Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що відповідно до укладеного договору № ZPXRFBO1811448 від 25.08.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1979 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців - до 24.08.2008 року. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 03.12.2013 року заборгованість складає 20103 грн. 86 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 938 грн.96 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6702 грн. 13 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом- 593 грн. 70 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10435 грн. 55 коп., а також штрафи: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 933 грн. 52 коп., а тому вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на його користь, також стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник банку підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки у 2010 та 2011 роках банком, з рахунку [PERSON], який було відкрито банком на його ім'я, відповідно до Умов укладеного кредитного договору, було проведено списання грошових коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумах: 50 грн., 100 грн. і 20 грн. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір з банком строком на один рік, строк дії якого скінчився 24.08.2008 року. Банк до суду звернувся 17.12.2013 року, з пропуском строку позовної давності, тому у позові просить відмовити на цих підставах. Крім того, банк посилається на списання грошових коштів з рахунку [PERSON], але це не є визнанням [PERSON] боргу по кредиту, бо таке списання грошових коштів банк здійснив сам, без згоди відповідача, а відповідач такі грошові кошти на рахунок, відкритий банком, не вносив. Просить у позові відмовити у повному обсязі. [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що він дійсно у 2007 році укладав з банком кредитний договір і отримав грошові кошти на придбання телефону, з умовами надання кредиту був ознайомлений і вони його задовольняли. Він сплачував грошові кошти у рахунок погашення кредиту, а з кінця 2007 року чи початку 2008 року, сплачувати перестав, бо забув, що необхідно платити кредит, виїхав з м.Запоріжжя, а банк йому не нагадав, що він повинен сплачувати кредит. Строк дії договору він не пам'ятає. Він ніколи не вносив грошові кошти на рахунок, не користувався терміналом. Оскільки строк позовної давності минув, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до укладеного договору № ZPXRFBO1811448 від 25.08.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1979 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців - до 24.08.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява Позичальника № ZPXRFBO1811448 від 25.08.2007 року разом з Умовами надання споживчого фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві ( а.с.5). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати - з 15 по 20 число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) - в розмірі 228 грн. 89 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (а. с. 6-9). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 1979 грн., шляхом перерахування вказаної суми на кредитну картку № [NUMBER] 25.08.2007 року ( а.с.5 на звороті). Станом на 03.12.2013 року заборгованість за кредитом складає 20103 грн. 86 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 938 грн.96 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6702 грн. 13 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом- 593 грн. 70 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 10435 грн. 55 коп., а також штрафи: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 933 грн. 52 коп. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено на строк 12 місяців з 25.08.2007 року по 24.08.2008 року ( а.с.5). Пунктом 5.5. Умов надання споживчого фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредитних відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Кредитним договором встановлено строк виконання зобов'язання - по 24.08.2008 року, обумовлена сторонами договірна позовна давність тривалістю 5 років сплила 24.08.2013 року. Відповідно до ст.. 261 ч.5 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, у даному випадку строк виконання зобов'язань визначений - 24.08.2013 року. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач просили відмовити у задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності, що підтвердили також письмово ( ас. 26-27, 48-50). Відповідно до частини 4 ст..266 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що має місце переривання перебігу позовної давності, оскільки Позичальник, визнаючи борг за кредитними зобов'язаннями, здійснив часткове погашення заборгованості: 05.07.2010 року- 50 грн.; 09.09.2011 року- 100 грн.; 18.10.2011 року- 20 грн. Вказані грошові кошти були внесені на рахунок № [NUMBER], який було відкрито банком 25.08.201007 року на ім'я [PERSON], відповідно до Умов укладеного кредитного договору, згідно якого для виконання зобов'язань Банк відкриває Позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін.. платежам, з умовами укладеного договору позичальник був ознайомлений, вони його задовольнили, що підтвердив відповідач у судовому засіданні ( а.с.5 зворотна сторона). Отже, з рахунку відповідача на рахунок банку, відповідно до умов укладеного кредитного договору, було списано грошові кошти у сумах: 50 грн., 100 грн. і 20 грн., а тому після переривання перебіг позовної давності починається заново. Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно частини 3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В якості доказу переривання перебігу позовної давності у судовому засіданні представник позивача надав вищевказану виписку по рахунку № [NUMBER] Позичальника. Пунктом 3.2.5, 3.3.5, а також пунктом 2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачено, що Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом в строки, передбачені договором, без додаткового узгодження здійснювати списання та перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку. Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом або договором між банком та клієнтом. Представник відповідача у судовому засіданні наполягав, що позовна давність не переривалася, оскільки невідомо з якого розрахункового рахунку відраховувалися кошти на розрахунковий рахунок позивача. Такі доводи представника відповідача повністю протиречать матеріалам справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з викладеного вище, представником позивача надано докази, які підтверджують виконання банком умов укладеного договору: надання кредитних коштів відповідачеві; відкриття на його ім'я рахунку № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту; списання таких коштів у рахунок погашення кредиту. З інших матеріалів справи та наданих позивачем копії виписки по рахунку відповідача та копій меморіальних ордерів щодо проведення розрахункових операцій вбачається, що в період з 05.07.2010 року по 18.10.2011 року від відповідача [PERSON] надходили кошти шляхом списання з його рахунку на часткове погашення заборгованості за існуючим договором у загальній сумі 170 грн., зокрема, що останній платіж було здійснено Позичальником 18.10.2011 року. Згідно визначенню, наданому в пункті 1.19-1 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2011 року (в редакції Закону № 2056-IV від 06.10.2004 року) меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. В пункті 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затвердженої Постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 року - в редакції Постанови НБУ № 132 від 15.04.2005 року) вказано, що меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку. З вищевказаних письмових доказів, наданих позивачем суду та пояснень представника позивача у судовому засіданні вбачається, що платником платежів, що надійшли в період з період з 05.07.2010 року по 18.10.2011 року на часткове погашення заборгованості за кредитним договором є рахунок, який було відкрито банком на ім'я відповідача [PERSON] і який міг бути поповнений лише ним, оскільки номер рахунку вказаний на кредитному договорі, який укладено між позичальником [PERSON] і банком. Крім того, вказаний у кредитному договорі рахунок № [NUMBER] та відкритий [PERSON] банком для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, містить один і той же номер. Відповідно до роз'яснення п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», де, зокрема, сказано, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки; встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати. Крім того, якщо в разі пропуску строку для звернення до суду позов не доведено, то суд зазначає про відмову в позові з цієї самостійної підстави. Відповідно, лише в разі доведеності та обґрунтованості позовних вимог та за умови пропуску строку позовної давності без поважних причин, суд відмовляє в позові з тієї підстави, що позивачем пропущено строк для звернення до суду. Враховуючи вищевказане, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до відповідача [PERSON] у частині існування заборгованості за укладеним кредитним договором є доведеними та обґрунтованими, а строк позовної давності не сплив, оскільки внесенням грошових коштів на рахунок, відкритий на ім'я [PERSON], у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, останній вносив грошові кошти у сумах: 50 грн.- 05.07.2010 року, 100 грн.- 09.09.2011 року і 20 грн.- 18.10.2011 року. Надані позивачем докази щодо переривання перебігу позовної давності - 18.10.2011 року - з дня останнього платежу, здійсненого Позичальником [PERSON], є належними та доводять факт перерахування коштів у рахунок погашення заборгованості (пені) за кредитним договором саме Позичальником [PERSON] та факт списання грошових коштів з рахунку [PERSON] Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених законом, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, взяті на себе обов'язки [PERSON] виконував не у повному обсязі, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитним договором. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У якості правових наслідків порушення зобов'язання ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає розірвання договору та сплату неустойки. Відповідно до ч. І ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором: 938 грн. 96 коп.-заборгованість за кредитом; заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 6702 грн. 13 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом- 593 грн. 70 коп.; штраф ( фіксована частина)- 500 грн. Крім того, стягненню з відповідача підлягає пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором і штраф ( процентна складова), але сумі: 593 грн. 70 коп. і 441 грн. 42 коп., відповідно, оскільки згідно ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказані вище суми, що у загальній сумі становить 9769 грн. 91 коп. Також, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved