Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на його утримання, вказуючи, що він має похилий вік, слабке здоров'я, страждає на ряд захворювань. Розмір пенсії складає 1296 грн. 38 коп., інших доходів не має. Вказаних коштів не вистачає на ліки та одяг, тому він потребує матеріальної допомоги. Його син, [PERSON] не надає йому такої допомоги, хоча є працездатним та здоровим, утримання по виконавчим документам відсутні, тому відповідач має можливість і повинен надавати матеріальну допомогу на його користь. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 8 ст. 76 ЦПК України. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за віком, у розмірі 1296 грн 38 коп., що відповідно підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] та Довідкою № 575 (а.с. 6, 7). Згідно свідоцтва про народження виданого повторно 08 липня 2017 року Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідач [PERSON] являється сином [PERSON] (а.с. 8). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. У процесі судового розгляду судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов'язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. На підставі ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи, що позивач є непрацездатною особою так, як досяг встановленого законом пенсійного віку та отримує не високу пенсію, яка є єдиним його джерелом доходу, тому суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідача. Підстав, які б унеможливлювали надання матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем немає. При визначені розміру аліментів, судом враховується розмір пенсії позивача, встановлений законодавством України прожитковий мінімум для непрацездатних громадян, ту обставину, що відповідач є працездатним, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь непрацездатного батька у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно. Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved