Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Маріупольської міської ради, співвідповідача Житлово-будівельний кооператив «Маяк» про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер [PERSON] - батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 квартири [ADDRESS], яка належала останньому на підставі ордеру на жиле приміщення №1518 від 21.08.1981 року, виданого на сім'ю з трьох чоловік виконавчого комітету Жовтневої міської ради народних депутатів на підставі протоколу засідання комісії виконавчого комітету №33 від 19.08.1981 року. Інша 1/2 частини квартири належить [PERSON] - матері позивача, оскільки квартира була придбана у шлюбі. На момент смерті батька, мати продовжувала проживати у спірній квартирі, тобто фактично прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON]. Позивач посилається на те, що інших спадкоємців немає. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадок, виявилося, що при житті [PERSON] не зареєстрував квартиру у БТІ м. Маріуполя, також у встановлено законом порядку [PERSON] не оформила право власності на нерухоме майно, у зв'язку з чим відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, через що отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Представник співвідповідача ЖБК «Маяк» надав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та взаємодію сторін, відповідач у судове засідання не з'явився, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом №00012362604 від 26.06.2013 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища /а.с.10/. Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 20.10.1992 року Відділом запису актів громадського стану Жовтневого району м. Маріуполя, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книгу реєстрації актів громадського стану про розірванню шлюбу внесено запис №856. Позивач є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого Іллічівським районним бюро ЗАГС м. Жданів Донецької області /а.с. 9/. [PERSON], помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Жовтневим органом ЗАГСу м. Маріуполя Донецької області /а.с. 15/. За життя [PERSON] отримав ордер №1518 на вселення у квартиру [ADDRESS] в ЖБК «Маяк», на підставі протоколу засідання комісії виконавчого комітету Жовтневої міської ради народних депутатів від 19.08.1981 року №33, з правом на житлову площу [PERSON] дружини та [PERSON] - доньки. Відповідно довідки №43 від 11.11.2013 року виданої Житлово-будівельним кооперативом «Маяк», вартість квартири [ADDRESS] сплачено повністю у 1986 році членом ЖБК «Маяк» [PERSON]. У зазначеній квартирі, [PERSON] мешкав з 18.09.1981 року по [INFO] (дата смерті), з сім'єю, до складу якої входили: [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] -онука, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Маяк» №33 від 24.06.2013 року /а.с.19/. Відповідно технічного паспорту виготовленого 02.07.2013 року Маріупольським БТІ на квартиру [ADDRESS] власником квартири зазначено [PERSON] /а.с. 23/. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON], згідно свідоцтва про смерті [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 19.04.2014 року /а.с.13/. Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідно постанови державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 25.04.2014 №904/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я та ім'я [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] на майно, що складається з квартири [ADDRESS], з-за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомості. Відповідно інформаційної довідки від 05.01.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], відомості відсутні. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Спірні правовідносини, що склалися між батьками позивача регулювалися чинним на той час Цивільним кодексом Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд виходить з того, що після смерті спадкодавця [PERSON], його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки проживала у спірній квартирі після смерті чоловіка. Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1299 якщо у спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Таким чином, судом визнається доведеною належність спірної квартири померлій особі - [PERSON] на момент смерті. Відсутній правовстановлюючий документ мав бути лише доказом належності квартири спадкодавцю, а його відсутність сама по собі не призводить до припинення права власності. З урахуванням того, що [PERSON] при сплаті пайового внеску придбав квартиру [ADDRESS], але за життя спадкодавця не було проведено державної реєстрації прав власності на квартиру, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 2013 року встановлено новий порядок отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, але спадкоємець [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину у встановленому цим законом порядку за відсутності правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], таким чином у позивача виникла перепона в отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved