Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . 17.07.2003 року шлюб між ними був розірваний.Згідно рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 19 липня 2002 року відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання сина.Станом на 29.12.2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 34053,47 грн. Участі у вихованні сина не приймає та взагалі не цікавиться його життям. На даний час [PERSON] навчається на ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» по професії слюсар з ремонту рухомого складу. Помічник машиніста тепловоза. В зв`язку з тим, що одна утримує дитину, значну кількість коштів витрачає на його утримання, вимушена стягувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку належним чином. Відповідно до ч.11ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Виконкомом Коханівської сільської ради Кам`янського районного Черкаської області від 01 березня 2002 року [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кам`янського районного Управління юстиції Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 79 від 17 липня 2003 року (а.с. 8). Згідно довідки ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» № 902 від 17.12.2019, [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ «Знам`янський професійний ліцей» з 01.09.2017 року наказ № 1 (З-УДЗ) від 28.08.2017 р. по професії Слюсар з ремонту рухомого складу. Помічник машиніста тепловоза та знаходиться на не повному державному забезпеченні. Термін закінчення навчання 30.06.2020 р. (а.с. 7). Позивач вказує, що у зв`язку з навчанням [PERSON] немає ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На даний час повнолітня донька відповідача [PERSON] навчається на стаціонарній формі у вищому навчальному закладі, судом не встановлено наявності у дочки своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Позивач вказує, що син перебуває повністю на її утриманні, яка не в повній мірі може забезпечити усі його витрати, пов`язані з навчанням. А тому, відповідач, як батько позивача має брати участь в утриманні дочки на період її навчання, оскільки такий обов`язок покладений на нього ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, з аналізу вищевказаних норм, вбачається, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі можливе лише за заявою одержувача аліментів. Проте від позивача не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому підстав для застосування положень частини першої статті 184 СК України суд не вбачає. Зважаючи на норми чинного законодавства та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 12 травня 2020 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2020 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку, зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. На підставі ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved