Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить визнати неправомірною відмову відповідача у наданні письмової згоди на реєстрацію неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]; дозволити реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], без надання для цього письмової згоди батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області. Від шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON] По теперішній час їх з відповідачем спільна дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні, вона здійснює постійний догляд за ним, займається його лікуванням і вихованням. На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2009 року з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину відповідач виплачує нерегулярно в мінімальному розмірі встановленому законом і рішенням суду. У липні 2017 року позивач звернулася до Управління державної міграційної служби України в Харківській області та Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, де їй роз'яснили, що для здійснення цієї процедури органу реєстрації необхідно надати на це згоду батька дитини. Того ж дня позивач звернулася до відповідача [PERSON] з проханням про надання ним письмової згоди або відмови у наданні дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за вищевказаною адресою. На це прохання відповідач категорично відмовив, в зв'язку з чим, орган реєстрації також відмовив позивачу в реєстрації місця проживання дитини за вищевказаною адресою на підставі Постанови КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та порядку передачі органами реєстрації інформації державного демографічного реєстру. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у разі неявки відповідача [PERSON] просила ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява її підписом про розгляд справи без участі представника служби, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27 січня 2010 року було розірвано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області. /а.с.7/ Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Як вбачається із змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON] Позивач [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою паспорті останньої./а.с.4/ 31 липня 2017 року позивач звернулась до Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області із заявою про реєстрацію місця проживання малолітнього сина [PERSON], за адресою: [ADDRESS], проте у задоволенні заяви було відмовлено у зв'язку з відсутністю письмової згоди батька дитини./а.с.8/ На час розгляду справи дані про надання відповідачем [PERSON]письмової згоди на реєстрацію місця проживання дитини в матеріалах справи відсутні. Також в матеріалах справи відсутні дані про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] взагалі за будь-якою адресою. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів), або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до вимог ч.1 ст. 160, ч.1 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Пунктом 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 року № 1077, визначено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження). Згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Як встановлено статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Місцем проживання фізичної особи, згідно ч. 1 ст.29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України). Крім того, приписами ст. 156 ЖК України передбачено право на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей, без згоди інших співвласників житлового приміщення. Суд вважає, що у зв'язку з неможливістю здійснити реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON], відмовою у реєстрації його місця проживання, дитина фактично обмежена у користуванні правами і свободами, гарантованими Конституцією України та законами України, зокрема, правом на користування житловим приміщенням, та як наслідок обмеження права на отримання освіти, охорону здоров'я, соціальний захист за місцем проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що бездіяльність відповідача, який не оспорює місце проживання дитини з матір'ю, проте не надає письмової згоди на його реєстрацію за фактичним місцем проживання, вчинена ним всупереч інтересам дитини, оскільки порушує право дитини на визначення місця його реєстрації та, відповідно, правових підстав на користування житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved