Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про скасування рішення Першотравенської сільської ради №136 від 25.12.2012 в частині передачі в оренду СФГ «Берегиня» земельних ділянок площею 5,3705га кадастровий номер 3522884300:02:000:0273 та земельної ділянки площею 5,4817га кадастровий номер 3522884300:02:000:0274 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та визнання договорів оренди землі про передачу вищевказаних земельних ділянок в оренду недійсними. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 13.11.2019 є власником земельних ділянок площею 5,3705га кадастровий номер 3522884300:02:000:0273 та земельної ділянки площею 5,4817га кадастровий номер 3522884300:02:000:0274 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Вказані земельні ділянки 25.12.2012 Першотравенська сільська рада передала Селянському (фермерському) господарству «Берегиня» в оренду без проведення земельних торгів, що є, на думку позивача, підставою для визнання їх недійсними. Також, позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати у справі. Ухвалою суду від 26.02.2020 відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову у справі шляхом заборони здійснювати сільськогосподарські роботи на спірних земельних ділянках.(а.с.41-42, 112-114) 03.03.2020 від селищного голови Компаніївської селищної ради на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому Компаніївська селищна рада визнала позовні вимоги щодо визнання в частині недійсним рішення Першотравенської сільської ради №136 та визнання недійсними договорів оренди, просила відмовити щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги.(а.с.47-48) 21.04.2020 від голови СФГ «Берегиня» Шеремет В.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.(а.с.101-105) 19.05.2020 на адресу суду від представника позивача адвоката Полудень Є.О. надійшло пояснення щодо поданого відзиву СФГ «Берегиня», в якому представник зазначив, що відзив поданий з порушеннями процесуальних норм, а тому не підлягає врахуванню, вказав, що жодних доводів про спростування фактів наведених в позовній заяві не надано, а тому просив прийняти вказані пояснення та задовольнити вимоги позову.(а.с.128-130) Представник позивача адвокат Полудень Є.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, а також просив стягнути з відповідачів судові витрати. Представник відповідача Компаніївської селищної ради Кіровоградської області Суховенко В.М. позовні вимоги щодо визнання в частині недійсним рішення Першотравенської сільської ради №136 та визнання недійсними договорів оренди визнала, надала клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Представник відповідача СФГ «Берегиня» Євладенко Л.С. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в повному обсязі, з підстав, наведених у відзиві. Крім того, в судовому засіданні усно зазначила, що справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264\~цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що позивач є власником земельних ділянок площею 5,3705га, кадастровий номер 3522884300:02:000:0273 та земельної ділянки площею 5,4817га кадастровий номер 3522884300:02:000:0274, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, що підтверджується витягами № 195742800 та № 195757489 від 09.01.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.(а.с.21.22) Право оренди на вказані земельні ділянки зареєстровано за відповідачем Селянським фермерським господарством «Берегиня», іншою стороною договору виступає Першотравенська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області.(а.с.23-35). Згідно рішення Компаніївської селищної ради Кіровоградської області № 396 від 27.12.2018 Першотравенську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області реорганізовано шляхом приєднання до Компаніївської селищної ради Кіровоградської області (посилання http://www.kompanievska-selrada.gov.ua/index.php/normativni-dokumenti). Позивач надіслала на адресу СФГ «Берегиня» лист про небажання продовжувати орендні відносини та отримала відповідь від представника про відсутність порушень законодавства при укладенні договорів, а перехід права власності не є підставою для зміни умов договору.(а.с.36-38) В матеріалах справи наявна пропозиція датована 09.04.2020 та надана позивачу від відповідача СФГ «Берегиня» щодо укладення договорів оренди на більш вигідних умовах та відповідь позивача [PERSON] про відхилення запропонованої пропозиції та підтримання вимог позовної заяви в суді.(а.с.76-77) Судом встановлено, що рішенням Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 25.12.2012 №136 «Про надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Першотравенської сільської ради передано спірні земельної ділянки в оренду строком на 10 років СФГ «Берегиня», встановлено орендну плату в розмірі 4%, без проведення аукціону.(а.с.23) Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 ЗК України). Земля, яка знаходиться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України (ч. 1 ст.13 Конституції України). Згідно із ч. 1 ст.\~116\~Земельного кодексу\~України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частинами 1 та 2 ст.\~124\~ЗК України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. При цьому, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Відповідно до ч. 1 ст.\~135\~ЗК України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Статтею 7\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено,\~що орендарі\~набувають права\~на оренду\~земельної ділянки\~на підставах\~і в\~порядку,\~передбачених Земельним\~кодексом України,\~законами України\~про оренду\~та договором\~оренди. Підставою для укладання договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній або державній власності, є рішення орендодавця. Вирішуючи питання щодо визнання недійсним рішення Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області №136 від 25.12.2012 судом з врахуванням вищезазначених норм закону встановлено, наступне: як вбачається\~з матеріалів\~справи земельні\~ділянки відносилися\~на момент\~укладення спірних\~договорів оренди\~землі до\~комунальної власності\~Першотравенської сільської\~ради Компаніївського\~району,\~яку реорганізовано\~та приєднано\~до Компаніївської\~селищної ради\~Кіровоградської області. Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст встановлено ст. 12 Земельного кодексу України, відповідно до вимог якої відповідним радам надано право розпорядження землями територіальних громад, однак на час ухвалення спірного рішення набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо порядку проведення земельних торгів у формі аукціону», яким затверджено порядок проведення земельних торгів, згідно якого передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності здійснюється виключно на земельних торгах. Суд визнає безпідставними посилання представника відповідача [PERSON] , на те, що справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку Компаніївська селищна рада Кіровоградської області є стороною договору та виступає, як суб`єкт господарювання, а спір не є публічно-правовим, у розумінні ч. 1 ст. 19 КАС України. Крім того, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/3681/17 від 21.08.2019, суд визнає, що вимоги позивача стосуються прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, а тому підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи, що відповідач СФГ «Берегиня» користується земельною ділянкою без достатніх на те правових підстав, і сам відповідач в особі представника Компаніївської селищної ради Кіровоградської області вимоги позову в цій частині визнала, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області № 136 від 25.12.2012. Відповідно до частини 1 статті 203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 215\~ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно до ст.\~14 Закону\~України "Про\~оренду землі"\~Кабінет Міністрів\~України постановив\~(Постанова\~від 3 березня 2004 р. № 220) затвердити Типовий договір оренди землі. Представник відповідача [PERSON] посилалась на те, що в даному випадку відбулося не що інше як поновлення договорів оренди відносно спірних земельних ділянок, але суд вважає дане бачення хибним, оскільки форма Типового договору оренди землі, на підставі якого складено договір між СФГ Берегиня та Першотравенською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області не відповідає вимогам ст. 14 Закону України «Про оренду землі», так як в даному випадку змінився власник земельної ділянки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили 21.12.2019, а тому до даного договору не можна застосовувати п.40 Типового договору оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання недійсним договорів оренди від 25 березня 2013 року щодо земельних ділянок площею 5,3705га кадастровий номер 3522884300:02:000:0273 та земельної ділянки площею 5,4817га кадастровий номер 3522884300:02:000:0274 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, який підлягає відшкодуванню з відповідачів на користь позивача та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять та не надані представником позивача у судовому засіданні. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Outcome: approved