Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.11.2016 року обґрунтовуючи тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 26.07.2008 року № 714 [PERSON] з 01.09.2008 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС), відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 09.09.2008 року між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України в Київській області та відповідачем було укладено договір № Ко-64 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2008 року по 28.06.2012 року, відповідно до умов договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом КНУВС від 28.06.2012 року № 378 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору, відповідача було направлено для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Київській області. Наказом ГУ МВС України в Київській області від 19.06.2014 року № 508 о/с відповідача звільнено з ОВС за порушення дисципліни згідно за п. 64 «є» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, за цієї умови, відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС затверджено Постановою КМУ від 01.03.2007 року № 313, відповідно до п. 2 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості енергоносіїв. Враховуючи положення Порядку вартість витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі за період з 01.09.2008 року по 28.06.2012 рік становить 33 149,52 грн., дана заборгованість складається з наступного: грошового забезпечення за період з вересня 2009 року по червень 2012 року в розмірі 11706,15 грн.; на продовольче забезпечення з вересня 2008 року по липень 2012 року, за перший навчальний рік, який зараховується в строк військової служби врахована лише вартість, що складає різницю між витратами на харчування курсанта та витратами на утримання військовослужбовця, за наступні роки навчання зараховується повна вартість харчування, тобто складає 8832,17 грн.; витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв в розмірі 10 171,00 грн.; витрати на речове забезпечення в розмірі 2440,20 грн. Із сумою витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, відповідача ознайомлено та поінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми, однак кошти від нього до позивача не надходили. В зв'язку з цим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача вартість витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 33 149,52 грн. та судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов до суду не надав, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС), відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. Наказом від 26.07.2008 року № 174, про зарахування на навчання на 1 курс Київського національного університету внутрішніх справ набору 2008 року (а.с. 9), зараховано на навчання на 1 курс Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Првознавство», з 01.09.2008 року [PERSON]. 09.09.2008 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та громадянином України рядовим міліції [PERSON] (за письмовим дозволом його батька [PERSON]) було укладено договір № Ко-64, про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 5-7), відповідно до якого предметом договору: є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом «Правознавство». Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2, даного договору позивач взяв на себе обов'язок забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, створити умови для навчання Особи та розробити програми для успішного проходження нею практик і стажування в підрозділах Замовника або інших підрозділах за погодженням з Замовником. Відповідно до п. 2.1.7 даного договору, позивач зобов'язався після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати Особі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами. Згідно витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ від 28.06.2012 року № 378, про черговий випуск курсантів навчального-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції у 2012 році (а.с. 10), присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» (7.03040101) 521 випускникам навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Національної академії внутрішніх справ у 2012 року та видано диплом спеціаліста [PERSON]. Тобто, відповідач закінчив Національну академію внутрішніх справ, отримав диплом спеціаліста та згідно п. 2.1.7 договору був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України в Київській області. На підставі наказу начальника генерал-майора міліції Головного управління МВС України в Київській області Голомши Я.Я. від 19.06.2014 року № 508 (а.с. 11) о/с відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ: у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції [PERSON] (М-142060), оперуповноваженого сектора розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Білоцерківського міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) 24.04.2014 року. Відповідно до п. 2.3.5. укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Згідно п. 2.3.6. договору, особа (відповідач) зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3 договору, підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з Київського національного університету внутрішніх справ та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни та відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 12-23), загальна сума коштів, витрачених на навчання відповідача в Національній академії внутрішніх справ за період з 01.09.2008 року по 28.06.2012 року становить 33149 грн. 52 коп., з яких: грошове забезпечення за період з вересня 2009 року по червень 2012 року (виключено 1 рік, прирівняний до періоду строкової військової служби) в розмірі 11 706,15 грн.; на продовольче забезпечення з вересня 2008 року по липень 2012 року, за перший навчальний рік, який зараховується в строк військової служби врахована лише вартість, що складає різницю між витратами на харчування курсанта та витратами на утримання військовослужбовця, за наступні роки навчання зараховується повна вартість харчування, тобто складає 8832,17 грн.; витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв в розмірі 10 171,00 грн.; витрати на речове забезпечення в розмірі 2440,20 грн. Згідно положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», який діяв у період навчання відповідача в університеті, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Аналогічні положення зазначені у чинному на даний час Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями). Так, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 2 Порядку). Відповідно до п.п. 3, 4, 6 цього Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням чи управлінням МВС та особою; розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі; у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Разом з тим, відповідно до договору про підготовку фахівця У Київському національному університеті внутрішніх справ, укладеного між сторонами 09 вересня 2008 року, в обов'язки університету входило забезпечення відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. З урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне покласти в основу рішення суми витрат, зазначені в наданих позивачем розрахунках та доданих до них документах, які відповідачем належним чином не спростовані. Матеріали справи підтверджуються той факт, що між сторонами було укладено договір 09 вересня 2008 року, про підготовку фахівця в Київському національному університеті внутрішніх справ, відповідач був звільнений за порушення дисципліни з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі, чим порушив умови даного договору, а отже у нього виник обов'язок по відшкодуванню фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved