Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом вказуючи, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.1988 року, який зареєстрований в Запорізькому МБТІ він придбав у власність ? частину жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. 17.07.2008 року за цією адресою був зареєстрований чоловік його доньки [PERSON] - [PERSON]. [INFO]. Спільне життя [PERSON] з [PERSON] не склалося, та вони з 2015 року фактичні шлюбні відносини не підтримують. 07.08.2017 року на підставі рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду шлюб між ними розірваний. В наступний час [PERSON] в цьому будинку не проживає, на протязі останніх двох років. Як йому відомо він виїхав в невідомому напрямку, та де він знаходяться на цей час мені не відомо. Відповідач [PERSON] який мав реєстрацію за адресою його будинку виїхавши у невідомому напрямку, так і не знялася з реєстрації колишнього місця проживання, в зв'язку з чим порушує його права та законні інтереси. Таким чином він, як власник нерухомого майна, не бажає мати наявність реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у своєму будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач йому членом родини не приходиться, спільного господарства вони ніколи разом не вели, разом ніколи не мешкали. Відповідач проживав тимчасово, а в наступний час створюють йому перешкоди в здійснені прав власника. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не знявся з реєстрації місця проживання він створює перешкоди в користуванні та розпорядження його майном, оскільки він не має можливості його реалізувати. Просить Визнати [PERSON], [INFO] особою такою, що втратила права користування житлом за адресою: будинок [ADDRESS] В судове засідання позивач та його представник не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочно рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомляли своєчасно та в належній формі через розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, документів підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Представник виконавчого комітету Кам"янсько-Дніпровської міської ради до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з реєстраційного напису Запорізького міжміського БТІ [PERSON] є власником ? частини будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.1988 року який зареєстрований державним нотаріусом Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори Осадчей Т.П.(а.с.8) Згідно довідки від 03.11.2017 року виданої виконавчим комітетом Кам'янсько-Дніпровські міської ради [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], Кам'янка-Дніпровська, Запорізької області.(а.с.14) Згідно довідки від 08.11.2017 р. виданої головою квартального комітету [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 2015 року.(а.с.15) Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснень При цьому згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача. Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі) що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) та наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем договір найму не укладався, тому [PERSON] не є наймачем квартири будинку [ADDRESS] Згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання громадянина України» реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання громадянина України» місце проживання - місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме в вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що відповідач будучи зареєстрованим у будинку позивача, не є членом його сім'ї та не є наймачем будинку, що належить позивачу, не проживає в будинку, тому порушує права та законні інтереси позивача як власника на свій розсуд володіти користуватися і розпоряджатися належним майном, а тому відсутні підстави для проживання відповідача в квартирі, що належить [PERSON] Позивач при зверненні до суду з вказаним позовом сплатив судовий збір в сумі 640 грн., що стверджується квитанцією. Розподіляючи судові витрати між сторонами, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved