Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що здійснює постачання теплової енергії. Відповідач оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 23 402,07 грн., інфляційні втрати в сумі 3 163,17 грн., 3% річних у сумі 1 679,70 грн. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] є споживачем послуг, які надає позивач за зазначеною адресою. Відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01 жовтня 2016 року по 26 травня 2021 року становить 23 402,07 грн. Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 3 163,17 грн. та 3% річних у розмірі 1 679,70 грн. Правильність нарахування суми боргу, 3% річних та інфляційних збитків від інфляції підтверджуються розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved