Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, уточнивши який 04.06.2015 року (а.с.55-56) вказав, що 20.04.2013 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя нерухоме майно. 03.06.1992 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю факту належності правовстановлюючого документу на спадковий будинок та відсутністю державної реєстрації права власності на будинок за спадкодавцем. 20.11.1955 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, під час якого 25.12.1964 року [PERSON] було видано свідоцтво приватної власності на будівлю, згідно якого йому належав житловий будинок №2 по пров. Саксаганський в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області. Після розірвання 10.04.1974 року шлюбу між подружжям, [PERSON] 13.05.1974 року було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Іншу 1/2 частину житлового будинку вона придбала у [PERSON], уклавши 13.05.1974 року договір купівлі-продажу. В подальшому нумерація будинків була змінена на №17, однак рішення з цього приводу відсутнє. 01.04.1991 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької районної ради народних депутатів №309 від 27.11.1987 року було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок №17 по пров. Саксаганський в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області. Вказане свідоцтво було видане в період перебування [PERSON] в шлюбі зі [PERSON] який був зареєстрований 25.12.1987 року. Позивач вважає, що при заповненні бланку свідоцтва про право власності на нерухоме майно невірно було вказано прізвище його матері [PERSON], замість вірного [PERSON]. Вказана помилка у свідоцтві про право власності на житловий будинок та відповідна реєстрація в державних органах реєстрації нерухомого майна на інше прізвище, не дають права нотаріусу видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Тому позивач просить встановити факт належності [PERSON], померлої 20.04.2013 року, свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №17 по пров. Саксаганський в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області, виданого виконавчим комітетом Криворізької районної ради народних депутатів 01 квітня 1991 року на імя [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе , провулок Саксаганський , будинок №17 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 20.04.2013 року. Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався, від його представника за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Додатково вказала, що зміна нумерації спірного будинку була здійснені в період загальної інвентаризації нерухомого майна представниками Криворізького бюро технічної інвентаризації (а.с. 74,76) Представник відповідача [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засіданні не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала. Також підтвердила факт набуття права власності на спірний будинок [PERSON] в період шлюбу з [PERSON], після розірвання якого набула на нього права власності в повному обсязі. Пояснила, що зміна нумерації будинку відбулася у звязку з проведенням інвентаризації всіх будинків в с. Орджонікідзе представниками бюро технічної інвентаризації (а.с. 54,75). Третя особа [PERSON] також правом на участь в судовому засіданні не скористалася, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, про що надала відповідну заяву (а.с. 76). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 20 квітня2013 року померла [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії І-КИ № 498425 (а.с. 24). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. [PERSON] по день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], разом з нею проживали син [PERSON], невістка [PERSON], дочка невістки [PERSON], онука [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №943 від 18.09.2014 року (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] розпорядилася належним їй майном на випадок смерті, склавши 02.06.1992 року заповіт, посвідчений заступником голови [PERSON] сільської ради, реєстровий номер 44, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 18, 50). Крім того, [PERSON] 06.06.2012 року також склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, реєстровий номер 47, яким заповіла належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0936 га на території [PERSON] сільської ради третій особі по справі [PERSON] (а.с. 70). Відповідно до ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже складений 06.06.2012 року [PERSON] заповіт скасував заповіт складений 02.06.1992 року лише в частині спадкування вказаної вище земельної ділянки, в іншій частині заповіт є чинним, що також підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39583884 від 10.02.2015 року (а.с. 50). Спадкоємці за заповітами - позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] реалізували своє право на спадщину після смерті [PERSON], звернувшись у встановлені законом строки до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, про що вказано в листі завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. Криворізької районної державної нотаріальної контори від 10.02.2015 року №86/02-14 (а.с.49), крім них до нотаріуса з приводу прийняття спадщини ніхто не звернувся. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2014 року, за [PERSON] після смерті [PERSON] визнано право на спадщину, яка складається з права на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0936 га на території [PERSON] сільської ради (а.с. 71). Позивачу [PERSON] також видане свідоцтво про право на спадщину від 22.09.2014 року, згідно якого після смерті [PERSON] він успадкував право на грошові вклади, які знаходяться в банківських відділеннях (а.с. 72). В той же час постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2014 року №2564/02-31, позивачу було відмовлено в одержанні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе, провулок Саксаганський, 17 після смерті [PERSON], померлої 20.04.2013 року, у звязку з виявленими невідповідностями щодо належності саме померлій спадкового майна та його місцезнаходження (а.с. 25). У відповідності з п. 6 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка змінила прізвище в звязку з укладенням шлюбу 25.12.1987 року на [PERSON], що вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 15), в період з 25.11.1955 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був розірваний рішенням Народного суду Криворізького району від 10.04.1974 року (а.с. 8) В період цього шлюбу 25.12.1964 року [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на домоволодіння №2 по провулку Саксаганський, с. Орджонікідзе (а.с. 9). Після розірвання шлюбу [PERSON] 13.05.1974 року отримала свідоцтво на право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на вказане домоволодіння (а.с. 11), а також в той же день між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений належним чином відповідно до діючого на той момент законодавства секретарем Орджонікідзенскьої сільської ради, згідно якого [PERSON] придбала іншу 1/2 частину вказаного домоволодіння (а.с. 12,13). Отже на підставі вищевказаний правовстановлюючих документів спадкодавиця набула право власності на ціле домоволодіння №2 по провулку Саксаганський в с. Орджонікідзе Криворізького району. Як стверджували сторони по справі, в тому числі в представник [PERSON] сільської ради, на виконання [PERSON] Міністрів СРСР "Про порядок державного обліку житлового фонду" від 10.02.1985 року, було встановлено державний облік житлового фонду по єдиній для СРСР системі на основі реєстрації та технічної інвентаризації, в звязку з чим відбулася перенумерація будинків в с. Орджонікідзе, і будинок №2 по провулку Саксаганський перенумерований під №17. На підтвердження цього вже після смерті [PERSON] було прийняте рішення [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №67 від 21.10.2014 року про присвоєння уточненої поштової адреси житловому будинку №17 по провулку Саксаганський в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області де проживає [PERSON] з сімєю (а.с. 27). Після проведення реєстрації житлового фонду на підставі Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 року N 380, на підставі рішення Криворізької районної ради народних депутатів №309 від 27.11.1987 року, [PERSON] 01.04.1991 року було видане свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок №17 по провулку Саксаганський с Орджонікідзе Криворізького району, право власності на який було зареєстроване в Криворізькому бюро технічної інвентаризації 01.04.1991 року в реєстрову книгу №26 під реєстровим номером 35-8743, що також вбачається з відомостей КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 13.03.2015 року (а.с.17,53). Однак у вказаному свідоцтві було помилкове зазначено прізвище власника «Компанієць», оскільки після прийняття Криворізькою районною радою рішення №309 від 27.11.1987 року і до моменту видачі свідоцтва, вона змінила своє прізвище в звязку з укладенням шлюбу 25.12.1987 року з [PERSON] на [PERSON]. Отже, судом встановлено, що у правовстановлюючому документі свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 01.04.1991 року, виданого [PERSON] сільською радою, помилково вказане прізвище власника домоволодіння «Компанієць» замість вірного [PERSON], а тому суд вважає, за необхідне встановити факт належності вказаного правовстановлюючого документу [PERSON], померлої 20.04.2013 року, з метою захисту права позивача на спадщину за заповітом. В той же час на підставі вказаного свідоцтва в КП ДОР «Криворізьке БТІ», була проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарчими забудовами, розташований в с. Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області саме за [PERSON] (а.с. 53), відомості щодо накладення обтяжень або обмежень на вказане домоволодіння у Державному реєстрі прав власності відсутні (а.с. 43-44). На даний час чинним законодавством не передбачено можливості внесення змін до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно після смерті власника такого майна, а отже позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Суд, оцінивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що спадкодавиці [PERSON] за життя на праві власності належав житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Орджонікідзе, провулок Саксаганський, 17, який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 33,9 кв.м, житловою площею 24,8 кв.м, літньої кухні Б, гаражу В, вбиральні Г, заборів №1,3, хвіртки №2 (а.с. 18-20) на підставі свідоцтва про право приватної власності від 01.04.1991 року, на даний момент будь-яким іншим чином прийняти спадщину за заповітом у вигляді вказаного житлового будинку з господарськими побудовами після смерті [PERSON] позивач не має змоги, а тому вважає за необхідне захистити права позивача шляхом визнання за ним прав власності на спірний будинок. На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1254, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України:

Outcome: approved