Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням: житловим будинком № 46 по вул. Мічуріна в м. Запоріжжі. В позові пояснив, що йому на праві власності належить житловий будинок № 46 по вул. Мічуріна в м. Запоріжжі, що підтверджується правовстановлюючими документами. Відповідачі колишні члени його сімї в зазначеному будинку зареєстровані, але не проживають в ньому, майна відповідачів у зазначеному будинку немає, вони не сплачують за комунальні послуги, їх місцезнаходження позивачу невідомо. Своїми діями відповідачі порушують права позивача, як власника будинку, створюють перешкоди у належному йому будинку. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення в газеті «Запорізька правда» від 08.10.2015 року, будь-яких клопотань чи заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа орган опіки та піклування Запорізької міської ради у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій проти позову не заперечують, просять суд розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши заяву позивача та письмові докази в справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідачів у будинку позивача підтверджується довідкою квартального комітету № 92 від 11.09.2015 року, згідно якої відповідачі зареєстровані в будинку, але не проживають в ньому (а.с.8). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належній йому на праві власності квартири, чим порушує його право власності, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved