Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбних відносинах з 14.06.1998 по листопад 2017. Від данного шлюбу в них є дочка - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. На даний час дочка уже повнолітня, однак продовжує навчання у Навчально-науковому інституті педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення донькою навчання, або досягнення нею 23 років. В судове засідання позивач не з'явилась. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги змінює та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, змінені позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 14.06.1998 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07.11.2017 заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області було розірвано, що підтверджується копією даного рішення суду від 07.11.2017 (а.с.5) . Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.6). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] навчається на ІІ курсі Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського Навчально-наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації, напрям підготовки (спеціальність) - психологія, на денній формі навчання, на комерційній засаді, термін навчання з 01.09.2016 по 30.06.2020, що підтверджується довідкою Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського Навчально-наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації від 07.11.2017 №20/608 (а.с.7). Так як дочка [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача по даній справі, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача, який являється батьком дитини, на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON], стан здоров'я та матеріальний стан відповідача - батька [PERSON]., який є працездатною особою, а також бере до увагипозицію позивача щодо зміни позовних вимог, яка не суперечать чинному законодавству,інтереси повнолітньої дитини, позицію відповідача, який не заперечує проти змінених позовних вимог, а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в зміненому позивачем розмірі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання змінених позовних вимог, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість змінених позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 22.12.2017. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved