Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.1977 року за реєстровим № 2-2088, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в НМБТІ від 04.10.1977 року за р.№ 57 в книзі № 35. В Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області відкрито спадкову справу за № 414/2018 до майна померлого [PERSON], в якій зберігається її заява про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ від 12 листопада 2018 року за №1179. Згідно інформації зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори № 54042883 від 12.11.2018 року) заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. З приводу вищевикладеного, вона як спадкоємець за законом першої черги спадкування після смерті чоловіка [PERSON] звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, внаслідок чого 12 листопада 2018 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 4142/02-31 у зв'язку з тим, що не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно тому, що нею не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначену нерухомість. Відповідно до підпункту 4.15. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Від спадщини після смерті чоловіка вона ніколи не усувалась, фактично вступила у володіння спадковим майном, систематично сплачує комунальні платежі за користування спадковим будинком, зробила поточний ремонт і належним чином утримує технічний стан вказаної нерухомості та обробляє земельну ділянку біля будинку, однак з невідомих їй причин відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість. Оскільки спадщина була прийнята нею фактично, до неї слід застосувати правила ЦК України в редакції 1963 року. Крім неї, спадкоємцем першої черги спадкування є її донька [PERSON] (відповідач по справі), яка спадщину після смерті батька фактично не прийняла і до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав не зверталась у встановлений законом строк. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.52). Відповідачка в судове засідання не з'явилась також, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення, просила суд розглянути справу без її участі (а.с.53). Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновленні), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] (а.с.4, 71), який до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.1977 року за реєстровим № 2-2088, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в НМБТІ від 04.10.1977 року за р.№ 57 в книзі № 35 (а.с.7-11, 29-33, 37-38, 63). Згідно інформації зі Спадкового реєстру, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.73-74, 78-80). Позивачка як спадкоємець за законом першої черги спадкування після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.5, 34-35, 43) звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав (а.с.76), однак, 12.11.2018 року отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що нею не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначену нерухомість (а.с.87). Від спадщини після смерті чоловіка позивачка ніколи не усувалась, фактично вступила у володіння спадковим майном, систематично сплачує комунальні платежі за користування спадковим будинком, зробила поточний ремонт і належним чином утримує технічний стан вказаної нерухомості та обробляє земельну ділянку біля будинку, однак оригінал правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість відсутній. Оскільки спадщина була прийнята позивачкою фактично, до застосувуються правила ЦК України в редакції 1963 року. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування є її донька [PERSON] - відповідач по справі (а.с.58-61), яка спадщину після смерті батька фактично не прийняла, до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав не зверталась, проти визнання права власності на спадкове майно за своєю матір'ю в судовому порядку не заперечувала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved