Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області 22.10.2013 розірвано. Від вказаного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що вона сама матеріально утримує та належно піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач з часу розірвання шлюбу участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Окрім цього відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. На підставі цього позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька до досягнення дитиною 16 років. Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо подала заяву, в якій вона змінила позовні вимоги, а саме просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], без згоди батька на 90 днів у 2018 році та просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій частково заперечив щодо задоволення позову та вказав на те, що надає дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордом тривалістю 90 днів. Слухання справи просив проводити у його відсутності. Представник Третьої особи - Служби в справах дітей Галицької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, попередньо подав заяву про підтримання позову та просив суд розгляд справи проводити без їхньої участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2013 році розірвано, що підтверджується копією виписки з рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.7) Від вказаного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач бажає та має можливість виїхати разом з неповнолітньою дочкою за межі України, з метою відпочинку, а також хоче здійснити для дитини закордонну екскурсію для її всестороннього розвитку. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач у поданій до суду заяві надав дозвіл на виїзд дитини за кордон тривалістю 90 днів. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2,4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved