Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1500,00грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 31.08.2018 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2020 року. Станом на день подачі даного позову в проваджені Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться справа про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини та на утримання позивача не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача, аліменти на утримання дитини сплачує нерегулярно. На сьогодні [PERSON] не має можливості працювати, так як доглядає за дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає, є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дружини, яка доглядає за дитиною у розмірі 1500 грн. щомісячно. Оскільки добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалося, позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про спрощене провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з`явились, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31.08.2018 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 895. За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разірозірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. У Постанові Пленуму Верховного Суду Українивід 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1. ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вище викладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, а також, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. Частини 1, 2 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати вирішуються судом у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved