Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач, інтереси якої представлені адвокатом [PERSON], звернулася до районного суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 5297606 ), накладений постановою №38650449 про накладення арешту на «все майно в межах суми боргу» відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві від 08.04.2014 року. Позивач вважає свої зобов`язання за таким боргом виконаними та просить зняти відповідний арешт на нерухоме майно, оскільки перебування майна під арештом порушує його право власності. До початку судового засідання представником позивача - адвокатом [PERSON] подана заява, в якій сторона позивача просить розглянути справи за її відсутності та задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених в ньому, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, пр. причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, в зв`язку з чим на підставі ст.ст.280-281 ЦПК України суд постановляє рішення в заочному порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що запис про накладення арешту на майно Позивача внесено до Єдиного реєстру державним реєстратором Пилипчуком В.А. із Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції України. Згідно вказаного запису арешт накладено згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 38650449, виданий 08.04.2014 року Відділом державної виконавчої служби Подільского РУЮ у м.Києві. Позивач з метою надання інформації, з яких підстав та в інтересах якої особи накладався арешт через свого представника звернулась до Третьої особи з адвокатським запитом. Згідно відповіді на адвокатський запит Представника Позивача, представник Третьої особи Головний державний виконавець Дубас А.М. у листі від 14.04.2018 року повідомив, що згідно електронної системи АСВП на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 38650449 по виконанню судового наказу №758/3943/13-ц від 14.06.2013 року, виданого Подільским районним судом м.Києва про стягнення з « [PERSON] » боргу 8050,19 грн на користь Відповідача. 05.07.2013 державним виконавцем Лісогор Я.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.04.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника. 11.12.2014 року державним виконавцем Полісмак О.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документу згідно п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно вищезазначеного листа від 14.04.2018 року, більш детальну інформацію Третя особа надати не може, тому що архів за 2014 рік знищено. Стосовно вирішення питання щодо скасування арешту Третя особа запропонувала Позивачу звернутися до суду. Відносно судового наказу №758/3943/13-ц від 14.06.2013 року, виданого Подільским районним судом м.Києва про стягнення з « [PERSON] » боргу 8050,19 грн, Позивач повідомила наступне.2014 році Позивач дійсно проживала разом з донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , що належить їм спільно. Як стало відомо Позивачу тільки у березні 2018 року, в 2014 році Відповідач звернувся до Подільського районного суду м.Києва про стягнення боргу 8050 гривень 19 копійок солідарно з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] При цьому РНОКПП [NUMBER] належить Позивачу. Подільским районним судом було видано судовий наказ №758/3943/13-ц. Витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, що містить цей судовий наказ було додано до матеріалів справи. Вищезазначений судовий наказ став підставою для відкриття виконавчого провадження щодо доньки Позивача [PERSON] та щодо Позивача під помилковим прізвищем [PERSON] із зазначенням РНОКПП Позивача. Постанова про відкриття виконавчого провадження щодо [PERSON] від 05.07.2013 року № 38650257 було додано до матеріалів справи. Судом встановлено, що вимоги цього виконавчого документа було виконано в повному обсязі, що підтверджується Постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.12.2014. Таким чином всі вимоги судового наказу №758/3943/13-ц від 14.06.2013 року було виконано у повному обсязі. На даний час арешт з майна позивача не знято. Судом достовірно встановлено, що Судового наказу № 758/3943/13-ц від 14.06.2013 року не має в архіві третьої особи, а його було видано на помилкове ім`я [PERSON] , тому слід дійти висновку про неможливість зняття накладеного арешту на належне позивачу майно в загальному порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Щодо суб`єктивного складу сторін судом враховано п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року, відповідно до якого позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто КП «Введенське Подільського району м.Києва» Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позивачем обгрунтовано залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а саме Відділ державної виконавчої служби Подільского РУЮ у м.Києві. Згідно до положень ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Частина 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує її законі права щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Під час розгляду справи судом не встановлено, що зняття арешту з даної квартири може порушити права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач позбавлена належним чином та в повному обсязі користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на все майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушені майнові права не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 41 ч. 4 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328 ЦК Українист.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ст.59 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved