Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 13461,21 грн., з яких: 7261,21 грн. - заборгованість по заробітній платі, 6200,00 грн. - середній заробіток за час затримки. В обґрунтування позову зазначив, що працював у відповідача з 01.06.2011 року по 05.08.2014 року та був звільнений в зв'язку із виходом на пенсію. В день звільнення розрахунок з ним проведено не було. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач не виплатив їй заробітну плату за 2014 рік (за березень - серпень) 2014 року, а також компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні. В зв'язку з наведеними вище обставинами він просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальній сумі 13461,21 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, до його початку звернулась до суду із заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Суд, ознайомившись із заявами позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини: [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПАТ «Автрамат» з 01.06.2011 р., працював на посаді наладчиком ливарних машин та 05.08.2014 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Вказана обставина підтверджується даними трудової книжки серії [NUMBER] виданої 27.01.1970 року, та не спростовувалось відповідачем. Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.25 16.09.2014 року, заборгованість ПАТ «Автрамат» по заробітній платі перед позивачем за період з березня 2014 року по серпень 2014 року складає 7761,21 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Абзацом 2 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з розрахунку виплат за затримку розрахунку при звільненні, проведеному позивачем, сума до стягнення становить 6200,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в загальному розмірі 13461,21 грн., ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, задовольняє позов в повному обсязі. Оскільки позивачі у справах, що виникають з трудових відносин, звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", суд на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved