Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS]. ? частини вказаної квартири належить позивачу [PERSON], інша ? частина належить [PERSON] на підставі договору дарування частини квартири від 18 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2533. На даний час за адресою: [ADDRESS] разом з позивачами зареєстрований відповідач [PERSON], що доводиться позивачам колишнім чоловіком та батьком та який з червня 2012 року у вказаній квартирі не проживає. Наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належній позивачам квартирі створює їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки вони змушені сплачувати за нього деякі комунальні послуги, що зокрема, позбавляє їх можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючі те, що відповідач з червня 2012 року не проживає у спірній квартирі, а вирішити спір у позасудовому порядку позивачі не мають можливості, оскільки їм не відомо фактичне місце проживання відповідача, тому позивачі просили суд задовольнити їх позовні вимоги та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 в будинку № 22/1 по вул. В.Усова в м.\~Нікополі Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 19 листопада 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлений, про розгляд даної справи був належним чином повідомлений та 27 листопада 2018 року від нього на адресу суду надійшла телеграма, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 319\~\~ЦК\~\~України\~\~власник\~\~володіє,\~\~користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Частиною 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень\~\~ч. 1\~ст.\~405\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що \~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS], з якої ? частини належить [PERSON] згідно договору дарування від 21 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2150 та ? частина належить [PERSON] на підставі договору дарування частини квартири, посвідченого 18 листопада 2002 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2533 (а.с.7,8). На даний час за адресою: Дніпропетровська область. [ADDRESS] зареєстровані позивачі, а також відповідач [PERSON], який доводиться колишнім чоловіком позивачу [PERSON] та батьком позивачу [PERSON] (а.с. 10). Шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2012 року (а.с.20). З червня 2012 року відповідач за вказаною адресою не проживає, що підтверджується відповідним Актом № 2310 від 29 жовтня 2018 року, затвердженим головою ОСББ "Усова 22/1" [PERSON] (а.с.9). Визнання [PERSON] такими, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] позивачам необхідно з метою подальшого оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи, те що [PERSON] з червня 2012 року не проживає в належній позивачам квартирі, та приймаючи до уваги той факт, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що [PERSON], відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування квартирою № 5 в будинку № 22/1 по вул. В.Усова в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Outcome: approved