Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю СФГ «Гермес» про визнання недійсним договорів купівлі-продажу посівів від 10.12.2014 року №25/12/б, №26/12/Б, укладених між СФГ «Гермес» та ТОВ СФГ Гермес, в частині переходу права користування земельною ділянкою для с/г потреб, визнання недійсними додаткових угод від 17.01.2015 року №7 до договорів оренди землі від 05.03.2006 року №151 та №152, скасування державної реєстрації права оренди вказаних земельних ділянок за ТОВ «СФГ Гермес», та про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат в частині сплаченого судового збору. За уточненими 12.01.2016 року вимогами позивач просила суд визнати недійсними укладені між СФГ «Гермес» та ТОВ СФГ Гермес додаткові угоди від 17.01.2015 року за №7 до договорів оренди землі від 05.03.2006 року №151 та №152, укладених між нею та СФГ «Гермес», і стягнути з відповідача судові витрати в частині сплаченого судового збору та витрат на опублікування оголошень про виклик відповідача. В обґрунтування позовних вимог заявником зазначено, що їй на праві власності належать дві земельні ділянки площею 7,585 га та 9,068 га, що розташовані на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніропетровської області. 05 березня 2006 року між нею та СФГ «Гермес» укладено договори оренди землі, згідно яких вона передала СФГ у строкове платне користування вказані земельні ділянки строком на п'ять років, додатковими угодами до вищевказаних договорів оренди землі від 22.05.2009 року змінений строк дії договорів оренди на 25 років. 10 грудня 2014 року між СФГ «Гермес» та відповідачем укладені договори купівлі-продажу посівів за №25/12/Б та №26/12/Б, згідно з умовами яких разом з посівами до відповідача перейшло право користування належними їй земельними ділянками із збереженням за відповідачем усіх прав та обов'язків орендаря. Крім того 17 січня 2015 року між СФГ «Гермес» та відповідачем без відома позивача укладені додаткові угоди №7 до вищевказаних договорів оренди землі від 05.03.2006 року, згідно з якими СФГ «Гермес» передало відповідачу право оренди належних їй земельних ділянок. Проте оскільки вказані угоди були укладені з порушенням вимог цивільного закондавства, а саме позивач не була повідомлена про намір СФГ «Гермес» передати у користування іншої особи (суборенду) земельні ділянки, додаткові угоди від 17 січня 2015 року №7 про право оренди земельних ділянок укладені без її як власника земельних ділянок відома не з нею, а з юридичною особою, яка не є стороною договору оренди від 05.03.2006 року, заявник просить суд визнати недійсними укладені між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ «Гермес» додаткові угоди від 17.01.2015 року за №7 до договорів оренди землі від 05.03.2006 року №151 та №152, укладених між нею та СФГ «Гермес», та стягнути з відповідача судові витрати в частині сплаченого судового збору та витрат про опублікування оголошень про виклик відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, її представник за договором про надання юридичних послуг від 30.07.2015 року [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ СФГ «Гермес» в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового розгляду відповідач повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик до суду в газеті «Вісті Придніпров'я» №92(1687)), №102(1697)). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового розгляду третя особа повідомлена належним чином шляхом отримання судової повістки, про що є відповідна розписка в матеріалах справи. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 26.04.2006 року власником земельних ділянок площею 7,585 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 9,068га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер [NUMBER]) відповідно, які розташовані на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2006 року ВСК 860479 є позивач [PERSON]. 05 березня 2006 року між [PERSON] та СФГ «Гермес» (код ЄДРПОУ 32254925) в письмовій формі укладено договори оренди землі за №151 та №152, згідно з умовами яких [PERSON] передала СФГ «Гермес» в строкове платне користування належні їй вищевказані земельні ділянки строком на 5 років, вказані договори пройшли відповідну державну реєстрацію та є зареєстрованими у в Жовтоводському відділі ДРФ ДП "Центр ДЗК" за №040613800253, №040613800301, про що мається відповідний запис в договорах (а.с.7, 18). Передачу земельних ділянок між [PERSON] та СФГ «Гермес» на виконання вищевказаних договорів оренди від 05.03.2006 року здійснено згідно з актами про передачу та прийом земельних ділянок від 05.03.2006 року, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.9, 16)/. 22.05.2009 року між позивачем [PERSON] та СФГ «Гермес» укладено додаткові угоди про внесення змін до вказаних договорів оренди землі, в яких зокрема строк дії договорів визначено терміном 25 років (а.с.10, 20). 10 грудня 2014 року між СФГ «Гермес» (код ЄДРПОУ 32254925) та ТОВ «СФГ Гермес» (код ЄДРПОУ 39268929) укладено договори купівлі-продажу посівів №25/12/Б та №26/12/Б, згідно яких СФГ «Гермес» (Продавець) передало у власність покупцю ТОВ «СФГ Гермес» (Покупець) посіви озимої пшениці, які розташовані на вищевказаних земельних ділянках, щодо яких укладено договори оренди землі №151, №152 від 05.03.2006 року, а ТОВ «СФГ Гермес» зобов'язався прийняти та оплатити такі посіви (а.с.12, 23). Окрім іншого, в п.1.4 вказаних договорів купівлі-продажу посівів від 10.12.2014 року передбачено, що разом з посівами на підставах, передбачених ст.411 ЦК України від Продавця до Покупця переходить право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, належне Продавцю на підставі Договору оренди землі із збереженням за Покупцем всіх прав та обов'язків Орендаря, передбачених Договором оренди землі. 17 січня 2015 року між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ Гермес» укладені додаткові угоди №7 до договорів оренди землі №151 та №152 від 05 березня 2006 року, згідно з умовами яких сторони за додатковою угодою - СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ Гермес» дійшли згоди щодо передачі від СФГ «Гермес» до ТОВ «СФГ Гермес» права оренди земельних ділянок, набутого СФГ «Гермес» на підставі вищевказаних договорів оренди землі, укладених 05.03.2006 року з позивачем (а.с.15,25). Передачу земельних ділянок з користування СФГ «Гермес» до ТОВ «СФГ Гермес» здійснено на підставі актів приймання-передачі земельних ділянок від 17.01.2015 року, підписаних представниками вказаних осіб, копії актів долучені до матеріалів справи (а.с.16, 26). Таким чином суд приходить до висновку, що на підставі вказаних договорів від 10.12.2014 року між СФГ Гермес та ТОВ СФГ Гермес відповідач набув всі права орендаря за первісними договорами оренди від 05.03.2006 року, у зв'язку з чим фактично відбулася передача таких прав орендаря до відповідача (тобто вчинено правочини суборенди земельних ділянок, отриманих СФГ Гермес в оренду від позивача по справі). Згідно з повідомлення, складеного СФГ «Гермес» за вих.№10/12/026 від 10.12.2014 року на ім'я позивача, отримувача повідомляли про укладення між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ «Гермес» договору купівлі-продажу посівів №26/12/Б від 10.12.2014 року, у зв'язку з чим запропоновано [PERSON] у разі наявності бажання придбати право користування земельною ділянкою, що є об'єктом оренди за договором оренди землі №152 від 05.03.2006 року, про що необхідно було повідомити заявника протягом одного місяця (а.с.14). Проте суд зазначає, що жодних доказів направлення та/або вручення (отримання) вказаного повідомлення позивачем матеріали справи не містять, доказів іншого до суду не надано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про неповідомлення СФГ «Гермес» позивача про укладений ним з ТОВ «СФГ «Гермес» договір купівлі-продажу посівів №26/12/Б від 10.12.2014 року на земельній ділянці, що належить позивачеві. Крім того, матеріали справи не місять жодних доказів щодо повідомлення позивача про факт укладення СФГ«Гермес» з відповідачем договору купівлі-продажу посівів №25/12/Б від 10.12.2014 року на земельній ділянці, що належить позивачеві, оскільки доказів складення будь-якого повідомлення позивача про зазначений факт та/або отримання такого повідомлення [PERSON] до суду не надано та в судовому розгляді не досліджено. З цих же підстав суд також зазначає, що не надано будь-яких доказів (окрім отриманих позивачем від реєстраційної служби відомостей) щодо обставин повідомлення позивача відповідачем та/або СФГ «Гермес» про факти укладення додаткових угод від 17.01.2015 року до договорів оренди земельних ділянок, що на праві власності належать позивачеві. Згідно матеріалів справи, примірники договорів купівлі-продажу посівів від 10.12.2014 року та додаткових угод до договору оренди від 17.01.2015 року отримані позивачем на її звернення від 01.04.2015 року від реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області за листом вих..№С-5-03 від 08.04.2015 року, доказів іншого часу (терміну) отримання позивачем наданих до суду вищевказаних матеріалів до суду не надано. Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та ФОП від 05.06.2015 року за рішенням засновників СФГ «Гермес» (код ЄДРПОУ 32254925) припинено, про що вчинено відповідний реєстраційний запис від 07.05.2015 року, дані щодо правонаступництва відсутні. Суд звертає увагу і на ті обставини, що згідно вищевказаного витягу з ЄДР юридичних осіб та ФОП 05.06.2015 року керівником (підписантом, в подальшому - головою комісії з припиненням або ліквідатором) вказаної юридичної особи - СФГ «Гермес» (код ЄДРПОУ 32254925) з 11.03.2014 року до часу припинення 07.05.2015 року був [PERSON], яким 10.12.2014 року та 17.01.2015 року підписані вищевказані угоди від імені СФГ «Гермес». В той же час з 20.01.2015 року [PERSON] є керівником відповідача - ТОВ «СФГ «Гермес», що за оскаржуваною угодою набуло право суборенди земельною ділянкою позивача, у зв'язку з чим вбачається, що з 20.01.2015 року керівником СФГ «Гермес» (до часу її припинення) та ТОВ «СФГ «Гермес» (по час розгляду справи) була одна й та сама особа - [PERSON] Згідно з положеннями ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст . 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.п.1),2) ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Так, відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, яка є спеціальною нормою регулювання правовідносин щодо найму (оренди) земельної ділянки, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так, ст.2 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон про ОЗ) передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відтак, оскільки умовами договорів оренди земельних ділянок від 05 березня 2006 року будь-яких окремих положень щодо суборенди ділянок не передбачено, при укладені будь-яких додаткових угод до договору оренди, та відповідно при укладенні угоди щодо суборенди земельних ділянок, сторони за угодами повинні керуватися вищевказаними положеннями Закону України «Про оренду земіл». Відповідно до ст.8 Закону про ОЗ орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Проте, так як умовами договорів оренди земельних ділянок від 05.03.2006 року право суборенди не передбачалось, будь-якої згоди позивач як власник ділянок на її передачу в суборенду та/або користування ділянками на інших підставах (в т.ч. укладення будь-яких інших цивільно-правових угод - додаткової угоди до договору оренди, купівлі-продажу посівів тощо), не надавала, а земельні ділянки, що належать позивачеві, в порушення встановленого законом порядку передані шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди особами, одна з яких не є стороною за первісним договором оренди, без будь-якого повідомлення та/або згоди (відома) власника, суд вважає заявлені позивачем вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок від 17.01.2015 року, на підставі яких відповідач неправомірно набув право оренди земельних ділянок позивача, обґрунтованими, підтвердженими дослідженими судом доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. сплаченого судового збору, та в розмірі 600,00 грн. витрат, пов'язаних з публікацією оголошень про виклик відповідача в судове засідання. В судовому засіданні за згодою представника позивача відповідно до ч.1 ст.218 ЦПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Outcome: approved