Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем, зареєстрований 13.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №60. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 13.09.2008 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося. Вони не мають того відношення один до одного, як раніше до реєстрації шлюбу, вони не ведуть спільне господарство, у них з відповідачем різний бюджет. Більше того, з лютого 2016 року вони мешкають окремо та шлюбні відносини між ними фактично припинилися. За таких обставин знаходження її та відповідача в зареєстрованому шлюбі суперечать її інтересам. Спір щодо місця мешкання доньки відсутній. В судове засідання позивач не з'явилася, надав заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №60. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згоден, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У чинність ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved