Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.2015 по 01.03.2020 в розмірі 11268,15грн. разом із витратами по сплаті судового збору в сумі 2102грн. Вимоги позову мотивує тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відповідачем, як споживачем послуг з утримання багатоквартирного буднику та прибудинкової території згідно ч.2 ст. 633 ЦК України, укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 № 95/1 із змінами, внесеними у 2007 і 2009. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2006 за №1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків. Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконкому ХМР від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальної власності територіальної громади м. Харкова» (зі змінами, внесеними рішенням виконкому ХМР від 27.01.2012 №39; рішенням виконкому ХМР від 10.05.2017 №283 «ПРО коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, № 318 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що находяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова від 11.05.2018, оскілки відповідно до ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. В свою чергу відповідач за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Так, 17.09.2018 Московським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у період з 01.09.2015 по 01.08.2018 у розмірі 5812,12грн. 03.10.2018 ухвалою суду за заявою [PERSON] судовий наказ скасований. На момент звернення до суду із позовом перед позивачем з боку відповідача виникла заборгованість у період з 01.06.2015 по 01.03.2020 в розмірі 11268,15грн. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача 19.05.2020 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.05.2020 клопотання відповідача про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. 09.06.2020 з боку відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що не погоджується з твердженнями позивача про існування публічного договору. Запропонований членам територіальної громади публічний договір, на думку відповідача, порушує істотні умови між виконавцем/виробником та споживачем житлово-комунальних послуг тощо. Про порушення істотних умов договору відповідач відразу повідомив позивача після придбання квартири та відмовимся від погодження з умовами публічного договору, запропонувавши укласти письмовий договір, однак такі вимоги були проігноровані. Позивач неналежно надає послуги та на свій розсуд здійснює розрахунок таких послуг, про що на адресу останнього скаржився відповідач та інші мешканці будинку. Отже, відповідач вважає, що повивач вимагає оплати нібито наданих послуг в сумі 11268грн. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив 22.07.2020 із якої вбачається, що останній підтримує раніше викладені доводи, а також не заперечує наявність звернень відповідача, на які підприємством надавались відповіді. Також повивач зазначає, що позов прокурора в інтересах громадян про визнання договору про надання житлово-комунальних послуг, опублікованих в газети «Слобода» №95 від 28.11.2016 таким, що не є укладеним, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова залишено без задоволення. 03.08.2020 від позивача до суду надійшов додатковий відзив на позову заяву, із якого вбачається аналогічний зміст заперечень проти позову, а також те, що позивачем не надано доказів, якими підтверджено факт виконання буд-яких робіт, або послуг, які відповідач повинен сплачувати тощо. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами даної сфери регулювання є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель - це особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Встановлено, що КП «Жилкомсервіс», як управитель житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова, шляхом опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску «Слобода» №95/1 від 28.11.2006 (зі змінами у 2007/2009), укладено з громадянами м. Харкова договір про надання житлово-комунальних послуг, тобто Публічний договір. Умови публічного договору є однаковими для всіх споживачів за виключенням пільговиків. Згідно п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг договір укладається строком на три роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обв`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.3 ст.6 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Отже, співвласники, зокрема, багатоквартирного будинку [ADDRESS] перебувають у договірних відносинах з КП «Жилкомсервіс» і повинні здійснювати оплату наданих послуг з тримання будинку, споруд та прибудинкових територій, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифу. Положеннями статті 633 ЦК України визначено, що публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернетеся (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Судом також встановлено, що власником квартирі [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюються договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Рішенням виконкому Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова (в редакції РВК ХМР №318 від 11.05.2018) затверджено тариф на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також з 23 видів послуг, які передбачені методикою формування тарифу, затвердженого 12 мінімально необхідних для забезпечення санітарно-гігієнічних вимог до експлуатації будинку, підтримки несучої здатності конструкції та експлуатаційних характеристик внутрішньо будинкових мереж і систем. Такі обставини підтверджено відомостями з державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, копіями договору про надання житлово-комунальних послуг від 28.11.2006, рішення виконкому Харківської міської ради «Про визначення виконавчих послуг в житловому фонді м. Харкова» № 1186 від 20.12.2006, рішення виконкому Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» №893 від 20.12.2011, Додатку №1 дот рішення виконкому Харківської міської ради від 20.12.2011 №893, рішення виконкому Харківської міської ради «Про внесення змін до рішення виконкому Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» №39 від 27.01.2012, рішення виконкому Харківської міської ради «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» №283 від 10.05.2017, рішення виконкому Харківської міської ради «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» №318 від 11.05.2018 (а.с.11-14,17-22). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону України) кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572, де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, судом встановлено, що позивач є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а відповідач, як власник квартири [NUMBER] у вказаному житловому будинку, зобов`язаний оплачувати надані послуги та між сторонами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користуються. Статтями 20, 21 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, що відповідає висновкам, висловленим Верховним судом України (постанова від 30.10.2013р. у справі № 6-59цс13, від 27.03.2013 р. у справі № 6-6цс13 та від 19.11.2014 р. у справі № 6-178цс14). Далі, як вже встановлено вище, вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надає позивач встановлюється відповідними рішеннями виконкому Харківської міської ради. Відповідач належним чином не сплачує житлово-комунальні послуги, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Згідно судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова від 17.09.2018 з [PERSON] стягнуто заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у період з 01.09.2015 по 01.08.2018 у розмірі 5812,12грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2018 за заявою [PERSON] судовий наказ від 17.09.2018 скасовано. Відповідно до наданих позивачем розрахунків у підтвердження своїх позовних вимог, вбачається, що позивачем надаються послуги згідно тарифів, встановлених рішенням виконкому Харківської міської ради, які відповідачем не оплачені, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за період з 01.06.2015 по 01.03.2020 в розмірі 11268,15грн. Такі обставини підтверджено копіями судового наказу від 17.09.2018, ухвалою суду від 03.10.2018 про скасування судового наказу, довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 15,16). Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Далі, обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Так, відповідач посилається на факт підробки копій особистих документів, які ніколи УКП «Жилкомсервіс» не надавав. Між тим, інформаційні довідки отримані в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України в порядку, визначеному постановою КМУ від 24.12.2014 за № 722 «Деякі питання надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження». З боку відповідача не надано будь-яких доказів, якими би спростовано обставину реєстрації за ним права власності на зазначену квартиру. Також, будучи незгодним з виниклим розміром заборгованості посилається на неналежне виконання позивачем своїх обов`язків щодо надання послуг тощо. З боку відповідача у підтвердження своїх доводів надані копії заяв до директора КП «Жилкомсервіс» від 09.06.2015, до Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.08.2016, роздруківки листа прокурора Харківської області від 15.02.2007, роздруківки дзвінків до Харківської міської диспетчерської служби 1562, актів-претензій про неналежне надання послуг від 05.08.2015, актів здачі-прийняття робіт від 15.07.2015, 18.07.2015, заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.05.2020 (а.с.42-51). Відповідно до п.11 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» від 11.12.2013 №970 у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок протягом наступного місця з дати отримання виконавцем акту-претензії. Відповідно до абз.2 п.2 Порядку проведення перерахунку розміру оплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі,затвердженим КМУ від11.12.2013 №970 перерахунок - операція, пов`язана із зміною розміру нарахованої плати за послуги у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі та/або без урахування встановленого рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, у разі надання послуг без дотримання вимог щодо їх якості шляхом зменшення розміру такої плати, виходячи із фактично наданих у період перерахунку послуг. Отже, аналізуючи викладене, суд вважає, що з боку відповідача не надано таких належних, переконливих доказів того, що послуги надані з боку позивача є неналежної якості, несвоєчасні тощо, відсутні будь-які докази визнання договору або його частини про надання житлово-комунальних послуг, рішень виконавця послуг про задоволення претензій, проведення перерахунків тощо. Надані відповідачем вище перелічені документи вказують лише на факт непогодження зі існуванням публічного договору, якістю, обсягу послуг, що надаються позивачем. Також з боку відповідача не доведено відсутності своєї вини у невиконанні зобов`язання з оплати послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, або факт виконання даного зобов`язання. Непогодження відповідача щодо існування заборгованості, її розрахунком також, на думку суду, є безпідставними, оскільки будь-якими доказами зворотного не підтверджено, контррозрахунку не надано. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог.

Outcome: approved