Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання його батьком [PERSON], [INFO] та про внесення відповідних відомостей про нього як про батька дитини до актового запису, про народження дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], яка була матір'ю спільної дитини [PERSON], який народився [INFO] року. До народження та після його народження проживали разом без реєстрації шлюбних відносин. Не був зазначеним у свідоцтві про народження, як батько [PERSON]. Після спливу семи місяців після народження сина, розірвали відносини і син залишився проживати разом зі своєю матір'ю. Мати не перешкоджала спілкуванню з дитиною, приймав участь у її вихованні та розвитку. Після смерті [PERSON], мав на меті забрати свого сина для проживання разом, але син [PERSON] залишився проживати разом зі своєю бабусею (матір'ю [PERSON]) [PERSON] (далі відповідач). Відносини з [PERSON] не склалися, вона чинить перешкоди у спілкуванні з сином, не визнаючи його батьком [PERSON], оформила опікунські права стосовно дитини. Вважає, що має право на визнання батьківства , тому просить позов задовільнити повністю. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та просить відмовити в задоволенні позову повністю, стверджувала, що не знає позивача , не вважає його батьком дитини. Судом було роз»яснено відповідачу відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій, але остання навіть після ознайомлення з висновком судової - генетичної експертизи зазначила про невизнання батьківства позивача відносно свого внука. Адвокат відповідача подала заяву про застосування строку позовної давності та відмови в задоволенні позову з цих підстав. Судом встановлено наступні факти. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ( а.с. 62). [PERSON] була матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом про народження № 2045 від 21.11.2005 року (а. с. 27). Як стверджував позивач до народження та після народження дитини, вони [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбних відносин. Після спливу семи місяців після народження сина, позивач з [PERSON] розірвали шлюбні відносини і [PERSON] залишився проживати разом зі своєю матір'ю. У зв'язку з чим позивач не був зазначеним у свідоцтві про народження, як батько [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач звернувся до [PERSON] , яка не визнаючи його батьківських прав відмовила у спілкуванні з дитиною, що остання підтвердила в судовому засіданні . Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності з ч. 2 п. З ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно актового запису запис про батька зроблено за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, судом встановлено, що батьківство позивача не визнається відповідачем повністю, що дає право на звернення до суду позивачу з даним позовом. Зазначена позиція висловлена і в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. З ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Доказом обгрунтованості позовних вимог є також висновок експертизи , відповідно до якого молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що позивач може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] з ймовірністю 99,99%; таким чином, батьківство практично доведене. При цьому , суду відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту батьківства позивача відносно дитини , як на обгрунтування заперечень проти позову. Тому твердження відповідача та її адвоката , що позивач не є батьком дитини є таким, що не грунтується на доказах та є безпідставним. Не підлягає задоволенню заява адвоката відповідача про застосування строку позовної давності , оскільки відповідно до даних правовідносин, які регулюються ст. 128 СК України відповідно до ст. 20 СК України позовна давність не застосовується. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 365,40грн. сплаченого судового збору; та відповідно до ст. 86 ЦПК України - 3923,20грн. витрат за проведення судової експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved