Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у неї з [PERSON] (далі - Відповідач), народилася спільна дитина - син [PERSON]. Позивач зазначає, що з часу народження син проживає з нею. Відповідач не надавав жодної підтримки та допомоги у вихованні та утриманні дитини. З дитиною відповідач достатньо не спілкувався, не цікавився його життям, здоров'ям, вихованням або освітою. Зважаючи на те, що Відповідач добровільно не допомагав утримувати дитину, позивач звернулась до Ірінського міського суду Київської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до заочного рішення Ірінського міського суду Київської області від 21.11.2011 р. (справа № 2-1691/11), яке набрало законної сили, вирішено стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2001 р. до досягнення сином повноліття. Однак, жодної виплати відповідач так і не здійснив. В рідкісні зустрічі проявляв жорстоке ставлення та агресивне відношення до позивача та дитини. У зв'язку з вищевикладеним просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON]. Стягнути з Відповідача суму судового збору. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується публікацією на офіційному веб-сайті Судової влади України, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради в судове засідання свого представника не направила, про час, місце та дату та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради в судове засідання свого представника не направила, про час, місце та дату та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.06.2005 р. серія [NUMBER]. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї власника житла (заявника) від 10.06.2011 р., складеного депутатом Ірпінської міської ради Страховським А.А., встановлено, що позивач проживала зі своїм сином, [PERSON] 2005 р.н. та з батьками, виховувала дитину сама без батька. Позивач зверталась до Ірінського міського суду Київської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до заочного рішення Ірінського міського суду Київської області від 21.11.2011 р. (справа № 2-1691/11), яке набрало законної сили, вирішено стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.08.2001 р. до досягнення сином повноліття. Однак, жодної виплати відповідач так і не здійснив. Згідно Довідки-розрахунку по виконавчому провадженню ВП № 31664847, виданої державним виконавцем Ірпінського міського відділу ДВС ГТУЮ Київської області, встановлено, що станом на 07.06.2017 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 60 886,01 грн. 09 вересня 2016 року позивач уклала шлюб з [PERSON]. Відповідно було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Актом обстеження від 09.06.2017 р., складеного депутатом Ірпінської міської ради Страховським А.А., встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає з сином. [PERSON] з народження та не приймає участі в вихованні та утриманні сина. Дитина проживає з матір'ю, [PERSON] та її чоловіком, [PERSON] та перебуває на їх утриманні. Вказаний факт також підтверджується Актом обстеження умов проживання від 05.07.2017 р., складеним Комісією Служби у справах дітей та сім'ї Іртиської міської ради. Відповідно до Довідки, виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 2 № 25 від 26.05.2017 р., за час відвідування ДНЗ, [PERSON] виховувався матір'ю, біологічний батько не цікавився вихованням та навчанням сина, уникав зустрічей та бесід з вихователями ДНЗ. Відповідно до наданої характеристики з Ірпінського НВО «Освіта» біологічний батько, [PERSON], не цікавиться навчанням сина, жодного разу не відвідував навчальний заклад, уникає зустрічей з класним керівником. Рустам виховується матір'ю та вітчимом, які цікавляться освітою дитини, приділяють належну увагу сину, відвідують регулярно батьківські збори, вчасно оплачують освітні послуги. Відповідно до наданого Психологічного заключення від 19.06.2017 р. психологом зроблено висновок, що спілкування [PERSON] з батьком негативно впливає на емоційний стан хлопчика і загрожує спотвореному формуванню особистості. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 68/8 від 27.03.2018 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, своєю поведінкою та діями довів, що насправді не зацікавлена долею дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, суд позбавляє Відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. Стягнення з відповідача також підлягає судовий збір в сумі 640,00 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved