Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 12 вересня 2011 року рішенням Апеляційного суду м. Києва визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], [INFO], уродженця с. Княжики, Ружинського району, Житомирської області, не працюючого, на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у сумі 2400,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2011 року і до досягнення старшими дітьми повноліття, потім 800,00 грн. щомісячно. 17 жовтня 2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 29302560 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1901, видного 11 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва. Станом на 01 грудня 2017 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 194 400,00 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 120 648,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 14 серпня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 16 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 12 вересня 2011 року рішенням Апеляційного суду м. Києва визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], [INFO], уродженця с. Княжики, Ружинського району, Житомирської області, не працюючого, на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у сумі 2400,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2011 року і до досягнення старшими дітьми повноліття, потім 800,00 грн. щомісячно. (а.с. 6-7). 11 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2011 року (а.с. 9). 17 жовтня 2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 29302560 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1901, видного 11 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва (а.с.8). 17 грудня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено: стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця с. Княжики, Ружинського р-ну, Житомирської обл., не працюючого, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], проживаючої за адресою: [ADDRESS], неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2013 року по 28.02.2014 року в розмірі 59 000 грн. та судовий збір в сумі 590 грн., а всього суму 59 590 (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. (а.с.10). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2017 року становить у розмірі 194 400,00 грн. (а.с. 14-15). Позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01 березня 2014 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 120 648,00 грн. Підставою для задоволення позовних вимог позивач зазначила про наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 194 400,00 грн. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із ч.1 ст.20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст. 129, ч. 3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. За правовою природою аліментні зобов'язання це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої При обчислюванні розміру пені суд бере за основу такий розрахунок: Період нарахування Кількість днів простроченняРозмір заборгованості по аліментам помісячноРозмір пені %Сума неустойки (пені) Березень 2014 року - грудень 2015 року Березень 2014 -грудень 20156402400,00115 360,00 квітень 2014 -грудень 20156102400,00114 640,00 травень 2014 -грудень 20155792400,00113 896,00 червень 2014 -грудень 20155492400,00113 176,00 липень 2014 -грудень 20155182400,00112 432,00 серпень 2014 -грудень 20154872400,00111 688,00 вересень 2014 -грудень 20154572400,00110 968,00 жовтень 2014 -грудень 20154262400,00110 224,00 листопад 2014 -грудень 20153962400,0019 504,00 грудень 2014 -грудень 20153652400,0018 760,00 Всього:---120 648,00 Отже судом встановлено, що загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з березня 2014 року по грудень 2015 року становить у розмірі 120 648,00 грн. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою:02098, [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованої за адресою: 02096, [ADDRESS], пеню за прострочення сплати аліментів на утримання трьох малолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], за період з березня 2014 року по грудень 2015 року у розмірі 120 648 (сто двадцять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 00 коп. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved