Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок [ADDRESS] був придбаний їхньою матір`ю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.1994р.; згідно договору даний будинок вважався незавершеним будівництвом готовністю 11 відсотків; будівництво будинку завершено батьками позивачів в 2008р., однак ними не переоформлено проект на спорудження будинку на своє ім`я та не пред`явлено для прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом будинку від свого імені, у зв`язку з чим таке будівництво вважається самочинним. Просять позивачі визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку самочинного будівництва - індивідуального житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх батьків [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Каралюс Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені в поданих ними заявах по суті справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її письмова заява, в якій така зазначає, що підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без її участі. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду письмове клопотання про розгляд зазначеної цивільної справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також копії сторінок спадкової справи №476/2017, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; копії сторінок спадкової справи №639/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Третя особа - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що батьки позивачів по справі: [PERSON] та [PERSON] 25.07.1981 року зареєстрували шлюб у Раденицькій сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом за №11, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . У період шлюбу, зокрема 31.08.1994р., батьками позивачів був придбаний житловий будинок [ADDRESS] , незавершений будівництвом готовністю 11 відсотків, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 31.08.1994р., посвідченого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Яксманицьким С.А. Таким чином батьки позивачів - [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на вказане майно. Будівництво вказаного будинку велось на земельній ділянці, відведеній для цієї мети та таке завершено батьками позивачів в 2008р., однак ними не переоформлено проект на спорудження будинку на своє ім`я та не пред`явлено для прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом будинку від свого імені. Згідно звіту про технічний огляд на відповідність державним будівельним нормам житлового будинку [ADDRESS] , що міститься в матеріалах справи, садибний (індивідуальний) житловий будинок А -1 по [ADDRESS] відповідає чинним будівельним нормам і правилам ДБН В.2.2-152005 «Житлові будинки. Основні положення» ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016. Відповідно до Настанови щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану відповідно є технічно придатний для експлуатації. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачів). До складу даної спадщини входить право на 1/2 частку в спірному житловому будинку як в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 23.10.2012 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Тхір Н.П., зареєстрований в реєстрі за №611, яким усе свої майно в рівних частках заповіла своїм дочкам - [PERSON] та [PERSON] , позивачам по справі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті їх матері [PERSON] . Факт прийняття ними спадщини стверджується заявою про прийняття спадщини від 20.06.2017р. за №1032, поданою приватному нотаріусу Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицькому Р.С. та спільним проживанням зі спадкодавцем на час смерті згідно довідки, виданої Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області 07.06.2017р. за №4085. Відтак, після смерті спадкодавця [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] на підставі ст.ст.1234, 1268, 1269 ЦК України в рівних частках успадкували спадкове майно, в тому числі право на 1/4 частку спірного житлового будинку кожна (1/2:2). [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачів). До складу даної спадщини входить право на 1/2 частку в спірному житловому будинку як в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця [PERSON] та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України - спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті. Як убачається з матеріалів справи, позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті їх батька [PERSON] . Факт прийняття ними спадщини стверджується заявою про прийняття спадщини від 05.11.2018р. за №1712, поданою приватному нотаріусу Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицькому Р.С. та спільним проживанням зі спадкодавцем на час смерті згідно довідки, виданої Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області 01.11.2018р. за №6966. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачі не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, в силу ст.ст.1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України, позивачі вважаються такими, що прийняли в рівних частках спадщину, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] , в тому числі успадкували право на 1/4 частку в спірному житловому будинку. Отже, після смерті [PERSON] позивачі стали фактичними власниками спірного будинковолодіння, зокрема кожен по 1/2 частці такого (1/4 частка, яку кожна успадкувала після смерті матері [PERSON] , + 1/4 частка, яку кожна успадкувала після смерті батька [PERSON] ). Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копією договору купівлі-продажу від 31.08.1994р., посвідченого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Яксманицьким С.А.; копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копіями сторінок спадкової справи №476/2017, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; копіями сторінок спадкової справи №639/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; довідками, виданими виконкомом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №6966 від 01.11.2018р., №2230 від 23.05.2019р., 34085 від 07.06.2017р.; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] ; копією звіту про технічний огляд на відповідність державним будівельним нормам житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Згідно ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.5 вказаної норми, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. За змістом роз`яснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст.376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст.376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст.376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи наведене, в тому числі той факт, що спірне будівництво здійснено на земельній ділянці, відведеній саме для такого будівництва та без порушення чинних будівельних норм і правил, є завершеним та технічно придатним для експлуатації, суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб і протилежного не доведено, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved