Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми надмірно сплачених коштів тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Свої вимоги мотивував тим, що 13.02.2012 року, 10.09.2012 року, 11.03.2013 року, 02.09.2013 року, 03.03.2014 року до УСЗН Добропільської райдержадміністрації зверталась відповідачка із заявами про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. На підставі вказаних заяв та діючого законодавства відповідачці була призначена тимчасова державна допомога. При зверненні до управління з заявами про призначення допомоги, [PERSON] було роз»яснено про її зобов»язання повідомляти УСЗН про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею вказаної допомоги. В вересні 2014 року відповідачка знов звернулася з заявою про надання їй вищевказаної допомоги і одночасно надала свідоцтво про смерть [PERSON], який помер 22.11.2013 року. Внаслідок вказаних дій було виявлено факт виплати вказаної допомоги відповідачу після смерті батька, зобов'язаного сплачувати аліменти та факт переплати [PERSON] тимчасової допомоги у зв»язку з несвоєчасним повідомленням останньою обставин, які впливають на отримання нею допомоги, а саме встановлено, що сума переплати за період з 091.12.2013 року по 31.08.2014 року становить 3472,20 грн.. Відповідачка добровільно погодилась повернути переплачену суму тимчасової допомоги і частково її повернула в сумі 1143,64 грн. [PERSON], решту надмірно виплаченої допомоги в сумі 2328,56 грн. до теперішнього часу [PERSON] не повернуто. З огляду на викладене позивач просив суд стягнути з відповідача суму надмірно сплаченої їй тимчасової державної допомоги у розмірі 2328,56 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, згідно заяви представника позивача, останній не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] 13.02.2012 року (а.с.4-5), 10.09.2012 року(а.с.8-9), 11.03.2013 року(а.с.12-13), 02.09.2013 року(а.с.16-17), 03.03.2014 року(а.с.20-21) зверталась до позивача із заявами про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. При цьому відповідач, в якості підстави для призначення вищевказаної допомоги надавав позивачу довідки ВДВС Добропільського управління юстиції про неотримання аліментів (а.с.6,10,14,18,22), які свідчать про те, що [PERSON] на підставі виконавчого листа № 2-109 від 29.06.1998 року, виданого Добропільським міськрайонним судом не отримує аліменти від [PERSON] на утримання дитини Анастасії [INFO] у розмірі ? частини за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року, з 01.04.2012 по 01.09.2012 року, з 01.09.2012 по 28.02.2013 року, з 01.03.2013 по 31.08.2013 року, з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року Рішеннями Управління соціального захисту населення Добропільської райдержадміністрації від 15.02.2012 року (а.с.7), 14.09.2012 року (а.с.11), від 15.03.2013 року (а.с.15), від 04.09.2013 року (а.с.19), від 04.03.2014 року (а.с.23) відповідачці була призначена тимчасова державна допомога дітям, а саме: за період з 01.02.2012 року по 31.07.2012 року в розмірі 1697,40 грн. за період з 01.09.2012 року по 28.02.2013 року в розмірі 2117,10 грн. за період з 01.03.2013 року по 31.08.2013 року в розмірі 2178,00 грн. за період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року в розмірі 2246,40 грн. за період з 01.03.2014 року по 31.08.2014 року в розмірі 2314,80 грн. Таким чином судом встановлено, що за вказані періоди відповідачка отримала тимчасової допомоги на загальну суму 10553,70 грн. 01.09.2014 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Добропільської райдержадміністрації із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям із зазначенням в заяві, що вона є вдовою і надала позивачу копію свідоцтва про смерть [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть, яке видано повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського МРУЮ у Донецькій області 28.03.2014 року вбачається, що [PERSON] помер 22 листопада 2013 року (а.с.26). Згідно копії розпорядження начальника Управління соціального захисту населення Добропільської райдержадміністрації від 02.09.2014 року №747, виплата [PERSON] тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів була припинена з 01.09.2014 року, у звязку зі смертю батька дитини. Зміст розпорядження свідчить про те, що допомога [PERSON] була виплачена по 31.08.2014 року (а.с.28). Із заяви [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської райдержадміністрації від 01.09.2014 року вбачається, що [PERSON] зобовязалась погасити переплату допомоги по аліментам в сумі 3472,20 коп., яка виникла у результаті смерті батька дитини за період з 01.12.2013 року по 31.08.2014 року (а.с.27). Копією довідки позивача від 15.03.2017 року підтверджується, що [PERSON] отримувала тимчасову допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме в період з 01.12.2013 року по 31.08.2014 року, сума нарахованої допомоги за вказаний період склала 3472,20 грн. В звязку з тим, що [PERSON] одночасно отримувала тимчасову державну допомогу і пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка, сума переплати становила 3472,20 грн. В період з 01.01.2015 року по 31.10.2015 року, згідно заяви [PERSON] від 01.09.2014 року, стягнуто зайво перерахованих коштів на суму 1143,64 грн. Станом на 01.03.2017 року залишок зайво перерахованих коштів складає 2328,56 грн (а.с.29). Відповідно до ч.8 та ч.9 ст.181 Сімейного кодексу України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сімї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме визначений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим Постановою КМУ від 22.02.2006 року №189 (далі по тексту - Порядок). Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Пункт 5 Порядку передбачає, що тимчасова допомога призначається та виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину (далі-одержувач), управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій. Згідно до п.п.12 абз.1 пункту 10 Порядку, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти. Абзацом другим пункту 10 Порядку передбачено, що про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідачка при зверненні до позивача з заявами про надання тимчасової допомоги попереджалася про необхідність своєчасного повідомлення про обставини, які можуть впливати на отримання нею допомоги. Відповідно до абзацу 3 п.10 Порядку, виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з вимогами ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті:заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що внаслідок неповідомлення відповідачкою позивачу відомостей про смерть [PERSON], який зобов»язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, остання безпідставно отримала допомогу на дитину у розмірі 3472,20 гривень. Станом на 01.03.2017 року залишок безпідставно отриманої допомогу складає 2328,56 грн., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Добропільської райдержадміністрації від 15.03.2017 року (а.с.29). Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення позивача до суду 16.03.2017 року складає 1600,00 грн. Згідно п. 19 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved