Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом за яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2551, вчинений 11 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. при зверненні стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості в сумі 117 796,73 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що 24.03.2021 випадкову із сайту автоматизованої системи виконавчих проваджень дізнався про те, що відносно нього існує виконавче провадження у Шевченківському ВДВС у м. Запоріжжі. В цей же день він ознайомився з матеріалами виконавчої справи. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. №2551 від 11.04.2021, виданого за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу з [PERSON] на підставі кредитного договору від 02.11.2010 року у сумі 117\~796,73 грн. На підставі викладеного позивач вважає, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 26.06.1999 р. №1172, у зв`язку з чим, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства та він може бути визнаний судом, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 02.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та на виконання вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи на підставі яких вчинено виконавчий напис, а також з Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східне міжрегіональне управління МЮ (м. Дніпро) матеріали ВП №54317667. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. Відповідачу та третім особам копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялися поштою, та були їм вручені, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи. 26.04.2021 на адресу суду від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшли матеріли нотаріальної справи на підставі яких вчинено виконавчий напис. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористались, відзив на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.\~8 ст.\~178 та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так судом з`ясовано, що представник [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 30.01.2017, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою (вих. №б/н від 28.03.2017) про вчинення нотаріального напису за Кредитним договором №б/н від 02.11.2020 про стягнення з боржника [PERSON] суму заборгованості у розмірі 117\~796,73 грн. (а.с.34). Разом із заявою надав копію розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.11.2020, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 31.01.2017; письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 02.11.2020, яка згідно квитанції АТ «Укрпошта» та опису вкладеного вимогу направлено [PERSON] 20.03.2017;м копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк (а.с.35-40). 11.04.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. видано виконавчий напис, який зареєстрований за №2551, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідних до умов Кредитного договору від 02.11.2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.01.2017, грошових коштів у сумі 117\~796,73 грн., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7\~956,68 грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 99\~456,11 грн.; - заборгованості з комісії та пені у розмірі 4\~298,38 грн.; - заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості0 у розмірі 5\~585,56 грн. Стягнення здійснюється за період з 02.11.2010 по 31.01.2017. (а.с.33). 07.06.2017 (вих. №20170615РВ0000243761) представник ПАТ КБ «Приватбанк» Сафір Ф.О. звернувся до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса №2551 від 11.04.2017 (а.с.20). Постановою державного виконавця від 18.07.2017 відкрито ВП №54317667 з виконання виконавчого напису №2551 від 11.04.2017 та Постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника. Постановою державного виконавця від 21.06.2019 повернуто виконавчий документ стягувачу (а.с.14-16). Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Зокрема, в матеріалах справи наявні квитанції АТ «Укрпошта» та опис вкладеного, відповідно до яких претензія про наявність боргу від 22.02.2017 за вих. №SAMDN500000037364761 направлена боржнику 20.03.2017, а виконавчий напис вчинено 11.04.2017, що вказує на порушення тридцятиденного терміну. Крім того, при вирішені позову суд враховує, що відповідачем не подано до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved