Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №70, що розташований по вулиці Центральній (колишня назва Леніна) в селі Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області. В позовній заяві посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 14.12.2012 року, йому на праві приватної власності належить вказаний будинок, і в цьому будинку з 07.12.2013 року зареєстрований [PERSON], який є сином брата батька позивача. Також, вказує на те, що відповідач не проживає за місцем своє реєстрації з квітня 2017 року, та не є членом його сім'ї. В добровільному порядку з реєстрації не знімається. У звязку з реєстрацією відповідача в будинку, він не має можливості оформити житлову субсидію, а також скористатись правом на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном зазначеним будинком. Тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та про підтримання заявлених позовних вимог, а також вказує на те, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не доповів, відзив або заперечення на позов до суду не надходило. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, що відповідає вимогам передбаченим ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147 - VІІІ, яким\~Цивільний процесуальний\~кодекс України викладено в новій редакції. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2012 року, який посвідчено приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2859, позивачу на праві приватної власності належить будинок № 70, що розташований по вулиці Леніна (нині Центральна) в селі Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області. Згідно акту депутата Чкаловської селищної обєднаної територіальної громади виборчого округу № 10 [PERSON] від 03.10.2017 року, посвідченого секретарем Чкаловської селищної ради [PERSON] від 05.10.2017 року, по зазначеній адресі зареєстрований [PERSON], але не мешкає з квітня 2017 року. Відповідно до ксерокопії будинкової книги будинку №70, що розташований по вулиці Леніна (нині Центральна) в селі Нова Гнилиця Чугуївського району, у цьому будинку з 07.12.2013 зареєстрований [PERSON] [INFO]. Тобто, з наведеного вбачається те, що відповідач не проживає по вказаній адресі більше 6 останніх місяців, не бере участі у сплаті комунальних послуг, не приймає участі в утриманні будинку у належному стані, тощо. Оскільки в будинку № 70, який розташований в селі Нова Гнилиця Чугуївського району Харківської області по вулиці Центральній (колишня Леніна), зареєстрований відповідач, то позивач не може оформити житлову субсидію, а також не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Згідно рішення Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 13.11.2015 року, в селі [PERSON] перейменовано вулицю Леніна на вулицю Центральну. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст.\~71\~Житлового кодексу\~України встановлено\~6-ти\~місячний строк\~збереження житлового\~приміщення за\~тимчасово відсутнім\~наймачем або\~членом його\~родини,\~а також\~ вичерпаний\~перелік випадків\~за якими\~за особою,\~що тимчасово\~відсутня,\~зберігається житлове\~приміщення понад\~шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, як таких, що знайшли своє обєктивне підтвердження. Крім того, суд зазначає те, що ухвалою судді від 23.11.2017 року по даній справі позивачу відмовлено від звільнення від сплати судового збору. Однак, на даний час позивачем не надано до суду письмових підтверджень про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки якого на момент подання до суду цього позову згідно Закону України «Про судовий збір» складав 640 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимогами ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено те, що за рішеннями про стягнення судового збору стягувачем є Державна судова адміністрація України. Тому, враховуючи те, що позовні вимоги в даному випадку підлягають задоволенню, з позивача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у вказаному розмірі. На підставі\~викладеного і\~

Outcome: approved