Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Золотниківської сільської ради Теребовлянського району, третя особа: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку), в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соснівської сільської ради Теребовлянського району, яка належала померлому [INFO] [PERSON], оскільки нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про слухання справи у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Представник відповідача Золотниківської сільської ради Теребовлянського району у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], у якому прізвище ім'я дружини помилково сказано «[PERSON]» замість дійсного «[PERSON]». 15 жовтня 1996 року [PERSON] на підставі рішення Теребовлянської райдержадміністрації від 08 жовтня 1996 р. № 483, видано Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER], земельну ділянку площею 2,92 га., яка розташована на території Соснівської сільської ради Теребовлянського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з розрахунком нормативної грошової оцінки відділу у Теребовлянському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 26 березня 2018 року вартість земельної ділянки складає 24603 грн. 55 коп. [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (серія [NUMBER]). День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Згідно довідки від 21 червня 2018 року № 1632 виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району про те, що [PERSON] на день смерті [INFO] проживав і був зареєстрованаий в с. Раковець Теребовлянського району Тернопільської області. Разом з ним проживала [PERSON]. Після смерті [PERSON] належну йому земельну ділянку успадкувала його дружина [PERSON], оскільки на день його смерті постійно проживала із ним, однак не виготовила правовстановлюючого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п."г" ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно (земельну ділянку) після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], слід задовольнити. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved