Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на Ѕ ідеальної частки двохкімнатної квартири загальною площею 50 (п`ятдесят) м2 (квадратних метрів), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , лист карти № 170 III D № 41 , яка є спільною власністю подружжя. В обґрунтування позову вказує, що з Відповідачем [PERSON] , перебував в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2001 року. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.06.2016 року шлюб між сторонами був розірваний. За час перебування в шлюбі та спільного проживання, Позивачем спільно з Відповідачем було набуте майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, зокрема: двохкімнатна квартира загальною площею 50 (п`ятдесят) м2 (квадратних метрів), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , лист карти № 170 III D № 41 . Вказана квартира була придбана в 2005 році. Право власності на вказану квартиру за спільною домовленістю було оформлено на ім`я Відповідача. Після розлучення, вищевказана квартира за домовленістю сторін використовувалася сторонами почергово для відпочинку та оздоровлення. В січні місяці 2019 року від Відповідача [PERSON] , стало відомо, що на початку осені 2019 року вона планує продати вказану квартиру, а отримані від продажу кошти залишити собі одноособово. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю (спільною сумісною власністю подружжя) між сторонами не досягнуто. Шлюбний договір між сторонами не укладався. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2001 року, про що Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції міста Донецька в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 221, що підтверджується свідоцтвом про одруження (повторним) від 30.07.2001 року (бланк серії [NUMBER] ) (а.с. 5). Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.06.2016 року в цивільній справі № 295/7769/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами був розірваний. Вказане рішення набрало законної сили (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право власності, двохкімнатна квартира загальною площею 50 (п`ятдесят) м2 (квадратних метрів), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , лист карти № 170 III D № 41 , належить сторонам на праві спільної сумісної власності (а.с. 7-8). Відповідно до вимог ч.3 ст.368ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст.61СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст.69СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2ст.70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від21.12.2007№11«Про практикузастосування судамизаконодавства прирозгляді справпро правона шлюб,розірвання шлюбу,визнання йогонедійсним таподіл спільногомайна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини квартири. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved