Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду 14.11.2017 року з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що він є власником житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі, які доводяться позивачу рідними сином та донькою. Однак, відповідачі не проживають за вказаною адресою з лютого 2017 року. При цьому, позивач змушений сплачувати комунальні платежі згідно кількості зареєстрованих осіб, також позивач бажає отримати субсидію. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 06.11.2017 року в інтересах [PERSON], надала до суду заяву про підтримання позовних вимог, водночас, просить суд розглядати справу без її участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідачів [PERSON], діючий на підставі довіреності від 26.05.2017 року, в інтересах [PERSON] та [PERSON], підтвердив факти, викладені у позовній заяві, просив здійснювати розгляд справи у відсутність сторони відповідача, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, враховуючи клопотання учасників процесу про розгляд справи без їх участі та беручи до уваги положення ст. 274 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить наступних висновків. Так, в судовому засіданні, з письмових матеріалів справи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13.10.1977 року, реєстраційного посвідчення від 28.10.1977 року, державного акта на право приватизації від 17.01.2001 року, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11,12,13). Крім того, згідно акту від 06.11.2017 року, відповідачі не мешкають у вказаному будинку з лютого 2017 року (а.с. 14). Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, що також підтверджується письмовими заявами самих відповідачів, а тому суд вважає що позов необхідно задовольнити. Позивач [PERSON] при подачі позову сплатив судовий збір у сумі 640,0 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позов, стягує з відповідачів, кожного окремо, на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі зазначеного та

Outcome: approved