Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що 15 жовтня 1996 року він з відповідачем домовились про купівлю-продаж належного відповідачу житлового будинку розташованого вул. Жовтневій 45 с. Азовське Кирилівка Якимівського району Запорізької області за 5 тисяч гривень. У цей же день, 15 жовтня 1996 року позивач передав відповідачу гроші у сумі 5000 рублів про отримання яких відповідач написав розписку, у якій зазначив, що саме за належний йому житловий будинок № 45 по вул. Жовтневій отримав гроші. У 2004 році с. Азовське Якимівського району ліквідовано, домівки та будівлі територіально були віднесені до смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Житловий будинок розташований за адресою: вул. Жовтнева 45 смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області належить відповідачу на підставі особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 03 травня 1991 року, зареєстрованого в КП Мелітопольське Бюро Технічної Інвентаризації 04 червня 1991 року, про що здійснено запис у реєстрову книгу за № 208. Позивачем та відповідачем по справі нотаріально договір купівлі-продажу вказаного будинку не складався і угода ніде не реєструвалася. Сторони погодили з відповідачем наступний порядок оформлення права власності на будинок, вирішивши укласти його у простій письмовій формі, а пізніше протягом двох місяців посвідчити його нотаріально. 30 жовтня 1996 року вони уклали договір у простій письмовій формі, оскільки для нотаріального оформлення потрібно було їхати у місто чи районний центр, а відповідачу необхідно було терміново виїхати по якимсь особистим справам. Відповідач зник. Після підписання договору купівлі продажу відповідач передав позивачу правовстановлюючі та інші документи на будинок, ключі, зібрав свої речі та виїхав з вказаного будинку, а позивачу дозволив в ньому проживати ще до укладення угоди купівлі продажу. Отримавши від позивача гроші відповідач зник та не з'являвся у смт. Кирилівка Якимівського району за місцем знаходження свого нерухомого майна до теперішнього часу, через його відсутність позивач дуже нервував, оскільки вони так і не посвідчили договору купівлі продажу житлового будинку, нотаріально. Весь час з моменту отримання відповідачем грошей за угодою, з початку 1997 року позивач вважаючи себе власником вказаного будинку, вирішив його трохи розібрати щоб здійснити його реконструкцію та подальший ремонт, оскільки вказаний будинок знаходиться біля його житлового будинку, по вул.. Жовтневій 43-а у смт Кирилівка Якимівського району. Позивач доглядає будинок та присадибну земельну ділянку біля будинку. У зв'язку з тим що відповідач не з являється за місцем знаходження свого нерухомого майна позивач не може належним чином оформити набуте майно, оскільки він не впевнений, що відповідач появиться за місцем проживання, крім того, на оформлення угоди нотаріально, потрібно розробити технічну документацію для отримання кадастрового номеру, а на це потрібні значні кошти та значний час. Такі дії відповідача порушують права позивача у зв'язку із чим він не має можливості здійснити реєстрацію права власності житлового будинку який набув на підставі договору купівлі-продажу. Нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу не дотримані. На підтвердження укладення договору позивач як покупець передав відповідачу 5000 гривень а останній прийняв гроші та надав правовстановлюючі документи та ключі від будинку та 1 розписку про отримання грошей в рахунок проданого житлового будинку, вивіз власні речі із будинку. Зазначені дії як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. В звязку з вищевикладеним позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 45 розташованого по вул. Жовтневій смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, укладений 30 жовтня 1996 року між ним та [PERSON], дійсним. Визнати за ним право власності на житловий будинок № 45 розташований по вул. Жовтневій смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. В судове засідання представник відповідача Охримівської сільської ради Якимсівського району Запорізької області не зявився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 1996 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку № 45 по вул. Жовтневій смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області. 15 жовтня 1996 року [PERSON] передав [PERSON] гроші у сумі 5000 рублів про отримання яких [PERSON] написав розписку, у якій зазначив, що саме за належний йому житловий будинок № 45 по вул. Жовтневій смт. Кирилівка отримав гроші. Позивачем та відповідачем по справі нотаріально договір купівлі-продажу вказаного будинку не складався і угода ніде не реєструвалася. Після підписання договору купівлі-продажу відповідач передав позивачу правовстановлюючі та інші документи на будинок, ключі, зібрав свої речі та виїхав з вказаного будинку. Отримавши від позивача гроші відповідач зник та не з'являвся у смт. Кирилівка Якимівського району за місцем знаходження свого нерухомого майна до теперішнього часу, через що позивач не може нотаріально оформити угоду купівлі-продажу. Позивач з 1996 року та до цього часу використовує придбаний ним житловий будинок № 45 по вул. Жовтневій смт. Кирилівка та присадибну земельну ділянку біля будинку. У зв'язку з тим що відповідач не з являється за місцем знаходження свого нерухомого майна позивач не може належним чином оформити набуте майно. Оскільки, договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений до 01 січня 2004 року, то до зазначених цивільних відносин підлягають застосовуванню норми ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК України (у редакції 1963 року), що діяв на момент укладання договору і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.227 ЦК України (у редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Ст. 153 ЦК України (1963 року) передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.228 ЦК України (у редакції 1963 року) продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін,якщо інше не передбачено законодавчими актами. Відповідно до ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, передбачених законом. Не додержання нотаріальної форми договору тягне за собою його недійсність. Згідно ч.2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. Як роз'яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 р. № 13 та від 25 травня 1998 р. № 15) "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог, оскільки сторони повністю виконали умови угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а відповідач ухиляється від її нотаріального оформлення, а тому вважає за можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved