Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 29061, 19 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 290,61 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.06.2009 року [PERSON] отримала кредит у вигляді у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А тому підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов»язання за договором виконав, та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 05.12.2014 року заборгованість [PERSON] становить 29061,19 грн., а саме: 16798,37 грн. заборгованість за кредитом, 9602,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1360,06 - штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача Баблюк О.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.02.2015 року та від 20.02.2015 року, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з матеріалів справи при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин підписання позивачем договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов»язанння за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач прострочувала зобов'язання, не виконала взяті на себе договором обов'язки і станом на 05.12.2014 року заборгованість [PERSON] становить 29061,19 грн., а саме: 16798,37 грн. заборгованість за кредитом, 9602,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1360,06 - штраф (процентна складова), що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів,позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Між сторонами існують правовідносини з отримання/надання грошового кредиту, про що ними укладено відповідний договір кредиту: згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Факт несплати відповідачем [PERSON] грошових коштів за користування кредитом та погашення кредиту підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком суми заборгованості. При визначенні розміру заборгованості суд виходить з даного розрахунку і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 29061,19 грн., а саме: 16798,37 грн. заборгованість за кредитом, 9602,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1360,06 - штраф (процентна складова). За вищенаведених обставин, враховуючи те, що факт наявності заборгованості у [PERSON] перед позивачем на загальну суму 29061,19 грн. доведений, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості та понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору - 290,61 грн.

Outcome: approved