Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 330 512,49 грн., з яких: 67 068,15 грн. - прострочена заборгованість; 108 530,71 грн. - відсотки; 154 913, 63 грн. - плата за користування карткою, посилаючись на те, що між сторонами було укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем умов якого виникла зазначена заборгованість. 18 березня 2014 року було Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення, яким постановлено стягнути з [PERSON]на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 330 512,49 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 305, 12 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року заочне рішення за заявою відповідача скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, до суду надійшли пояснення представника позивача щодо заперечень відповідача, у відповідності до яких, позивач заперечує щодо застосування строків позовної давності, з посиланнями на те, що відповідачем було здійснено сплату по кредитному договору, що свідчить про переривання строків позовної давності. Також, зазначала, що договір було пролонговано, так як від відповідача не надійшло проти цього заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Зокрема, в наданих до суду запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що кредитним договором не передбачена плата за користування карткою. До суду також подано заяву про застосування строків позовної давності з посиланням на те, що строк дії кредитного ліміту до 2009 року, а позивач до суду звернувся в січні 2014 р., тобто з пропущенням 3-х річного строку позовної давності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується п. 1.1 Статуту ПАТ «Універсал Банк» Як встановлено в судовому засіданні, між відповідачем та ВАТ «Універсал Банк» 28 серпня 2008 року було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику банком надано кредит в сумі 70 000 грн., строком до 31 липня 2009 року зі сплатою 31,95% річних, за користування кредитом. Відповідно до пункту 1.5.2 кредитного договору за користування кредитними коштами понад строк кредитування та/або терміни погашення, встановлені цим договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 66 % річних (підвищена процентна ставка). Банком зобов'язання за договором виконані належним чином, що підтверджується заявою про відкриття карткового рахунку, в свою чергу відповідачем зобов'язання за договором належним чином не виконуються, оскільки не здійснюється погашення щомісячних обов'язкових платежів, чим порушується порядок здійснення погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Відповідно до чинного законодавства, а саме згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Принцип повернення строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений кредитним договором строк з відповідною сплатою за його користування. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов договору та сплати процентів за користування кредитом доводилися до відома відповідача, однак останнім не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. Щодо посилань сторони відповідача на те, що плата за користування карткою не визначена кредитним договором, та позивач не обґрунтовано просить її стягнути з відповідача в сумі 154 913,63 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 14), заборгованість відповідача перед позивачем складає 330 512,49 грн., з яких: 67 068,15 грн. - прострочена заборгованість; 108 530,71 грн. - відсотки; 154 913, 63 грн. - підвищенні відсотки. Тобто сума в розмірі 154 913, 63 грн. є не платою за користування карткою, а підвищеними відсотками за користування кредитними коштами понад строк кредитування та/або терміни погашення, встановлені цим договором, у відповідності до пункту 1.5.2 кредитного договору. Крім того, суд критично відноситься до заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір укладено строком до 31 липня 2009 року. У відповідності до розрахунку заборгованості, 02.02.2011 р. відповідачем було сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом в розмірі 37 551, 17 грн. (а.с. 14) Доказів зворотного стороною відповідача суду не надано. Тобто, в межах строку позовної давності, відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед відповідачем, що у відповідності до ст. 264 К України свідчить про переривання строків позовної давності. З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 330 512,49 грн., з яких: 67 068,15 грн. - прострочена заборгованість; 108 530,71 грн. - відсотки; 154 913, 63 грн. - підвищенні відсотки. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved