Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору, стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 06 грудня 2007 року №95424 між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобов'язання, за яким позивач надав відповідачу кредит у виді кредитного ліміту в сумі 2000 грн., в тому числі готівковий ліміт згідно тарифів банку зі сплатою процентів у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Оскільки відповідач свої зобов'язання не виконав, станом на 15 травня 2014 року його заборгованість за кредитом складає 587,90 грн., заборгованість за відсотками 514,54 грн. Загальна сума заборгованості складає 1102,44 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд розірвати кредитний договір, стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 1102,44 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Крім того, в заяві зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача направлялись судом за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом подяку місцем його проживання, але повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за останньою відомою адресою, за якою було зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №95424, за яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок у національній валюті України для здійснення операцій з платіжною карткою АБ «Полтава-Банк», видав йому кредитну картку та надав кредитний ліміт в сумі 2000 грн. (а.с.14). Відповідно до п.1.3. договору процентна ставка за користування кредитним лімітом складає 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 4.11. договору передбачено, що банк може розірвати договір у випадку порушення клієнтом умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу кредит у виді кредитного ліміту в сумі 2000 грн. Відповідач [PERSON] свого обов'язку належним чином не виконав. Станом на 15 травня 2014 року його заборгованість за кредитом складає 587,90 грн., заборгованість за відсотками 514,54 грн. Всього борг складає 1102,44 грн. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем належним чином виконано не було, договір ним істотно порушений, позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за необхідне розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1102,44 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved