Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання виконавчого напису № 63 від 27 січня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець Оксани Сергіївни таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2012 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50005950 про надання споживчого кредиту у розмірі 231 399,95 грн. зі сплатою 9,9% річних на 60 місяців. В забезпечення кредитного договору 14.10.2012 року з відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно якого передав в заставу свій автомобіль АUDІ А6, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 355 999 грн. 97 коп. 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис № 63 на підставі договору застави транспортного засобу. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням норм чинного законодавства, так як нотаріусом належним чином не було з'ясовано безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та безспірності характеру правовідносин сторін. Кредитором не надсилалася вимога про усунення порушення, забезпеченого заставою зобов'язання та не була здійснена реєстрація в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Також він не погоджується із сумою боргу, оскільки обґрунтований розрахунок заборгованості відповідачем не надавався та вважає, що в повному обсязі документи на підтвердження безспірності заборгованості перед відповідачем нотаріусу не надавалися, тому були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. За умовами кредитного договору кредит надавався у розмірі 231 399,95 грн. зі сплатою 9,9 відсотків річних, натомість, у виконавчому написі зазначено, що заборгованість у розмірі 297 647,82 грн., хоча він сплатив суму 276 235,25 грн., крім того, у виконавчому написі за рахунок його автомобіля ще нотаріусом пропонується стягнути на користь відповідача прострочені відсотки та прострочену суму основного боргу 41 117,17 грн., штрафні санкції 1 884,25 грн. та штраф 46 279,99 грн., з чим він не погоджується. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позов та обставини, викладені у заяві. Представник відповідача Андрейків О.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» 12 вересня 2012 року було укладено кредитний договір № 50005950, яким визначено надання кредиту у розмірі 231 399,95 грн. - еквівалент суми кредиту 28 532,67 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних строком на 60 місяців (а.с. 6-14). Також між сторонами 18.09.2014 року було укладено Договір про внесення змін /Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50005950 від 12.09.2012 року, предметом якої було надання позивачу додаткову суму кредиту еквівалентну 7 111,23 дол. США, що на дату укладення становило 96 001,61 грн. з цільовим призначенням сплати страхових платежів (а.с. 15-19). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодовець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами 18 вересня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу № 50005950, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В.М., зареєстрований у реєстрі за № 1571, за умовами якого позивачем передано в заставу належний йому транспортний засіб марки АUDІ, модель А6, рік виробництва 2012, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 27-30). Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). 27 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 63 про звернення стягнення на транспортний засіб марки АUDІ, модель А6, рік виробництва 2012, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 16 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року заборгованість у розмірі: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту 297 647 грн. 82 коп., несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 40 117 грн. 17 коп., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати - 1 884 грн. 28 коп. та штрафу в розмірі 20 % від суми кредиту за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії до суми заборгованості - 46 279 грн. 99 коп., що разом становить 385 929 грн. 26 коп. (а.с. 31). Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку. Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У матеріалах справи міститься копія вимоги (повідомлення) ТОВ «Порше Мобіліті» від 16.11.2015 року [PERSON] щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 86). Вимога надсилалася рекомендованим листом, який позивачу вручено не було, поштова кореспонденція була повернута з відміткою за закінчення терміну зберігання (а.с. 93). При цьому у вимозі відповідача зазначено про те, що станом на 16.11.2015 року заборгованість за кредитним договором становить у розмірі 321 585 грн. 77 коп., що складається із: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту - еквівалент 12 123,16 дол. США, відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 279 584,32 грн.; несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 40 117 грн. 17 коп. та штрафних санкцій відповідно до п. 8.3 договору 1 884,28 грн. (а.с. 86). Відповідно п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Виконавчі написи є нотаріальними діями, що вчиняють нотаріуси (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому судом встановлено наступне. Щомісячний розмір суми платежів позичальника за кредитним договором визначений графіком погашення кредиту (а.с. 20-22, 24, 26). Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору, позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією (ТОВ «Проше Мобіліті») рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Згідно п. 1.4.3 кредитного договору, до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Як пояснив позивач, з серпня 2015 року з відповідачем був спір у зв'язку з розміром заборгованості, з приводу чого були перемовини та електронною поштою з ТОВ «Проше Мобіліті» велась переписка, рахунки-фактури та лист про дострокове повернення кредиту від відповідача він не отримував, тому нарахована заборгованість, що була надана нотаріусу, не являлась безспірною, на даний час, у зв'язку з поданням відповідачем позову, з нього стягується заборгованість за кредитним договором у судовому порядку. Перелік документів для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 зі змінами. Відповідно п. 1 вказаного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання (надалі по тексту - Перелік). Як убачається із копії нотаріальної справи за спірним виконавчим написом, відповідачем нотаріусу подавались наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, вимога від 16.11.2015 року щодо дострокового повернення кредиту, договір застави транспортного засобу від 18.09.2012 р., дві зведені облікові виписки з рахунку клієнта від 16.11.2015 року та від 21.01.2016 р., поштове відправлення та сім рахунків- фактур (а.с. 84-100). Отже, із зазначеного убачається, що для встановлення прострочення виконання зобов'язання позивача нотаріусу не подавалися кредитний договір, додаткова угода до нього, графік погашення заборгованості, що визначають суми щомісячних платежів, строки і порядок їх сплати, відповідний курс долара США до гривні, первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту надання кредитних коштів, як підставу виникнення зобов'язань по поверненню кредиту, документів щодо здійснення часткового погашення кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Стосовно необхідності надання вказаних первинних бухгалтерських документів у відповідності до п. 1 Переліку також зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2016 року у справі № 645/8155/15-ц, постановленої у подібних правовідносинах за участю відповідача, якою залишені без змін рішення місцевого суду та ухвала апеляційної інстанції, відповідно яких визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. При цьому ст. 1 вказаного Закону визначено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, рахунки-фактури не є документами первинного бухгалтерського обліку та являються платіжно-розрахунковими документами, що містять відповідну інформацію щодо сум до оплати. Також у жодному з наявних у нотаріуса документів не встановлено відповідальність позивача, як позичальника, за невиконання умов кредитного договору та розмір такої відповідальності, при цьому нотаріусом запропоновано до стягнення штрафні санкції. Як убачається із наявних у нотаріальній справі вимоги щодо дострокового повернення кредиту від 16.11.2015 року, заборгованість у ній зазначена 321 585,77 грн., у виписці від 16.11.2015 року заборгованість 41 930,38 грн., у виписці від 21.01.2015 р. - 79 668,38 грн., у виконавчому напису - 385 929,26 грн. Збільшення суми до стягнення у виконавчому написі порівняно з вимогою відбулось за рахунок стягнення штрафу у розмірі 46 279,99 грн. Ще судом встановлено, що до початку процедури звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку ТОВ «Порше Молбіліті» не було зареєстровано в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження та не було надіслано позивачу відповідне письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, згідно вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та не заперечувалось представником відповідача. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи не підтверджується безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved