Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 14.09.2012 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18 листопада 2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесена ухвала, якою залишена без розгляду заява [PERSON] міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу майна до комунальної власності, заінтересована особа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна [PERSON] міської ради. Ухвала набрала законної сили 24 листопада 2015 року. На імя [PERSON] та [PERSON] видане Свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний № 3-06-27815 3-Ц 2, на квартиру [ADDRESS]. 02 квітня 2012 року померла [PERSON], дружина [PERSON]. Шлюб між ними був зареєстрований 16.08.1961 року. На момент смерті [PERSON] вона була зареєстрована за адресою: місто Харків, Слінька, 6-Б[ADDRESS], разом з нею постійно проживав та був зареєстрований її чоловік, [PERSON], який помер 14 вересня 2012 року. 12 березня 2013 року він звернувся до Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де зазначив, що він приймає спадщину на підставі ст. 1266 ЦК України після смерті його діда, [PERSON], оскільки його батько, син померлого, [PERSON], помер раніше відкриття спадщини, а саме 16.01.2000 року. Постановою державного нотаріуса Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 06 червня 2013 року йому відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 14. 09.2012 року. Підставою для такої відмови стало те, що право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстроване у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на імя померлих [PERSON] та [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з*явився, надавши до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори № 7 в судове засідання не з*явився, надавши до суду заяви про розгляд справи за відсутності представника. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги заявлені законно та обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2015 року заява [PERSON] міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу майна до комунальної власності, заінтересована особа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна [PERSON] міської ради залишена без розгляду. Ухвала набрала законної сили 24 листопада 2015 року. 13 жовтня 2006 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету [PERSON] міської ради на імя [PERSON] та [PERSON] видане Свідоцтво про право власності на житло, реєстраційний № 3-06-27815 3-Ц 2, на квартиру [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 349434 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції вказано, що 02 квітня 2012 року померла [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 369191 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції вказано, що 14 вересня 2012 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 201572 виданого [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадянського стану вказано, що 16 січня 2000 року помер [PERSON]. [PERSON] народився 13.12.1985 року в м. Харкові батьками зазначені батько: [PERSON], мати [PERSON], свідоцтво про народження серії IV-ВЛ № 270494. Постановою державного нотаріуса Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 06 червня 2013 року, [PERSON], відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого 14.09.2012 року. Підставою для такої відмови стало те, що право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстроване у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на імя померлих [PERSON] та [PERSON] Як передбачено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майно, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 2006 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. 12вересня 2012 року помер [PERSON], якому належала вся квартира та права і обовязки, повязані з нею, у тому числі права та обовязки, повязані з реєстрацією права власності на це майно. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.5 ст. 1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до розяснень абзацу 2 п. 6 Постанови ВСС України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно, як на об'єкт нерухомого майна. За змістом правових пропозицій, викладених у п.3.1 листа ВСС України з цивільних та кримінальних справ від 16.05. 2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 1218 ЦК України встановлено, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду. З вищенаведеного виходить, що до позивача в порядку спадкування перейшли як майнові права на квартиру [ADDRESS], так і інші права та обовязки, в тому числі права та обовязки по реєстрації права на це майно, які належали спадкодавцю [PERSON] на час відкриття спадщини. Доказами того, що позивач, прийнявши спадщину, є єдиним спадкоємцем квартири [ADDRESS], є обставини, встановлені вищезазначеною ухвалою Комінтернівського районного суду від 18 листопада 2015 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо яких встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту чергу спадщини, яка належала б за законом їхнім матерям, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до інформації від 30.08.2016 року за № 2210/02-14, яка надана Сьомою [PERSON] державною нотаріальною конторою на ухвалу суду, після смерті [PERSON] та [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавились, заяви про прийняття або про відмову від спадщини від інших спадкоємців не надходили. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті свого діда, [PERSON], померлого 14 вересня 2012 року. Суд вважає, позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved