Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00292 від 31.07.1998 року оформлений на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н» щодо купівлі позивачем квартири № 5 у будинку 27 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась, що 31 липня 1998 року між ними та відповідачем був укладений вказаний договір купівлі-продажу, що в подальшому було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», та у звязку із тим, що на той час діяло законодавство, яке не вимагало нотаріального посвідчення вказаного договору він не був нотаріально посвідченим та на сьогоднішній день вважається таким, форма укладення якого не дотримана. За викладеного позивач, посилаючись на те, що сторони договору виконали всі умови договору, відповідач ніяких претензій по договору продажу квартири не мав, на теперішній час він виїхав на інше місце проживання, яке саме - їй не відомо, та просить суд визнати вказаний договір дійсним. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. У звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд в порядку\~статті 169 ЦПК України\~за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 липня 1998 року на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н» між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (як продавцями) та [PERSON] (як покупцем) було укладено договір купівлі-продажу № Н/98-00292, за умовами якого відповідачі продали а позивач купила квартиру № 5 у будинку 27 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі. 04.08.1998 року вказаний договір було зареєстровано покупцями в КП «БТІ» Одеської міської ради за р.н. 274пр-стр.150-реестр.616. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії І-ИК № 635391 від 25 серпня 2001 року, [PERSON] змінила прізвище на «Супрун». На момент укладання договору купівлі-продажу був чинним\~Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до\~ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. На теперішній час відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачки, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобовязання за вказаним договором купівлі-продажу квартири від 31.07.1998 року його сторонами виконані у повному обсязі покупцю було передано у власність квартиру № 5 у будинку 27 по Люстдорфській дорозі в м. Одесі, а продавцю передані грошові кошти за продану квартиру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved