overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду та враховуючи змінені позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив, справа розглядалася згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України в порядку, передбаченому гл.8 розділу ІІІ ЦПК України (заочний розгляд). Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. 16 жовтня 2014 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач працює на посаді реставратора в Національному історико-етнографічному заповіднику "Переяслав" однак коштів, що він отримує не вистачає для забезпечення всіх потреб дитини. У ч.9 ст.7 СК України закріплено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у ст.182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, на підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. 02.10.2004 року сторони по справі уклали шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають дочку - [PERSON] [INFO]. В 2015 році шлюб між сторонами було розірвано. Позивач працює поваром, однак коштів на утримання дочки не вистачає. Відповідач працює на посаді налагоджувальника ТОВ "Костал Україна". У ч.9 ст.7 СК України закріплено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у ст.182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, на підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. 22.02.1997 року сторони уклали шлюб. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.04.2015 шлюб було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]. Позивач не працює, коштів на утримання дітей не вистачає. Відповідач працює мірошником в ТОВ "Салан-Агро". У ч.9 ст.7 СК України закріплено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у ст.182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, на підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка по справі [PERSON] являється її дочкою та зареєстрована за вищевказаною адресою. В 1990 році дочка вийшла заміж та виїхала на постійне місце проживання до Італії, де прийняла італійське громадянство та фактично проживає по теперішній час. Тому позивач просить суд визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохала справу розглянути без її участі, зазначивши, що дійсно виїхала в Італію на постійне місце проживання. Представники Ковпаківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Сумській області та Управління ДМС України в Сумській області в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору дарування від 29 серпня 1997 року належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно довідки КП «Сумижитло» Сумської міської ради від 01.04.2015 р., - в зазначеній квартирі значаться зареєстрованими: позивач - [PERSON], та її дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідки Відділу демографічної служби № 20800, [PERSON] мешкає: Італія, місто Брешія, вулиця Нікострато Кастеліні, 10 ( а.с 6-7,8). Згідно зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання особи, позбавлення права користування житловим приміщенням здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищенаведеного суд вважає, що [PERSON], [INFO], втратила право користування житловою площею в будинку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом та просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, який зареєстрований 07 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новгородківського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №18. Позовні вимоги мотивовані тим, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні відносини та несумісність характерів. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. В судове засідання сторони не з'явились, в позовній заяві позивачка просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві від 12.02.2019 року просить розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи суд з'ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 серпня 2010 року сторони зареєстували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новгородківського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №18. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а. с. 5). Під час шлюбу народилась дитина: син [PERSON] [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що у сторін різні характери, погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, шлюб фактично розпався. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеним позовом, яким просила розірвати шлюб укладений між сторонами 29 грудня 2007 року, зареєстрований виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 39. В судове засідання сторони по справі не з'явилися, але до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує. Відповідач позов визнає. За таких обставин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідив таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Зазначені правовідносини регулюються наступними положеннями: ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України. Враховуючи вище викладене та те, що сім'я фактично розпалась, суд вважає, що спільне життя подружжя із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін. Окрім вказаного, так як позовні вимоги підлягають до повного задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі приписів ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (позовна вимога про розірвання шлюбу), а саме 243,60 гривні. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 250 гривень на правову допомогу, суд вирішує, відмовити на підставі наступного. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеною заявою і просила суд, винести рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], як за спадкоємицею за законом після смерті матері. В судове засіданні сторони не з'явилися. Проте, як від позивача так і від відповідача надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. В свою чергу в поданій до суду заяві відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відтак, судом вирішено проводити слухання справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)( ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем в розмірі 447,23 гривень, що складаються з 325,43 гривні за позовну вимогу майнового характеру про визнання права власності (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати) та 121,80 гривні за заяву про забезпечення доказів (0,1 розміру мінімальної заробітної плати), (п. 1.1, 13.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Канівського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 223. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON] - [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що при вирішенні різних сімейних питань вони з відповідачем не приходили до спільної згоди, між ними втрачено почуття кохання і взаєморозуміння. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сім"я існує тільки формально, вважають, що подальше збереження сім"ї та примирення неможливе. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 3) вбачається, що чоловіком [PERSON] є [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Райгородської сільської ради Кам"янського району Черкаської області , актовий запис № 01. Від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON] - [INFO]. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що при вирішенні різних сімейних питань вони з відповідачем не приходили до спільної згоди, втрачено почуття кохання і взаєморозуміння. Просить шлюб розірвати, покласти на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сім"я існує тільки формально, наданий судом подружжю строк для примирення позитивного результату не надав. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 3) вбачається, що чоловіком [PERSON] є [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернулася через суд із позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.07.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO]. Їх сімя розпалася через суперечки, непорозуміння один з одним, вони ніяких подружніх стосунків з відповідачем не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач надала заяву про слухання справи в її відсутність. [PERSON] вимоги підтримує в повному обсязі. Бажає залишити своє шлюбне прізвище "[PERSON] - [PERSON]". Відповідач надав заяву про слухання справи в її відсутність. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 169619 виданого 02.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області. (а.с. 4). Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. ( а.с.3). Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони ніяких подружніх стосунків не підтримують, сумісне господарство не ведуть, тобто сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Строку на примирення стронам не потрібно. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову. Згідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шдюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити своє шлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 487,20 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved