Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №42 загальною площею 40,6 кв.м та житловою площею 13,3 кв.м, що розташований на [ADDRESS], після смерті батька - [PERSON], яка сталася [INFO]. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], 02 березня 2016 року позивач звернулася до Дрогобицької нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті свого батька, однак отримала письмову відмову щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок та рекомендовано звернутись до суду, а відтак змушена звернутись до суду з даним позовом. При цьому стверджує, що строк для прийняття спадщини не пропустила, прийняла її фактично, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців нема. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, проте подали заяву, в якій просять справу слухати за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд позову у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази,оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо спадщина відкрилась у період чинності Цивільного кодексу УРСР. застосовуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] одружилася з [PERSON], після чого їй присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON]» (а/с 13). Копією свідоцтва про народження стверджується, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а/с 12). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а/с10) [PERSON] помер [INFO]. Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, -місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до довідки № 89 від 03.02.2016 року виданої Довжанською Гірською сільською радою згідно по господарських книг житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а/с 11). З копії паспорта громадянина України [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] вбачається, що остання зареєстрована по [ADDRESS] від 21.08.2001 року (а/с 6). Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст.548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визначається, що спадкоємець, прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В. на звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 34/20166, роз'яснено, що для видачі такого спадкоємцеві необхідно представити правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві (а/15). Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на зазначену нерухомість та не виготовив правовстановлюючі документи. Так, після його смерті відкрилася спадщина, позивач, що є спадкоємцем за законом, звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але таке їй не видано, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки доглядає за спадковим майном, підтримує його в належному стані, користується будинковолодінням, що свідчить про факт прийняття спадщини після смерті батька, подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказаний будинок, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Outcome: approved