Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що реєстрація відповідачів на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права на користування та розпорядження майном та тягне додаткові витрати по сплаті комунальних послуг є перешкодою в отриманні субсидії, а тому позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, попередньо наддавши до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі на підставі наявних у ній доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особа до суду не зявилась попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішення справи по суті поклались на розсуд суду. Враховуючи подані заяви, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово Відповідно до ч. 2 ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, [PERSON], є власником жилого будинку з надвірними побудовами, приватизованої земельної ділянки розміром 0,25 га, переданої для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що знаходиться в с. М.Тростянець Полтавського району та області, по вул. Садовій 22, згідно договору купівлі-продажу від 14.06.1999 року АВА № 668275, посвідченого державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. Право власності на жилий будинок зареєстровано за позивачем в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації у книгу № 1 за реєстровим № 96 14.06.1999 року. Як встановлено, у червні 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір найму будинку № 22, який було посвідчено сільським головою Тростянецької сільської ради [PERSON]. Згідно вказаного договору місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Щербанівської сільської ради Полтавського району № 7420 від 04.10.2018 року та копією форми «А» на гр. [PERSON], [INFO] Із позову також вбачається, що 17 жовтня 2006 року між гр. [PERSON] та сином позивачки - [PERSON] укладено шлюб на підставі чого відповідач змінила прізвище з «Первак» на «Лепеха». Також судом встановлено, що з 2008 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, її особистих речей в будинку немає. Покинувши місце реєстрації, відповідач не вжила дій по зняттю з реєстраційного обліку. У зв'язку з чим позивач позбавлена можливості вирішити питання зняття їх з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, так як реєстрація даних осіб у житловому будинку перешкоджає позивачу в повній мірі вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном та є перешкодою у отриманні субсидії. Отже, єдиним способом зняти відповідача з реєстраційного обліку є визнання її в судовому порядку таким, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: с. Малий Тростянець, вул. Садова, 22 Полтавського району Полтавської області у зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом ст.ст. 71,72 ЖК України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В даній ситуації такої домовленості не було. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Малий Тростянець, вул. Садова, буд. 22, з 2008 року підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 01.10.2018 року, складеним депутатом сільської ради [PERSON]В, та жителями села [PERSON] В Л. і [PERSON], що затверджений головою Щербанівської сільської ради [PERSON], а також письмовими поясненнями сусідів Позивача - [PERSON], [PERSON] і [PERSON], підписи яких засвідчені секретарем Щербанівської сільської ради [PERSON]. Отже, судом на підставі наявних доказів у справі встановлено факт того, що відповідач втратила право користування житловим приміщення на підставі її відсутності більше одного року у будинку, розташованому за адресою: с. М. Тростянець, вул. Садова, 22 Полтавського району Полтавської області. За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в матеріалах надано достатньо належних доказів які вказують на те, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням за адресою: с. М. Тростянець, вул. Садова, 22 Полтавського району Полтавської області, оскільки хоч вона і зареєстрована за даною адресою, однак фактично більше року там не проживає. На підставі викладеного та

Outcome: approved