Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в процесі розгляду справи уточнила позовні вимоги та просить визначити, що розмір частки померлого [PERSON] у сумісному майні подружжя у садибному (індивідуальному ) житловому будинку з надвірними будівлями номер 44 ( що складається з зазначеного будинку літ. А-1- дерев'яного, обкладеного цеглою, житлового, який має загальну площу 61,4 кв.м.; житлова площа складає 36,6 кв.м.; допоміжна площа складає 23,2 кв.м.; площа приміщень не включених в загальну площу складає 1,6 кв.м., будинок має прибудову: літ. А1-1, тамбур літ. А-3, ганок літ. А-4; має надвірні будівлі: льох літ. Б, два сараї літ. В, Г, вбиральню літ. Д, огорожу № 1, 2, 4, водопровід № 3), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованому на земельній ділянці площею 0,0580 га, кадастровий номер [NUMBER], становить ? частку, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, визначити, що розмір частки [PERSON] у сумісному майні подружжя у садибному (індивідуальному ) житловому будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] становить ? частку, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, визнати за [PERSON], [INFO] право власності на майно, а саме на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями номер 44 ( що складається з зазначеного будинку літ. А-1- дерев'яного, обкладеного цеглою, житлового, який має загальну площу 61,4 кв.м.; житлова площа складає 36,6 кв.м.; допоміжна площа складає 23,2 кв.м.; площа приміщень не включених в загальну площу складає 1,6 кв.м., будинок має прибудову: літ. А1-1, тамбур літ. А-3, ганок літ. А-4; має надвірні будівлі: льох літ. Б, два сараї літ. В,Г, вбиральню літ. Д, огорожу № 1, 2, 4, водопровід № 3), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованому на земельній ділянці площею 0,0580 га, кадастровий номер [NUMBER], як на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що в період часу з 04.11.2006 року по 25.02.2016 року перебувала у шлюбі з [PERSON] і проживала разом з ним до листопада 2015 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 23.08.2013 року перебуваючи в шлюбі з [PERSON] ними було придбане спільне майно, на спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2013 року та було зареєстровано в реєстрі за № 2454 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавроненко Ю.П., яке належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме -житловий будинок [ADDRESS]. Таким чином, відповідно до положень гл. 8 Сімейного кодексу України, вона має право на ? частину зазначеного будинку. Після розірвання шлюбу з [PERSON] вона мала намір розподілити спільне майно подружжя та укласти договір стосовно розподілу майна подружжя, але не встигла. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно спадкодавця, а саме ? частину житлового будинку № 44 з надвірними будівлями. 20.09.2016 року вона звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про те, що їй нотаріусом роз'яснено зміст вимог ст.ст. 60-65 СК України стосовно того, що після смерті її колишнього чоловіка [PERSON] все спільне майно, набуте під час зареєстрованого шлюбу з спадкодавцем, є спільною сумісною власністю. 12.10.2016 року вона в своїх інтересах та інтересах дитини [PERSON] звернулась до Четвертої ХДК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні після смерті колишнього чоловіка. 22.10.2016 року постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частину майна. В підготовче судове засідання позивачка та її представник надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в підготовче судове засідання надали суду заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнали та просили їх задовольнити. Представник третьої особи надав суду клопотання з проханням розглянути справу за відсутністю представника , заперечень не мають, у висновках покладаються на розсуд суду. Ухвалою суду від 17.09.2018 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв 'язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставини або добровільності їх визнання. 04 листопада 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 493. (а.с. 20) Від шлюбу, [INFO] народився син [PERSON] та відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER]. ( а.с. 22) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. ( а.с. 21) Вказаним рішенням встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з листопада 2015 року. 23 серпня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу будинку [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавроненком Ю.П.( а.с. 23) Житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], будинок літ. А-1 - дерев'яний, обкладений цеглою, житловий, має загальну площу 61,4 кв.м.; житлова площа складає 36,6 кв.м.; допоміжна площа складає 23,2 кв.м.; площа приміщень не включених в загальну площу складає 1,6 кв.м., будинок має прибудову: літ. А1-1, тамбур літ. А-3, ганок літ. А-4; та має надвірні будівлі: льох літ. Б, два сараї літ. В, Г, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, 2, 4, водопровід № 3, розташовані на земельній ділянці (комунальна власність), площею 0,0580 га, кадастровий номер [NUMBER]. ( а.с. 25-28) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. ( а.с. 24) Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, де зазначено, що норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Статтею 61 Сімейного кодексу України визначені об'єкти права спільної сумісної власності, серед яких є будь-які речі. Відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частина 1 ст. 69 Сімейного кодексу України визначає право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу). Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно положень ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно до положень ст. 368 ЦК України , спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб 'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Враховуючи, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2016 року, суд приходить до висновку про те, що згідно приписів ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України, спірний будинок як майно, набуте подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на реєстрацію права власності на нього лише за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть. ( а.с. 30) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку № 44 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 0,0580 га, кадастровий номер [NUMBER]. 20.09.2016 року позивачка звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про те, що їй нотаріусом роз'яснено зміст вимог ст.ст. 60-65 СК України стосовно того, що після смерті її колишнього чоловіка [PERSON] все спільне майно, набуте під час зареєстрованого шлюбу з спадкодавцем, є спільною сумісною власністю. (а.с. 31) Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44952386, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 739/2016. ( а.с. 32) 12.10.2016 року позивачка в своїх інтересах та інтересах дитини [PERSON] звернулась до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні після смерті колишнього чоловіка [PERSON] (а.с. 33) Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку майна, належного колишньому чоловікові-[PERSON], померлому [INFO], яке складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 34-35) Мати спадкодавця [PERSON]- [PERSON], спадкоємець першої черги за законом, у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори 02.09.2016 року за № 2047, батько спадкодавця- [PERSON], спадкоємець першої черги за законом, відмовився від прийняття спадщини на користь матері спадкодавця, [PERSON] та у встановлений законом строк подав заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори 02.09.2016 року за № 2048, син спадкодавця-[PERSON], [INFO], спадкоємець першої черги за законом, вважається таким, що прийняв спадщину, так як на момент смерті батька є малолітньою особою, а також мати малолітнього, [PERSON], у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої сина до нотаріальної контори 20.09.2016 року за № 2213. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності спадкуються на загальних підставах. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, за загальними правилами частини 2 статті 372 Цивільного кодексу України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника нерухомого майна частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина 2 статті 370, частина 2 статті 372 ЦК України). Згідно п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 Цивільного кодексу України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що набутий позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] в період шлюбу житловий будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано, суд приходить до висновку про їх поділ, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по ? частині. Таким чином, за позивачкою необхідно визнати право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями номер 44, як на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved