Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання за ними права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], загальною площею 110,9 кв.м., житловою площею 77,3 кв.м. у відповідних частках. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що спірне будинковолодіння належало колгоспному двору, і вони, як члени двору, мають частку у майні, оскільки станом на 1991 рік проживали у даному господарстві. Окрім них, у житловому будинку проживали [PERSON], який був головою двору, помер [INFO], та [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON], спадщину прийняла. Позивач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] відмовився у встановленому законом порядку. 23 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, [ADDRESS], що залишився після смерті [PERSON], проте їй відмовлено у вчинення нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку визнати право власності на належні їм частки позивачі не мають можливості - просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися, згідно поданих ними заяв позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить позов задовольнити, справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Скориківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак подали заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об'єкта нерухомого майна, виданої Підволочиським БТІ 14 березня 2017 р. № 55, та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального фонду, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], загальною площею 110,9 кв.м., житловою площею 77,3 кв.м., належить [PERSON], свідоцтво про право власності не зареєстроване. Як убачається з довідки, виданої виконкомом Скориківської сільської ради Підволочиського району 05 квітня 2017 року № 101, та Акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки [PERSON] на підставі рішення виконкому Пальчинської сільської Ради депутатів трудящих надавалась земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Присадибна ділянка площею 1250 кв.м. розташована в с. Пальчинці Пальчинської сільради Підволочиського району. Згідно довідки архівного відділу Підволочиської РДА від 11 квітня 2017 року № 323 по документах архівного фонду «Пальчинська сільська рада» у погосподарській книзі с. Пальчинці станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON],1940 р.н., голови двору, разом з яким проживали: [PERSON], 1949 р.н., дружина, [PERSON], 1971 р.н., син, [PERSON],1912 р.н. тесть. Господарство гр. [PERSON] належало до колгоспного двору. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як членам колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні, належало право власності у розмірі по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Тернопільської області, виходячи з рівності часток усіх членів двору. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 27 квітня 2017 року, актовий запис № 10. Згідно довідки Пальчинської сільської ради № 217 від 10 грудня 2001 року, виданої [PERSON], її батько [PERSON] дійсно проживав з нею і вона доглядала його до дня смерті. [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Пальчинською сільською радою Підволочиського району. З довідки, виданої архівним відділом Підволочиської РДА 11 квітня 2017 року № 322 убачається, що на день смерті [PERSON], 1940 р.н., разом з ним проживали [PERSON], 1949 р.н., [PERSON] Позивач [PERSON], 1971 р.н. від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] відмовився на користь своєї матері [PERSON], 1949 , про що свідчить подана ним заява до нотаріальної контори від 03 вересня 2012 року. Позивач [PERSON].(прізвище до одруження [PERSON]) є дружиною [PERSON], та дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. 23 березня 2017 року представник [PERSON] - звернулася до нотаріуса із заявою про видачу на ім'я спадкоємця свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлям та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що залишився після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Проте постановою державного нотаріуса № 14//02-31 відмовлено представнику [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на це майно. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав, що не заборонені законом . Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на ? частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], загальною площею 110,9 кв.м., житловою площею 77,3 кв.м., зокрема на ? частку, що належить їй як члену колгоспного двору, ? частку в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], ? частку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; за [PERSON] права власності на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], загальною площею 110,9 кв.м., житловою площею 77,3 кв.м., що належить йому як члену колгоспного двору. На підставі наведеного,

Outcome: approved