Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача втратившею право користування будинком [ADDRESS] на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач являється його колишньою дружиною та зареєстрована за даною адресою, однак у будинку не проживає протягом десяти років, від зняття з реєстраційного обліку ухиляється, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати по оплаті за житло, комунальні послуги. У судове засідання позивач подав заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності та заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач, котра приходиться колишньою дружиною позивача, зареєстровані у [ADDRESS], що підтверджується домовою книгою, у якій відповідач зазначена як постійний користувач (а.с.13-14). Позивач постійно проживає у будинку, сплачуючи комунальні та інші послуги. Відповідач, після розірвання шлюбу, тобто протягом останніх 10 років у будинку не проживає, залишивши житло у добровільному порядку, оплату за комунальні послуги не здійснює, від добровільної зміни реєстраційного обліку за місцем свого проживання ухиляється. Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації підтверджується актом про непроживання. Реєстрація відповідача, котра не проживає на спірній житловій площі, перешкоджає позивачеві у здійсненні його прав щодо житла, позивач вимушений сплачувати кошти за житло і комунальні послуги у більшому розмірі, оскільки нарахування проводяться за кількістю зареєстрованих осіб. Згідно вимог ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, основані на вимогах діючого законодавства, а саме ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню.

Outcome: approved