Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку вподальшому уточнив і просить суд стягнути з відповідача в його користь нараховану заробітну плату в сумі 71010 грн., компенсацію за невикористані відпустки в сумі 9792 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної в сумі 197200 грн., 68080,79 грн. - компенсація за нараховану, однак невиплачену заробітну плату за 2008-2011 роки, а всього кошти в сумі 278 006,18 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2008 року він був прийнятий на посаду інженера-будівельника в ТзОВ «АРКА МОРІС», яке знаходилося в той час в м. Комарно Городоцького району Львівської області. 30.04.2009 року згідно наказу він був зарахований у вказане товариство головним інженером з посадовим окладом згідно штатного розпису. Зазначає, що йому та іншим працівникам товариства було встановлено доплати за суміщення посад, розширення зони обслуговування або збільшення об'єму робіт. У відповідності до штатного розпису та вищевказаних наказів йому проводилось нарахування заробітної плати починаючи з вересня 2008 року по 30.04.2009 року в мірі 3000 грн. на місяць, а з 30.04.2009 року по липень 2011 року в розмірі 5000 гривень. В даному підприємстві він пропрацював до 06.07.2011 року і був звільнений за власним бажанням. Проте коли він звернувся з письмовою заявою до директора ТзОВ «Арка Моріс», йому так і не було виплачено коштів. Крім того, вересні 2012 року коли йому виповнилось 60 років, він звернувся в управління Пенсійного фонду у Кам»янка-Бузькому районі за оформленням пенсії, однак на той час йому не було зараховано до трудового стажу 3 роки роботи (2008-2011), тому, що на той час ТзОВ «Арка Моріс» не сплатила податки в Пенсійний фонд на соціальне страхування і відповідно не виплатила йому заробітну плату, що суттєво вплинуло на розмір пенсії. Також зазначає, що зпа2008-2011 рр. ним не було використано відпусток, а відтак після звільнення з роботи йо повинні були виплатити грошову компенсацію за невикористанні відпустки. Зазначена сума заборгованості не виплачена, у добровільному порядку відповідач не бажає її виплачувати, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але подали до суду заяви в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання призначене на 21.02.2017 р., не прибув і заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що 01.09.2008 р., згідно наказу № 56 [PERSON] був прийнятий на посаду інженера-будівельника в ТзОВ «АРКА МОРІС», яке знаходилося в той час в м. Комарно Городоцького району Львівської області. 30.04.2009 року згідно наказу № 35 [PERSON] був зарахований в ТзОВ «АРКА МОРІС» головним інженером з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу №34 від 30.04.2009 р. йому було встановлено доплати за суміщення посад, розширення зони обслуговування або збільшення об'єму робіт. 06.07.2011 р. [PERSON] був звільнений з посади головного інженера за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було подано заперечення на позовну заяву, де він проти задоволення позову заперечує та додає копії книг нарахування заробітної плати, проте жодних підтверджень про виплату коштів [PERSON] суду не було надано. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за несвоєчасну виплату звільненому працівникові належних йому сум є : порушення строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина підприємства (власника). Сама по собі відсутність грошових коштів на розрахунковому рахунку, фінансові труднощі роботодавця не виключають його відповідальності щодо виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та не є підставою для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних (неоспорюваних) працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку. На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем було подано уточнену позовну заяву в якій він зазначив розрахунок заробітної плати виходячи з розміру заробітної плати у відповідності до штатного розпису та наказів про прийняття та переміщення по роботі, а саме: за 2008-2011роки становить: за вересень-листопад 2008 року - 1650 грн. (550х3міс.); за грудень 2008 року-березень 2009 року - 2520 грн. (630х4міс.); за квітень-вересень 2009 року - 3840грн. (640х6 місяців),за жовтень 2009 року по липень 2011 року - 63000 гривень(3000х21міс); а всього в сумі 71010 грн. Також, як зазначає позивач ним не було використано відпустки,а відтак після звільнення з роботи ТзОВ «Арка Моріс» повинно було виплачено, а тому грошова компенсація за невикористані відпустки становить за 2009-2011 роки 9792 гривень (24 робочих дні х 136 грн.). Розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 3000 грн. (30 днів х100 грн.). Кількість днів затримки розрахунку з часу звільнення тобто з 06.07.2011 року по 02.12.2016 року складає - 178 днів у 2011 році, 365 дні у 2012 році, 365 дні у 2013 днів, 365 дні у 2014 році - 365 дні у 2015 році, 334 днів у 2016 році, а всього1972 дні. Відтак сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати складає: 97200 гривень (1972 дні х 100 гривень). Розрахунок компенсації у зв'язку з нарахованою однак не виплаченою заробітною платою проводиться шляхом множення нарахованої суми заробітної плати коефіцієнти для визначення суми компенсації за затримку виплати заробітної плати при її виплаті станом на січень 2016 року, а тому компенсація за вересень 2008 року - 550 грн. х 1,423=782,65 грн.; за жовтень 2008 року - 550 грн. х1383= 760,65 грн.; за листопад 2008 року -550 грн. х 1348=741,40 грн.; за грудень 2008 року - 630 грн. х 1299=818,37 грн., а всього за вересень-грудень 2008 року сума компенсації становить 3103,07 гривень. Компенсація за січень 2009 року - 630х1.235=778,05 грн.; за лютий 2009 р. - 630x1.202=757,26грн.; за березень 2009 р. - 630х1.171=737,73 грн.; за квітень 2009 року - 640х1.152=737,28 грн.; за травень 2009 року-640х1.141=730,24 грн.; за червень 2009 року - 640х1.118=715,52 грн.; за липень 2009 р. - 40x1.120=716,80 грн.; за серпень 2009 р.-640х1.124=719,36 грн.; за вересень 2009 року-640х1.107=708,48 грн.; за жовтень 2009 року -3000х1.088=3264 грн.; за листопад 2009 року-3000х1.086=3258 гривень; за грудень 2009 року-3000х1.047=3141 гривень, а всього 16263,72 гривень; Компенсація за січень 2010 року становить - 3000x1.011=3033 гривень; за лютий 2010 року-3000х0,974=2922 гривень; за березень 2010 року-3000х0,956=2868 гривень; за квітень 2010 року-3000х0,962=2886 гривень; за травень 2010 року-3000х0,974=2922 гривень; за червень 2010 року 3000х0,982=2946 гривень; за липень 2010 року-3000x0,986=2958 гривень; за серпень 2010 року-3000х0.962=2886 гривень; за вересень 2010 р. 3000х0,907=2721гривень;за жовтень 2010 року-3000x0,897=2691 гривень; за листопад 2010 року-3000х0,892=2676 гривень; за грудень 2010 року-3000x0,877=2631 грн., а всього 34140,00гривень; Компенсація за січень 2011 року становить -3000x0.858=2574 гривень;за лютий 2011 року-3000х0,841=2523 гривень; за березень 2011 року-3000х0,816=2448 гривень; за квітень 2011 року-3000х0,793=2379 гривень; за травень 2011 року-3000х0,779=2337 гривень; за червень 2011 року 3000х0,771=2313 гривень,всього 14574,00 гривень. Згідно ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зі змінами та доповненнями, суд встановивши при розгляді справи, що робітнику не були виплачені при звільнені всі належні йому суми, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved