Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS]; стягнення на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS], який знаходиться за вищевказаною адресою; визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.08.2001 року [PERSON] склала заповіт на випадок її смерті, яким все своє майно заповіла [PERSON], та батьку позивача [PERSON], які були її синами. Після смерті [PERSON] [INFO] року сини прийняли спадщину в рівних частках по 1/4 в установленому законом порядку. Батько позивача, [PERSON] помер [INFO] року. Державним нотаріусом 10.03.2004 року видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. В зв'язку з чим, Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 05.04.2004 року проведена державна реєстрація права власності 1/4 частики вищевказаного будинку за позивачем. В свою чергу, відповідачу також 10.03.2004 року державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку спірного житлового будинку. Таким чином, право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. В даному будинку після оформлення спадщини проживав зі своєю сім'єю відповідач. Водночас, позивач разом з своєю матір'ю в спірний будинок поселитися не змогли, тому що загальна площа будинку становить 48,36 кв.м. і для проживання п'ятьох осіб така площа дуже мала. Крім цього, відповідач був категорично проти їх вселення. Відповідачу неодноразово пропонувалося вирішити питання щодо вищевказаного будинку, умови вирішення питання він щоразу змінював. Тому 10.10.2004 року через державну нотаріальну контору відповідачу направлено заяву про майбутній продаж 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель. Однак на вищевказану заяву відповідач залишив без відповіді та реагування. На всі прохання позивача сплатити останній кошти за її частку відмовлявся. Відповідач не проживає у спірному будинку більше трьох років, оскільки виїхав на постійне місце проживання до м. Севастополя. На даний час в будинку проживає його колишня дружна з сином. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо оспорюваного житлового будинку, що призвело до неможливості мирного вирішення питання, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (т. 1 а.с. 26, 40, 67, 86, 96, 116, 139, 190, 200, 20, 219, 231, 244; т. 2 а.с. 6, 10). Причини неявки суду не повідомив. В подальшому відповідач вів справу через представника, адвоката Шолух С.Г. надав до суду письмові пояснення (вх. № 41250 від 15.12.2015 року, а.с. 130-131), в яких зазначено, що [PERSON] є дружиною відповідача, а [PERSON] є його сином. У спірному житловому будинку відповідач разом зі своєю родиною проживає більше 10 років. За цей час останні облаштували будинок, який дістався відповідачу у спадок в незадовільному стані, зробили ремонт, провели водопровід та заасфальтували двір. В зв'язку з тим, що відповідач не зміг знайти роботу у м. Кіровограді, щоб утримувати свою родину, в 2014 році був вимушений поїхати на заробітки в іншу країну. Оскільки [PERSON] було де проживати, а відповідач з родиною мешкали у спірному будинку, [PERSON] запропонував позивачу кошти за її частину будинку. На той час, вищевказаний житловий будинок оцінено у 9000,00 грн. і відповідач запропонував [PERSON] сплатити половину, тобто 4500,00 грн. Але позивачу ця сума здалася замалою і вона відмовилася від отримання компенсації. Отже за весь час проживання відповідача з родиною в спірному будинку, [PERSON] жодного разу більше не підіймала питання про проживання або виплату їй компенсації. Все почалося з 2014 року, коли відповідач поїхав на заробітки і позивач про це дізналася. Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач не проживає в спірному будинку та відмовлявся сплатити їй компенсацію за частку у спільному майні є недостовірними (а.с. 130-131). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (т. 1 а.с. 27, 28, 40, 42, 65, 68, 83, 84, 94, 95, 138, 140, 188, 189, 201, 203, 216, 218, 230, 232,245; т. 2 а.с. 7, 8). Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON], адвокат Шолух С.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволені позову та зазначила, що [PERSON] мешкає разом з родиною: дружиною: [PERSON] та сином [PERSON] в спірному будинку за адресою: [ADDRESS] більше 10 років. За цей час питання щодо проживання [PERSON] в спірному будинку жодного разу не ставилось, що підтверджується відсутністю судових справ з цього приводу. Отже вважає, що в зв'язку з наявністю іншого житла позивач не мала наміру проживати разом з відповідачем та на протязі майже 11 років мешкала окремо. Крім того, частки належні сторонам є рівними, при здійсненні перепланування та переобладнання спірного житла можливо встановити порядок користування ним між сторонами. Також заперечувала тим, що родина відповідача більше 10 років проживає в спірному будинку та іншого житла не має, а тому припинення право на частку завдасть істотної шкоди [PERSON] та членам його сім'ї. При цьому, у разі сплати позивачем компенсації вартості 1/4 частки будинку у сумі 5054,00 до. США позивач заїде в житловий будинок вартістю 10109,00 дол. США, в свою чергу родина [PERSON] отримавши 5054,000 дол. США на трьох членів родини не зможе придбати за них навіть однокімнатну квартиру та залишиться без даху над головою. Таким чином припинення права власності на частку відповідача завдасть йому істотної шкоди. Представник відповідача та третіх осіб в своїх запереченнях посилалась на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-68цс14 вважаючи, що вказана цивільна справа є аналогічною даної цивільної справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, третіх осіб [PERSON] та [PERSON], адвоката Шолух С.Г., показання свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до частини 1 статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-88, належить 1/4 частка житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS], яка належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 22.02.1972 року за реєстровим № 864, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 22.02.1972 року за № 11950/55, [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якого згідно заповіту, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 22.08.2001 року і зареєстрованого в реєстрі за № 3-1330 був - [PERSON], котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (т. 1 а.с. 8). Зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 05.04.2004 року (т. 1 а.с. 9), архівною довідкою № 16490 від 10.02.2016 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а.с. 222), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 64594913 від 28.07.2016 року (т. 2 а.с. 11-12), а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 28.07.2016 року (т. 2 а.с. 13-15). [PERSON], який є батьком позивача, помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 30.05.2003 року, виданим повторно Відділом запису актів громадянського стану м. Бокситогорська, Ленінградської області, актовий запис про смерть за № 175 (т. 1 а.с. 13). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 3-86, [PERSON] належить 1/4 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 50). Зазначене також підтверджується архівною довідкою № 16490 від 10.02.2016 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а.с. 222), а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 28.07.2016 року (т. 2 а.с. 13-15). Згідно довідки № 40 від 26.01.2016 року, виданої Квартальним комітетом № 24 Кіровського району м. Кіровограда, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 146). Згідно акту від 13.01.2016 року, складеного сусідами [PERSON] та його родини, які підтверджують, що [PERSON] проживає разом з родиною: дружиною [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 147). Разом з тим, головою квартального комітету № 24 Кіровського району м. Кіровограда складено та підписано акт від 02.02.2016 року, що за адресою: [ADDRESS], починаючи з червня 2012 року по теперішній час, фактично не проживає громадянин [PERSON], [INFO] (т. 1 а.с. 185, 186). Свідок [PERSON], яка є головою квартального комітету № 24 Кіровського району м. Кіровограда, яка видала довідку № 40 від 26.01.2016 року (т. 1 а.с. 146), та яка засвідчила акт від 13.01.2016 року (т. 1 а.с. 147) в судовому засіданні була допитана в якості свідка та пояснила, що до неї звернувся [PERSON] з проханням видати довідку про склад сім'ї, в якій зазначити, що за адресою: [ADDRESS] проживає крім нього та матері, [PERSON], також його батько [PERSON]. Свідок видала вказану довідку на підставі запису, який міститься в домовій книзі на вищевказане домоволодіння (т. 1 а.с. 55-56), хоча їй було відомо, що відповідач довгий час проживає в Автономній Республіці Крим та розлучений з [PERSON]. Проте, [PERSON] додатково зазначив, що батько повернувся в м. Кіровоград, примирився з матір'ю, і вони як і раніше проживають разом за вищевказаною адресою. На другий день після видачі довідки про склад сім'ї, [PERSON] приніс на підпис акт про проживання відповідача у спірному будинку. Акт свідок не читала, оскільки згідно її повноважень вона має право тільки засвідчувати підписи, що остання і зробила. Про те, що видана нею довідка є неправдивою, свідок підтвердила в судовому засіданні, оскільки [PERSON] вона жодного разу не бачила. Обставини щодо не проживання відповідача в спірному будинку також підтвердили опитані нею сусіди. [PERSON], яка також допитана в якості свідка, надала такі показання. [PERSON] є братом її чоловіка. Знала, що відповідач разом зі своїм померли братом, батьком позивача, отримали у спадок від матері по 1/4 частці житлового будинку по [ADDRESS]. В 2012 році [PERSON] виїхав в м. Севастополь, а вже у 2013 році одружився на іншій жінці. Вказані обставини знає зі слів чоловіка та [PERSON]. Також зазначила, що відповідач приїжджав до м. Кіровограда одразу ж після розірвання шлюбу з колишньою дружиною за речами. Намірів повертатися до м. Кіровограда на постійне місце проживання у [PERSON] немає. Водночас, судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі, 12.07.2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 363. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка: Мороз, дружини: Мороз Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016469444 від 24.03.2016 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 208-209). Тобто у відповідача є інша сім'я і зважаючи на місцезнаходження органу реєстрації актів цивільного стану, реєстрація шлюбу відбулася у м. Севастополі. Таким чином, доводи представника відповідача про тимчасове перебування відповідача на заробітках у місті Севастополі суд оцінює критично, а також не приймає до уваги доводи щодо проживання відповідача у спірному будинку з колишньою дружиною та сином. Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 365 Цивільного кодексу України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Зі змісту цієї норми закону вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини 1 статті 365 Цивільного кодексу України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Питання чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також має робитись у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Відповідно до змісту вказаної статті для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року у справі № 6-37цс13. Крім того, правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи 6-68цс14 і на яку посилається представник відповідача та третіх осіб, адвокат Шолух С.В., також наголошує на тому, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умов, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Разом з тим, судом встановлено, частка співвласника (не зважаючи на рівність часток) не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема зверненнями до правоохоронних органів (т. 1 а.с. 11, 12 ), висновком експерта № 67 від 17.11.2015 року (т.1 , а.с. 118-127) згідно якого провести поділ між співвласниками ? частки спірного будинку технічно не надається можливим, визначити варіанти порядку користування без його перепланування та переобладнання, технічно не надається можливим. В матеріалах справи також міститься рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2013 року (т. 1, а.с. 142-145), в якому встановлені обставини щодо не проживання відповідача в спірному будинку тривалий час, що в силу частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. Крім того, в рішенні суду зазначено про те, що дві кімнати в будинку об'єднані в зв'язку з переплануванням, що унеможливлює поділ та спільне володіння і користування співвласниками. Ці обставини також підтверджені висновком експерта № 67 від 17.11.2015 року. Заслуговує на увагу той факт, що в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.01.2013 року вбачається зацікавленість саме третіх осіб в користуванні та навіть володінні і розпорядженні спірним майном, що й було причиною звернення третьої особи (колишньої дружини відповідача) до суду з вимогою усунути перешкоди в користуванні майном та встановлення порядку користування лише з одним співвласником. При цьому, про права іншого співвласника (позивача у даній справі) взагалі не зазначено, що вбачається з описової частини цього рішення суду. Слід також вказати, що доводи відповідача та третіх осіб ґрунтуються саме на тому, що припинення права власності завдасть істотної шкоди не інтересам співвласника та членам його сім'ї, а третій особі (колишній дружині відповідача) та сину відповідача. При цьому, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статі 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки…. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Разом з тим, за частиною 1 статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Водночас син відповідача [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.11.1995 року, т. 1 а.с. 48), тобто не є дитиною та членом сім'ї відповідача в розумінні сімейного законодавства, а тому в даному випадку за поясненнями представника, адвоката Шолух С.В., є членом сім'ї третьої особи, [PERSON]. Тому суд вважає посилання представника відповідача та третіх осіб щодо можливої істотності шкоди при припиненні права власності співвласника - відповідача, необґрунтованими та помилковими. За вимогами частини 2 статті 365 Цивільного кодексу України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. [PERSON] внесено на депозитний рахунок Кіровського районного суду м. Кіровограда грошові кошти в рахунок компенсації вартості належної відповідачу [PERSON] 1/4 частки житлового будинку по [ADDRESS] в сумі 117300,00 грн. (інформація про зарахування коштів, т. 1 а.с. 192-194). Ринкова вартість 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS], визначена з використанням порівняльного методичного підходу, на дату оцінки 17.11.2015 року складає 234600,00 грн., що еквівалентно 10109 дол. США. за висновком експерта № 67 від 17.11.2015 року (т. 1 а.с. 118-127). В пункті 7 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року роз'яснено, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Таким чином, враховуючи, що частка співвласника не може бути виділена в натурі, спірний будинок є неподільним, що підтверджується висновком експерта, судовим рішенням. Спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки між учасниками судового розгляду вже на протязі тривалого часу склались стійки неприязні відносини, що не заперечується сторонами та третіми особами, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, так як треті особи не є членами сім'ї співвласника, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України для припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/4 частку будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], стягнення на його користь 117300,00 грн. компенсації вартості частки спірного будинку, яка визначена висновком експерта № 67 від 17.11.2015 року та визнання права власності на цю частку за іншим співвласником - позивачем. Питання розподілу судових витрат вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, згідно частини 1 цієї статті стороні, на користь якої ухвалено рішенні, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тобто судові витрати покладаються на відповідача. А також, враховуючи, що при подані позову за позовну вимогу про визнання права власності судовий збір не сплачено, суд вважає за необхідне стягнути 1173,00 грн. судового збору (1% ціни позову в частині визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS], який знаходиться за адресою: місто Кіровоград, вулиця Куйбишева) з відповідача в дохід державного бюджету, так як спір виник з його вини, а позовні вимоги в цій частині задоволено. На підставі викладеного,

Outcome: approved