Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач її онук [PERSON], який з 2014 року в будинку не проживає, особистих речей не має, фактично проживає за іншою адресою. Через реєстрацію відповідача вона не має можливості оформити субсидію, у звязку з чим просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. У судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи Суд, ураховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.1999 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Право власності [PERSON], зареєстроване в КП «Волноваське БТІ» 18.08.1999 року . Відповідач [PERSON], зареєстрований у будинку з 30.10.2012р., що підтверджено відповідною карткою прописки (а.с.5), однак, з 2014 року фактично в будинку не проживає, своїх речей не має, що підтверджено довідкою сільського голови №354/01-22 від 15.11.2018р. (а.с.12), актом побутового обстеження сімї [PERSON] від 16.08.2018р., складеним комісією у складі депутата Бугальської сільської ради [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] та аналогічним актом від 13 травня 2019 року, наявними в матеріалах справи. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved