Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 10 січня 1995 року Недригайлівським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісності характерів. Спільне господарство не ведеться. Сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, і поновлювати їх позивачка не бажає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 10 січня 1995 року, який зареєстровано Недригайлівським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, зберегти сім'ю неможливо. Шлюбні відносини припинені. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Спір відносно майна, що є їх спільною сумісною власністю, сторони вирішать окремо. Суд вважає, що шлюб сторін існує формально, сім'я розпалась повністю та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Оскільки ухвалою судді від 12 травня 2015 року відстрочено позивачці сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України у зв'язку з складним майновим станом, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу.

Outcome: approved