Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти за ненадані послуги щодо організації туру на концерти у розмірі 23 590,00 грн. та 3% річних за користування коштами в сумі 93,09 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн., а також судові витрати. В обгрунтування позову покликається на те, що 17.05.2019 року позивач разом із [PERSON] здійснили часткову оплату в розмірі 11 870,00 грн. на ім`я відповідача за надання послуг з організації відвідування групи «Metalika" у м.Відень, Австрія, оскільки на сторінці «[INFO]» у Facebookбуло розміщено рекламу щодо такої організації, організатором якої був зазначений відповідач [PERSON] . Зазначає, що всі перемовини велися в телефонному режимі з абонентом [PERSON] , яку відповідач відрекомендував як свою помічницю, а також листування через електронну пошту. Вказує, що сторонами обумовлено дату з 15 по 18 серпня 2019 року та вартість поїздки у розмірі 800 євро, що становить 23 590,000 грн. та спосіб розрахунку. Крім того Другу оплату будо здійснено 17.07.2019 року в розмірі 11 720,00 грн. на ім`я відповідача, що стверджується квитанцією. Звертає увагу, що 14.08.2019 року на електронну пошту позивача надійшов лист про те, що всі тури до 31.08.2019 року скасовані, а всі кошти із врахуванням 10% вартості пакету будуть повернуті до 21.08.2019 року, проте кошти відповідачем не повернуті, на телефонні дзвінки не відповідає та уникає розмови з позивачем, а тому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти за ненадані послуги щодо організації туру на концерти у розмірі 23 590,00 грн. та 3% річних за користування коштами в сумі 93,09 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.11.2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.05.2019 року позивач [PERSON] разом із [PERSON] здійснили часткову оплату послуг в розмірі 11 870,00 грн. на ім`я відповідача [PERSON] за надання послуг з організації відвідування групи «Metalika" у м.Відень, Австрія. Про організацію вказаного концерту позивач дізнався на сторінці «[INFO]» у Facebook, де було розміщено рекламу щодо такої організації, організатором якої був зазначений відповідач [PERSON] . Встановлено, що всі перемовини велися в телефонному режимі з абонентом [PERSON] , яку відповідач відрекомендував як свою помічницю, а також листування через електронну пошту. Також, сторонами обумовлено дату з 15 по 18 серпня 2019 року та вартість поїздки у розмірі 800 євро, що становить 23 590,000 грн. та спосіб розрахунку. Крім того, другу оплату будо здійснено позивачем 17.07.2019 року в розмірі 11 720,00 грн. на ім`я відповідача, що стверджується квитанцією. Суд встановив, що 14.08.2019 року на електронну пошту позивача надійшов лист про те, що всі тури до 31.08.2019 року скасовані, а всі кошти із врахуванням 10% вартості пакету будуть повернуті до 21.08.2019 року, проте кошти відповідачем не повернуті, на телефонні дзвінки позивача відповідач не відповідає та уникає розмови ним. Звертаючись у суд з даним позовом, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вказані грошові кошти, як безпідставно набуті. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл.83 ЦК. У ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання щодо безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених у ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ст. 1212 ЦК, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст. 11 цього кодексу. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, чч.1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені в ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 червня 2015 у справі № 6-100цс15 та постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 у справі № 367/6344/16-ц. Між тим, матеріалами справи та позивачем доведено, що він відповідачем було набуто грошові кошти в розмірі 23 590,00 грн. без достатньої правової підстави, а тому зазначені кошти підлягають поверненню позивачу. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, тому з відповідача слід стягнути 3% річних за користування безпідставно набутими коштами відповідача у розмірі 93.06 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають витрати на правову допомогу та судовий збір.

Outcome: approved