Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44464744 від 04 грудня 2018 року, прийняте державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Т.В., що стало підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на квартиру [ADDRESS] . Також просить скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 29309367 про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на вищезазначену квартиру, який був внесений 04 грудня 2018 року державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Т.В. Просить поновити запис про його право власності на дану квартиру. Крім того, просить стягнути із відповідачів судові витрати по справі. Посилається на те, що 09 листопада 2007 року між ним та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 402/90/07/Пі. Для забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором був укладений договір іпотеки № 04/1-836, відповідно до якого позивач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . Отримавши 22 січня 2019 року витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, йому стало відомо, що вищезазначена квартира, яка належить йому на праві приватної власності, була зареєстрована за банком. Право власності було перереєстроване 04 грудня 2018 року державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Т.В. Підставою реєстрації права власності на квартиру стали іпотечний договір № 04/1-836 від 09 листопада 2007 року, договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 04/1-836 від 06 липня 2009 року, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки № 258/18 від 07 вересня 2018 року. Вимоги, на підставі якої здійснено державну реєстрацію квартири, повідомлення від державного реєстратора на виконання вимог ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», йому не надходили. Державний реєстратор грубо порушила вимоги Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку», Конституції України. Вважає, що дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, як забезпечення за валютними кредитами, поширюється і на позасудовий порядок такого стягнення, тому дії реєстратора є незаконними, поскільки вищезазначена квартира була предметом договору іпотеки, яким забезпечувався кредитний договір про надання валютних коштів. Крім того, дана квартира була його єдиним житлом. Одночасно із поданням позовної заяви, позивачем була подана заява про забезпечення позову (а.с.19-20). Позивач звернувся із вищезазначеним позовом до Голосіївського районного суду міста Києва 29 січня 2019 року (а.с.3-5). Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю. від 07 лютого 2019 року даний позов був переданий на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за підсудністю (а.с.15). 10 травня 2019 року позовна заява надійшла до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області (а.с.37). Ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Керекези Я.І. від 11 травня 2019 року було відкрито провадження по даній справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження (а.с.42). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2019 року було частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову (а.с.44). Відповідачу у встановлений судом строк відзиву на позов чи будь-яких заперечень проти позову не подали. 26 червня 2019 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких він посилається на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 травня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення правовідношення за договором поруки. Відповідно до даного рішення, поскільки останній платіж був здійснений ним 07 липня 2009 року, то в силу п.4.4 Кредитного договору строк користування кредитом сплив 07 жовтня 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчився 08 квітня 2010 року. Оскільки 03 грудня 2009 року та 05 грудня 2009 року на адресу позичальника була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за договором кредиту, банком був змінений строк виконання основного зобов`язання та визначено умови повернення коштів В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Артеменко [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Вважає, що дії Банку та державного реєстратора щодо оформлення права власності на предмет іпотеки відповідають вимогам чинного законодавства України та положенням укладених договорів. Пояснив, що між позивачем та банком був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 402/90/07/Пі. На забезпечення виконання зобов`язання за цим договором був укладений Іпотечний договір, підписанням якого [PERSON] засвідчив, що він надає Банку, як Іпотекодержателю, згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Банку. Іпотекодержатель мав право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Для реалізації Іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, За загальним правилом, необхідні тільки воля та вчинення дій з боку Іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. На виконання вимог Закону України «Про іпотеку» Банком на адресу позивача за місцем його реєстрації було направлене письмове повідомлення № 258/189 від 07 вересня 2018 року про усунення порушень Договору кредиту, в якому також було зазначено, що у випадку невиконання вказаної вимоги Банк застосує своє право на позасудове врегулювання шляхом прийняття у власність предмету іпотеки. Державному реєстратору надавалися копія цього повідомлення, кредитний договір та іпотечний договір. Дані документи містяться в матеріалах реєстраційної справи. Посилання позивача на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті вважає недоречним, оскільки звернення стягнення на квартиру позивача було здійснено не у примусовому порядку, а відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку». Крім того, вважає, що позивачем подано позов до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові. Державний реєстратор Гуцуляк Т.В. не з`явилися, повідомлена належним чином за адресою, наявною на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 січня 2002 року Управлінням економіки і власності Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, позивачу на праві приватної власності належала квартира, площею 65,7 кв.м., що розташована по [ADDRESS] (а.с.12). 09 листопада 2007 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 402/90/07/Пі. На забезпечення виконання зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором між сторонами 09 листопада 2007 року був укладений Іпотечний договір № 04/1-836, відповідно до якого позивач передав в іпотеку трикімнатну квартиру, загальною площею 65,70 кв.м, житловою площею 39,00 кв.м., що розташована по [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153480497 від 22 січня 2019 року власником вищезазначеної квартири є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». (а.с.7-8). Дата державної реєстрації 04 грудня 2018 року. Підставами виникнення права власності були: -іпотечний договір № 04/1-836 від 09 листопада 2007 року; - договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 04/1-836 від 06 липня 2009 року, -повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки № 258/18 від 07 вересня 2018 року. Даний запис був внесений державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Гуцуляк Т.В. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дані докази суд приймає на підставі ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 95 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України щодо порядку виконання зобов`язань за кредитними договорами, Закону України «Про іпотеку, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно п.2.2.2 Іпотечного договору № 04/1-836 від 09 листопада 2007 року Іпотекодавець має право володіти та користуватися Предметом іпотеки відповідно до його функціонального призначення та технічних можливостей. Відповідно до п.4.5 Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: -на підставі рішення суду; або -на підставі виконавчого напису нотаріуса; або - шляхом передачі Іпотекодержателю права влаcності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених Іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому чинним законодавством України; або - шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому чинним законодавством України; або - шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем;; - в інший спосіб, визначений за домовленістю Сторін. Відповідно до п.4.9. Іпотечного договору передача Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки (його частину) для задоволення його вимог, що випливають із основного зобов`язання, може здійснюватися шляхом надіслання (надання) Іпотекодавцю повідомлення про передачу Предмета іпотеки (його частини) у власність Іпотекодержателя. При цьому право власності на Предмет іпотеки (його частину) переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання Іпотекодавцем такого повідомлення особисто або з моменту отримання такого повідомлення за останнім відомим Іпотекодержателю місцем проживання Іпотекодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. \~ \~ \~ \~Частиною другою цієї статті передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМ України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до ст.10 Закону державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно ч.1 ст.20 Закону про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ ст.\~35\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 36 цього Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок відступлення прав за іпотечним договором визначено статтею 24 Закону України «Про іпотеку», згідно з положеннями якої таке відступлення здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати від 13 березня 2019 року по справі № 753/1534/16-ц вбачається, що з метою встановлення правомірності переходу права власності на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, суд повинен встановити обставини такого переходу, здійсненого шляхом реєстрації цього права за іпотекодержателем. Таким чином, законодавчо встановлено обов`язок як Банку (іпотекодержателя), так і державного реєстратора повідомляти боржника (власника майна) про початок процедури прийняття банком у власність предмету іпотеки. Представник АТ «Укрсоцбанк» в своїх поясненнях посилався на дотримання банком вищезазначених норм, однак ні відзиву, ні заперечень, ні доказів з приводу цього подано не було. Державний реєстратор, яка повідомлялася за наявною на офіційному сайті Міністерства юстиції України адресою, отримавши завчасно ухвалу суду про витребування матеріалів реєстраційної справи (а.с. 76), вимоги суду не виконала, будь-яких причин неможливості виконання ухвали суду не зазначила. Таким чином, відповідачами не подано до суду жодних доказів дотримання вищезазначених вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки з вищезазначеного вбачається, що в процесі процедури прийняття банком у власність належної позивачеві квартири порушення були допущенні і банком, і державним реєстратором (інше в суді не доведено), зважаючи на позицію Великої Палати ВС, висловлену в постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, зміст позовних вимог ( в тому числі і вимога про скасування рішення, прийнятого державним реєстратором), суд не може взяти до уваги посилання представника банку на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що такими діями відповідачі порушили права позивача, тому позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Київської обласної філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області в особі державного реєстратора Гуцуляк Тетяни Віталіївни про визнання рішення державної реєстрації протиправним та його скасування є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідачів. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 2, 10, 18, 20, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved