Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з листопада 2014 року, тому просив задовольнити позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом будинок № 20 по вул. Короленко у м. Лисичанську Луганської області належить позивачу. З 07 жовтня 2014 року відповідач зареєстрований у належному йому будинку, але фактично не проживає в ньому з листопада 2014 року, забрав усі свої речі та виїхав. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи, а також додав, що відповідач є племінником його дружини, який проживає в [INFO]. Під час проведення АТО, відповідач приїхав до них та попросив, щоб його зареєстрували в спірному будинку, оскільки іншого житла він не мав. Тому, 07.10.2014 року відповідача зареєстрували у будинку № 20 по вул. Короленко м. Лисичанська Луганської області, в якому він прожив приблизно один місяць. Після чого, виїхав з будинку до м. Харкова, а в теперішній час начебто живе в Росії. Зв'язок з ним не підтримує, з його родичами не спілкується. [PERSON] обіцяв знятися з реєстрації відразу як стане десь проживати. Але на сьогоднішній день цього не зробив. Реєстрація відповідача в його будинку унеможливлює оформлення субсидії, заважає розпоряджатися майном тощо. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №20 по вулиці Короленко м. Лисичанська Луганської області. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ст.\~ 224 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд\~ справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~Зі згоди\~ позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача [PERSON] знає давно. Відповідача [PERSON] у будинку позивача бачила один раз під час проведення АТО у 2014 році. З того часу останнього не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Відповідач є племінником дружини позивача. Відповідача вона бачила в жовтні-листопаді 2014 року, з цього часу більше його не бачила. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.1999 р. спадкоємцем майна [PERSON], померлої 17 лютого 1999 року є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається житлового будинку №20 по вул. Короленко м. Лисичанська Луганської області, з дворовими побудовами (а.с.7). Згідно довідки від 30.01.2017 р., наданої центром надання адміністративних послуг, за адресою: м. Лисичанськ, вул. Короленко, 20 зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] дружина та [PERSON] піднаймач. Відповідно до довідки голови вуличного комітету від 30.01.2017р., разом з [PERSON] в буд.20 по вул.Короленко м. Лисичанська зареєстровані: [PERSON] дружина та [PERSON], який з листопада 2014 року у даному будинку не проживає (а.с.9). За даними адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області від 10.02.2017 р., [PERSON] зареєстрований у [INFO] з 07.10.2014 року (а.с.13). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у спірному будинку без поважної причини, спроб вселитися до нього не робив, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню його до спірного будинку. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved