Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що в смт. Браїлів, Жмеринського району він виявила земельну ділянку по [ADDRESS], яка, як він вважав нікому не належала на праві приватної власності. Згідно з статтею 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Він вирішив скористатися своїм правом на безоплатну передачу земельної ділянки на будівництво житлового будинку та звернувся до відповідних державних органів з проханням надати йому земельну ділянку по [ADDRESS]. Згодом виявилося, що на земельній ділянці, яку він мав намір отримати у власність, до 2000 року був житловий будинок, який належав на праві власності: [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради депутатів трудящих від 30 травня 1976 року, зареєстрованого в органах БТІ, знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи №1504; [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок видане виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради народних депутатів від 19 липня 1979 року, зареєстроване в органах БТІ, знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи № 1504; [PERSON], правовстановлюючі документи відсутні, хоча записаний, як власник в технічній документації від 2010 року. Позивач вказав, що ним отримано інформацію, що [PERSON] та [PERSON] померли, це підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Також він дізнався, що [PERSON] відмовилася від своєї власності шляхом написання заяви в нотаріальній конторі. З невідомих позивачу причин [PERSON] не подала зіставлену свою заяву про відмову від власності до органів реєстрації - БТІ та виїхала на постійне місце проживання до своїх родичів в Російську Федерацію. У зв'язку з сьогоднішніми подіями позивач не має змоги вийти з нею на зв'язок. Відповідно до пункту 2, 4, 11, частини 1 статті 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відмови власника від права власності; знищення майна; припинення юридичної особи чи смерті власника. Домінуючою умовою припинення права власності в даному випадку і при вказаних обставин є припинення права власності внаслідок його знищення, передбаченого статтею 349 ЦК України, де встановлено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. Частиною другою вказаної статті передбачено, що у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Факт знищення житлового будинку підтверджується технічним паспортом виготовленим КП «ВООБТІ» 2010 року. Отже, норми ЦК України встановлюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а тому припинення права власності на нерухоме майно відбувається шляхом його реєстрації у відповідних державних органах. Позивач просить, припинити право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] у зв'язку із знищенням житлового будинку. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], прийняте державним реєстратором бюро технічної інвентаризації комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації». Позивач в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву, в якій частково змінив позовні вимоги та просив лише припинити право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] у зв'язку із знищенням житлового будинку, розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача за доручення [PERSON] в судовому засіданні не заперечував з приводу задоволення змінених позовних вимог позивача, просив розгляд справи провести у його відсутність у письмовому провадженні. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстр. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний представником відповідача, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved