Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначає, що 14 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, відповідач порушила зобов`язання, не надавала банку грошові кошти на погашення заборгованості, яка станом на 22 грудня 2020 року за наданим кредитом (тілом кредиту) склала 16529,98 грн, за пенею та комісією - 6303,92 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав. Крім того, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, витребувані докази у позивача. Разом з поданням витребуваних доказів представником позивача надані письмові пояснення, в яких зазначено, що виписка по платіжній картці «monobank», отриманої відповідачем на підставі договору від 14 серпня 2018 року, підтверджує зарахування коштів на її рахунок в розмірі 6000,00 грн, оскільки відповідач мала змогу провести першу операцію 14 серпня 2018 року по оплаті за товари в магазині без поповнення карткового рахунку боржником, що свідчить про надання кредиту. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 14 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до позивача та підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за умовами якої просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов Договору та наведених у анкеті-заяві Умов. За умовами п.п. 2-3 анкети-заяви, підписавши її, відповідач погодилась з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього Договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з вказаними Умовами, Тарифами, Таблицею та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, Клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, та про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток. Відповідно до п.2.1 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та /або мобільного додатку, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки. Відповідно до довідки позивача, відповідачу відкрито рахунок у гривні, надано картку із стром дії - листопад 2024 року, картка активна. Із виписки про рух коштів по карті відповідача за період з 14 серпня 2018 року по 21 липня 2021 року слідує, що остання користувалась наданою кредитною картою: здійснювала оплату за товари та послуги, знімала кошти з рахунку в банкоматах. З вересня 2018 року виникла заборгованість по картці, здійснювалось списання відсотків. За розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 22 грудня 2020 року становить 22833,90 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом - 16529,98 грн та заборгованості за пенею і комісією - 6303,92 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із неналежного виконання зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з п. 2.2. Розділу І «Основні положення» Умов, договір, що укладається між Банком та клієнтом містить елементи різних договорів. В тому числі, але не виключно: договору банківського рахунка, договору про споживчий кредит, договору банківського вкладу (депозиту). До відносин між сторонами застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» дає визначення, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст.4 вказаного закону електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів та використовується суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. В пункті 6 анкети-заяви підписаної відповідачем вказано, що вона визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач підтвердила, що всі наступні правочини (підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Із паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем з накладенням електронного цифрового підпису видно, що сторонами визначені умови кредитування: тип картки, валюта, пільговий період за карткою, відсоткові ставки, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами, реальна процентна ставка, орієнтовна вартість кредиту, умови сплати комісій, встановлені санкції у вигляді штрафу і пені за порушення зобов`язань за кредитом та інше. Судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалась ними, що підтверджується наданою випискою про рух коштів по картці відповідача. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що відповідачем порушувались умови договору, своєчасно кошти на повернення заборгованості не сплачувались, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, нарахування пені та комісії. Однак, оскільки умовами договору не передбачено сплата комісії періодичними платежами, тому в даному випадку, суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором від 14 серпня 2018 року станом на 22 грудня 2020 року в графі "Сума комісії та пені" як розрахунок пені. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надала, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи порушення відповідачем умов договору щодо строків погашення кредиту, суд вважає, що вимоги банку про стягнення заборгованості за основним боргом та заборгованості за пенею в загальному розмірі 22833,90 грн є правомірними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved