Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що 14 грудня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з одного боку, та Новомосковською районною державною адміністрацією, з другої сторони, був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1223285500-07-023-0005, за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, 65-а., площею 2,08 га. На вказану земельну ділянку була належним чином розроблена технічна документація. 18 грудня 2006 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з одного боку, та Новомосковською районною державною адміністрацією, з другої сторони, був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки в натурі. Позивач зазначає, що у березні 2016 року ТОВ\~«КОМО-Д» подало до господарського суду м. Києва позов до Дніпропетровської державної адміністрації та Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою та зобовязання укласти договір. Предметом зазначеного позову було встановлення за ТОВ «КОМО-Д» права користування саме земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні Позивача та Третіх осіб (площею 2,08 га на території Новомосковського держлісгоспу Піщанської сільської ради, вул. Чкалова, 65а, кадастровий номер 1223285500-07-023-0005), з підстав наявності у нього права власності на комплекс бази відпочинку «Піщанка» (за адресою Дніпропетровська область Новомосковський район с.\~Піщанка, вул. Чкалова, 65-б,), що винили у нього на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, укладеного ним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СОТЕЙРА ПЛЮС», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 667. Право власності ТОВ «КОМО-Д» на комплекс бази відпочинку «Піщанка» зареєстроване в Новомосковському районному комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 12 червня 2012 року за № 34465979. Позивач посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26 травня 2016 року, 18 січня 2010 року 12:29:03 за № 9426336 реєстратором: Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н, від 18 січня 2010 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ було накладено арешт на комплекс, адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, буд. 65-а, реєстраційний номер обтяження: 9426336. Арешт на зазначений комплекс на момент подання позову не знятий, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна не вилучений. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, укладений між ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС», з одного боку, та ТОВ «КОМО-Д», з іншого боку, у період, коли на базу відпочинку «Піщанка» було накладено арешт. Штучна зміна адреси комплексу не є підставою для зняття арешту та виключення бази з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майн, а відповідно й для укладання зазначеного договору купівлі-продажу. Посилаючись на зазначене, позивач просить: визнати причину пропущення ним позовної давності щодо звернення до суду з позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, укладеного між ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» та ТОВ «КОМО-Д», поважною та поновити вказаний строк; визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу від 14\~березня 2012 року, укладений між ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 23496570) та ТОВ«КОМО-Д» (код ЄДРПОУ 35341245), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 667, а також скасувати рішення про державну реєстрацію від 12 червня 2012 року реєстратора Новомосковського районного комунального підприємства бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» - [PERSON], реєстраційний № 5911336, номер витягу 34465979, щодо державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна: комплекс, база відпочинку «Піщанка», яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, 65б за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМО-Д» на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 667. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові та уточненні до нього, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «КОМО-Д» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях на позов, просила застосувати строк позовної давності. Представник відповідача ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення на позовну заяву, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,просили розглянути справу у їх відсутність. Представник Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове зсідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ТОВ «КОМО-Д», дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 412/14670/2012, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до частин 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 178 Цивільного кодексу України передбачено, що обєкти цивільних прав можуть вільно відчужувати або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного оборону, або не обмежені в обороті, або є невідємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. У відповідності до частини 1 статті 627 цього Кодексу відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06\~листопада 2009 року № 9, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Між тим, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України і такими, зокрема, є правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права. Відповідно до частини 1 статей 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 24 жовтня 2011 року між Державним підприємством «Науково-виробнича дослідна фірма «Наукова» Національної аграрної академії наук України, з одного боку, та ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС», з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого Продавець продає Покупцю належне йому на праві власності нерухоме майно комплекс бази відпочинку «Піщанка», надалі іменується «майно», а Покупець оплачує вартість Майна та приймає його у власність на викладених у договорі умовах. Майно знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Піщанка, вул. Чкалова, б. 65а. Рішенням виконкому Піщанської сільської ради № 74 від 29 грудня 2011 року, схваленому за заявою ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» (реєстраційний № 126 від 07 грудня 2011 року), змінено адресу бази відпочинку «Піщанка» вулиця Чкалова з № 65-а на вул. Чкалова, 65б, розташовану на території Піщанської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області за межами села. 14 березня 2012 року між ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС», з одного боку, та ТОВ\~«КОМО-Д», з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 667. 12 червня 2012 року право власності ТОВ «КОМО-Д» на комплекс бази відпочинку «Піщанка» зареєстроване в Новомосковському районному комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за реєстровим записом № 34465979. Дані обставини підтверджуються належним чином засвідченими копіями договору. В той же час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26 травня 2016 року, 18 січня 2010 року 12:29:03 за № 9426336 реєстратором: Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н, від 18 січня 2010 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ було накладено арешт на комплекс, адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, буд.\~65-а, реєстраційний номер обтяження: 9426336. Арешт на зазначений комплекс на момент укладання договору купівлі-продажу та на момент подання позову не знятий, що підтверджується копією інформаційної довідки від 26 травня 2016 року та не спростовано відповідачами. Згідно з пунктом 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 р. № 31/5 (у редакції, що була чинною на момент укладання договору) Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про: обтяження нерухомого майна: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Тимчасові застереження щодо нерухомого майна: внесені до Реєстру заборон тимчасові застереження щодо нерухомого майна; вилучення записів про тимчасові застереження; видані витяги з Реєстру заборон тощо. Отже з наведеного вбачається, що станом на момент укладення договору купівлі-продажу комплексу бази відпочинку «Піщанка» від 14 березня 2012 року, предмет договору не був вилучений з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Таким чином, договір купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, укладений між ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» та ТОВ «КОМО-Д», у період, коли на базу відпочинку «Піщанка» було накладено арешт. Оскільки ВДВС Дніпропетровського РУЮ було накладено арешт на комплекс, адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, буд. 65-а, то можливість проведення\~\~його відчуження є обмеженою. Суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 14 березня 2012\~року, порушує правовий режим обмежених в обігу обєктів цивільних прав, тобто порушує публічний порядок, а тому підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215, 228 ЦК України. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідачів про те, що на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу нотаріусом була встановлена відсутність у відповідному реєстрі реєстрації арешту зазначеного нерухомого майна або заборон його відчуження. Дані твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26 травня 2016 року. Критично суд відноситься й до заперечень ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» в частині виключення майна, що є предметом договору купівлі-продажу від 14 березня 2012\~року, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, у звязку з визнанням 29 серпня 2011 року господарським судом Дніпропетровської області банкрутом Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна фірма «НАУКОВА» Національної аграрної академії наук України. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Згідно з ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до частини 7 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в одноденний строк з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень. Датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви в органі державної реєстрації прав (ч.11 ст.15 Закону). Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання витягів з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України (ч.12 ст.15 Закону). Відповідачами не надано доказів звернення до органів державної реєстрації з заявою про реєстрацію припинення обтяження прав на нерухоме майно і реєстрації зазначеної заяви у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, наявні у матеріалах справи докази, а також матеріали цивільної справи № 412/14670/2012, що розглядалася Жовтневим районним судом м.\~Дніпропетровська, за позовом ТОВ «КОМО-Д» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення майнової і моральної шкоди, свідчать, що право власності ТОВ «КОМО-Д» на обєкти нерухомого майна - базу відпочинку «Піщанка», за адресою Дніпропетровська область Новомосковський район с.\~Піщанка, вул. Чкалова, 65-б, фактично припинилося внаслідок його повного руйнування невідомими особами у листопаді 2012 року. Даний факт відповідачами не заперечувався та не спростований в судовому засіданні. Відповідно до статті 349 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється в разі його знищення. В той же час, на земельній ділянці за адресою: Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка, вул. Чкалова, 65-а, кадастровий номер 1223285500-07-023-0005, розташована база відпочинку площею 51.4 кв.м., право власності, на яку як на новостворене майно після введення в експлуатацію зареєстровано 05 вересня 2015 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Згідно до частини 2 цієї статті у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно до частини 3 даної статті правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати недійсними договір купівлі-продажу комплексу бази відпочинку «Піщанка», яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, 65б, укладений 14.03.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОТЕЙРА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 23496570) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМО-Д» (ЄДРПОУ 35341245), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 667. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Також, задовольняючи вищевказані позовні вимоги, суд вважає за необхідне скасувати рішення № 5911336 від 12.06.2012 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМО-Д» на комплекс бази відпочинку «Піщанка», яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Чкалова, 65б. Заперечення відповідачів щодо відсутності факту порушення прав позивача внаслідок укладання спірного договору є хибними з огляду на оспорювання Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМО-Д» земельних прав позивача, а також третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом звернення у 2016 році до господарського суду м. Києва з позовом до Дніпропетровської державної адміністрації та Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права користування земельною ділянкою та зобовязання укласти договір. Предметом зазначеного позову було встановлення за ТОВ «КОМО-Д» права користування саме земельною ділянкою, що знаходиться у користуванні Позивача та третіх осіб (площею 2,08 га на території Новомосковського держлісгоспу Піщанської сільської ради, вул. Чкалова, 65а, кадастровий номер 1223285500-07-023-0005), з підстав наявності у нього прав власності на комплекс бази відпочинку «Піщанка» (за адресою Дніпропетровська область Новомосковський район с. Піщанка, вул. Чкалова, 65-б,), що винили у нього на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2012 року. Проте, Рішенням господарського суду м. Києва від 10.06.2016 р. по справі №904/2380/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «КОМО-Д» відмовлено. При цьому, даними судовими рішеннями встановлено факт відсутності у ТОВ «СОТЕЙРА ПЛЮС» - продавця комплексу бази відпочинку «Піщанка» за договором купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, будь-яких прав на земельну ділянку щодо зазначеного обєкту нерухомості. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Суд залишає поза увагою й заперечення відповідачів в частині застосування до спірних відносин строку позовної давності. Відповідно до частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 зазначеного кодексу. Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 28 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №\~9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Цивільним кодексом України встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 ЦК). З дослідженої судом цивільної справи № 412/14670/2012, що розглядалася Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за позовом ТОВ «КОМО-Д» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення майнової і моральної шкоди, встановлено, що [PERSON] був відповідачем у вказаній цивільній справі, однак безпосередньої участі у розгляді цивільної справи № 412/14670/2012 [PERSON] або його представники не приймали. Посилання відповідача на те, що з 2012 року він відкрито користується своїм нерухомим майном, що знаходиться за адресою: вул. Чкалова, 65б, с. Піщанка, Новомосковський район, Дніпропетровської області, і тому позивач обізнаний про укладений спірний договір купівлі-продажу від 14 березня 2012 року, не відповідають дійсності та спростовуються дослідженою судом цивільною справою №\~412/14670/2012. Відповідно до дослідженої судом цивільної справи № 412/14670/2012, що розглядалася Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за позовом ТОВ\~«КОМО-Д» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення майнової і моральної шкоди, встановлено, що нерухоме майно, яке належить ТОВ «КОМО-Д», а саме: комплекс, база відпочинку «Піщанка», яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Піщанка, вул. Чкалова, 65б, було зруйновано наприкінці 2012 року, про що також зазначено ТОВ «КОМО-Д» в позові, тому ТОВ «КОМО-Д» не міг відкрито користуватись вказаним майном з 2012 року по сьогоднішній час. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності, позивач не знав та не міг довідатися про існування спірного договору купівлі-продажу від 14 березня 2012 року та про осіб, які порушили права та інтереси позивача. Відповідачами не доведено належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують можливість застосування до даних спірних відносин строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved