Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають одну неповнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на життя та сімейні обов'язки. Між ними часто виникали сварки. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, вважав за можливе зберегти сім'ю. Проте, у судових дебатах зазначив, що згодний на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 червня 1997 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Богданівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області за актовим записом №20 /а.с.5/. Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Ухвалою суду від 01 лютого 2016 року сторонам було надано строк для примирення, після спливу якого примирення не відбулося. У судовому засіданні сторони підтвердили, що з січня 2016 року проживають окремо. У судовому засіданні відповідач підтвердив свідчення позивача про сварки між сторонами, про зайве вживання алкогольних напоїв та про грубі висловлювання в бік позивача. Також зазначив, що дитина була свідком скандалів між сторонами. Позивач зазначив, що остаточно не бажає продовження шлюбних відносин. Зазначила про втрату почуття любові та взаємоповаги до відповідача. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам позивача. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "[PERSON]", яке вона просила залишити після розірвання шлюбу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved