Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом відповідно до якого просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Інвест" заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку, моральну шкоду та зобов`язати відповідача видати належну йому, позивачу, трудову книжку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2017 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Амбар Інвест» та працював водієм категорії «Е». 10 травня 2019 року керівник ТОВ «Амбар Інвест» [PERSON] в грубій усній формі повідомив його про те, що він вже не працює у вказаному товаристві і не допустив його до роботи. При цьому, відповідачем не було йому повідомлено, на підставі якої статті КЗпП України його звільнено. Він, позивач, особисто заяви про звільнення не писав.Його прохання про виплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період квітень-травень 2019 року та видачу трудової книжки керівником Товариства було проігнороване. Крім того, відповідачем не було також надано відповіді на направлений 12.09.2019 року на адресу останнього адвокатський запит, в якому адвокат просив відповідача повідомити про те чи працював він, позивач, в ТОВ «Амбар Інвест», якщо так, то на якій посаді та в який період; коли був звільнений та на якій підставі; чи є у Товариства перед ним, позивачем заборгованість і за який період; чи видавалась трудова книжка, якщо ні, то яка причина її невидачі.Вказаний запит адвоката був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом відповідальної особи в повідомленні про вручення поштового відправлення. Крім того, позивач вважає, що він має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки в зв`язку з тим, що йому не було виплачено заборгованість по заробітній платі, не видано трудову книжку, він не мав можливості працевлаштуватись, що негативним чином позначилось на його сімейному бюджеті та, відповідно, на житті його сім`ї. Ухвалою судді від 03.03.2020 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті вимог у спрощеному позовному провадженні. За клопотанням позивача ухвалою суду від 08.04.2020 р. було витребувано докази . 30.06.2020 р. від представника ТОВ «Амбар Інвест» адвоката Унгуряна С.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають повністю.Мотивує тим, що позивач був прийнятий на роботу водієм до ТОВ «Амбар Інвест» 21.01.2019 р. згідно наказу № 17-п. Звільнений на підставі п.1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін згідно наказу № 21-п від 10.05.2020 р.. Позивач відмовився у день звільнення отримати трудову книжку, був відсутній в останній робочий день на роботі , жодних звернень з часу звільнення до подачі позову від позивача не було. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача щодо затримки видачі трудової книжки. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] відсутня.Заробітну плату за квітень позивачу була перерахована в липні 2020 року. А так як позивач в січні працював лише 9 днів, а заробітна плата була виплачена в повному розмірі, то відповідно був проведений перерахунок за травень 2019 року.( розрахунок наданий).Тому вважає, що підстав стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку немає. Також представником позивача подано заяву про застосування строків позовної давності щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.Крім того,зазначає, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди, не надано відповідні докази того, що саме дії чи бездіяльність відповідача призвела до нематеріальних втрат і душевних страждань , що вимагає для позивача додаткових зусиль для організації його життя, відсутній причинний зв`язок між шкодою та протиправними діями відповідача. Позивачем не зазначено, з яких розрахунків він виходив при визначенні розміру моральної шкоди. 15.07.2020 р. до суду надійшла відповідь на відзив від позивача. Позивач зазначає, що не згоден з викладеними у відзиві доводами представника відповідача.Зазначив, що обов`язок роботодавця повернути працівнику трудову книжку в день звільнення є безумовним і не ставиться в залежність від наявності чи відсутності звернень працівника про повернення йому трудової книжки.Крім того, він,позивач, крім усного звернення про видачу трудової книжки звертався до відповідача з письмовою заявою від 10.05.2019 року, яку направив рекомендованим листом відповідачеві. Дану заяву відповідач отримав 06.06.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення листа. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Зазначив, що він безперервно працював у відповідача з вересня 2017року. Звільнення відповідачем в вересні 2018 року та повторний прийом на роботу 21.01.2019 року є фіктивними, це була одностороннє волевиявлення відповідача,про яке він фактично навіть не підозрював до грудня 2018 року, коли звернувшись за оформленням субсидії , отримав відмову в її призначенні по причині недекларування доходу та несплати роботодавцем за нього єдиного внеску ,починаючи з 01.09.2018року. Він весь цей час продовжував працювати у відповідача, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 29.12.2018року та від 03.01.2019 року,по яким він здійснював перевезення,як водій ТОВ «Амбар Інвест», при тому,що відповідач стверджує,що на роботу він був прийнятий лише 21.01.2019 року. Факт його безперервної роботи в ТОВ «Амбар Інвест» в період з вересня 2017 року по 10.05.2019 року може бути підтверджено також і поясненнями свідка [PERSON] , який працював разом з ним. На користь цього свідчать і реєстри за жовтень,листопад,грудень 2018року та січень 2019року,які додаються та підтверджують факт щоденної роботи. Допускає,що метою такого «звільнення» його з 01.09.2018року по 20.01.2019року було бажання відповідача зекономити кошти на сплаті єдиного внеску за працівника,що має для нього тяжкі наслідки у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2018року по 20.01.2019року та відмови в отриманні субсидії на житлово-комунальні послуги в опалювальному сезоні 2018-2019 року. Факт його безперервної роботи у відповідача , в тому числі і в січні 2019року,вказує на безпідставність доводів відповідача про наявність підстав для здійснення в квітні 2019 року відрахувань з його заробітної плати нібито зайво нарахованих в січні 2019 року коштів . В січні 2019 року відповідач розрахувався з ним за повний місяць,оскільки він і працював весь місяць, а не 9 днів, як стверджує відповідач. Тому твердження відповідача про зайво нараховані в січні 2019 року 1955 грн.є безпідставними, а наказ ТОВ « Амбар Інвест» №1 від 25.04.2019року про утримання з нього цієї суми є незаконним. В результаті винних дій відповідача, а саме: невиплати заробітної плати, неповерненні трудової книжки, він, відповідач, мав значні труднощі в працевлаштуванні, фінансові проблеми, повинен був вживати додаткових заходів для організації свого життя, від чого ніс моральні страждання, перебував в постійному стані стресу від хвилювань за те ,як буде підтверджувати свій трудовий стаж при виході на пенсію, зважаючи, що відповідач не виконує свого обов`язку по поверненню трудової книжки. Крім того, намагаючись вирішити спір з відповідачем в позасудовому порядку та примусити його виконати свої обов`язки, як роботодавця, він витратив багато часу та душевних сил на звернення до різних інстанцій,зокрема,звертався до Управління Держпраці в Кіровоградської області, Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради,прокуратури Кіровоградської області, що підтверджується його скаргами та відповідями відповідних інстанцій,що додаються. Від дня звільнення минуло вже більше року, у відповідача не було жодних перешкод виконати свої обов`язки, і їх невиконання відповідачем до даного часу є демонстрацією ігнорування відповідачем законодавства України та його прав ,як працівника . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні пояснив, що працював у відповідача з 2017 року. 10 травня 2019 року він був на роботі, написав заяву про звільнення. Але з наказом про звільнення його не ознайомили, заробітну плату та трудову книжку він не отримав. В судовому засіданні після дослідження доказів та отримання виписки по картковому рахунку, куди перераховувалася заробітна плата позивачу , визнав, що він отримав заборгованість по заробітній платі в липні 2019 року. Тому просив задовольнити лише його вимогу про зобов`язання повернути йому трудову книжку. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію позивача. Представник відповідача Унгурян С.І. позов не визнав з підстав, зазначених в відзиві на позовну заяву. Перевіривши матеріали справи, заслухавши позивача, представників сторін, пояснення свідка і оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено , що 10.05.2019 р. [PERSON] подано заяву на ім`я директора ТОВ «Амбар Інвест» [PERSON] про звільнення з роботи за угодою сторін з 10.05.2019 р. Згідно наказу від 10.05.2019 р. № 21-п [PERSON] , водія ТОВ «Амбар Інвест» було звільнено з роботи 10.05.2019 р. Згідно наданої ТОВ «Амбар Інвест» копії довідки (без дати та номера) заборгованість по заробітній платі та розрахунковим у [PERSON] відсутня. Відповідачем також надано копії реєстрів про перерахування заробітної плати позивачу на картковий рахунок. Згідно інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, дата формування реєстру 06.11.2019 року, надано відомості про застраховану особу [PERSON] за період з 2011 р. по 2019 р. Крім того, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 28.08.2019 року №33678 надано інформацію про доходи за період роботи [PERSON] в ТОВ «Амбар Інвест» за третій ,четвертий квартал 2018 р., перший та другий квартали 2019 р. Згідно товарно-транспортних накладних № 01АА від 29.12.2018 р. та від 03.01.2019 р. [PERSON] працював водієм ТОВ «Амбар Інвест» та здійснював відповідні перевезення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював разом з позивачем з вересня 2017 року по 10.05.2019 року у ТОВ «Амбар Інвест». За даний період позивач не звільнявся з підприємства у вересні 2018 року і його знову не приймали на роботу в січні 2019 року. Він працював даний період безперервно. Судом встановлено, що позивач був на роботі в день звільнення 10.05.2019 року, про що свідчить його заява про звільнення, копія якої надана представником відповідача,та підтверджено поясненнями позивача в судовому засіданні. Повний розрахунок в день звільнення з позивачем не було проведено. З наказом про звільнення позивача не ознайомили і трудову книжку позивачу не видали. Представником відповідача не спростовано цей факт належними доказами. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі за квітень та травень 2019 року та стягнення заборгованості по заробітній платі за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду за затримку розрахунку. Згідно наданих позивачем відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2019 рік [PERSON] було нараховано ( з урахуванням відповідних податків) за січень- 2250 грн, за лютий-4250 грн, за березень-4250 грн, за квітень- 4250 грн, за травень -2184 грн. Згідно наданої позивачем виписки по картковому рахунку з 01.01.2019 року по 13.07.2020 року , позивачу відповідачем була перерахована заробітна плата: 26.03.2019 року в сумі 3421 грн.25 коп, 24.04.2019 року в сумі 3421 грн.25 коп., 04.06.2019 року в сумі 3421 грн.25 коп., 02.07.2019 року в сумі 3421 грн.25 коп. З урахуванням даних відомостей та наданого представником відповідача розрахунку в відзиві на позовну заяву, позивачем в судовому засіданні було визнано, що з ним було проведено розрахунок за квітень та травень 2019 року. Відповідно вимога про стягнення заборгованості по зарплаті за квітень та травень 2019 року не підлягає задоволенню. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу викладено наступний правовий висновок: в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (пункт 1 резолютивної частини рішення). Так як фактично відповідач розрахувався з позивачем 02.07.2019 року , то строк позовної давності по вимогам про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди закінчився 02.10.2019 року.Про застосування позовної давності заявив представник відповідача. Відповідно, з урахуванням викладеного , дані вимоги не підлягають задоволенню. Позивач також заявив вимогу про зобов`язання відповідача видати йому трудову книжку. Згідно заяви [PERSON] від 10.05.2019 р. він звертався до відповідача з проханням видати трудову книжку, відправивши її на адресу проживання. Дана заява згідно поштового повідомлення про вручення була направлена ним на адресу відповідача 30.05.2019 року та отримана ним 06.06.2019року Позивач 10.10.2019 р. звертався до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області зі скаргою щодо незаконного звільнення його в вересні 2018 р. з ТОВ «Амбар Інвест», незважаючи на те, що він продовжував працювати . Потім 21.01.2019 р. його знову було прийнято на роботу. 10.05.2019 р. після звільнення з роботи ТОВ «Амбар Інвест» не реагує на його прохання виплатити заробітну плату та видати трудову книжку. Крім того в скарзі зазначено про погрози зі сторони директора підприємства [PERSON] В даній скарзі позивач зазначає про звернення до відділу поліції вдруге. Згідно талону - повідомлення Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] звертався зі скаргою на дії директора ТОВ «Амбар Інвест» 10.10.2019 р. щодо невидачі трудової книжки. Позивачем надано копію листа до ГУНП в Кіровоградській області щодо незаконного звільнення його в вересні 2018 р. з ТОВ «Амбар Інвест», незважаючи на те, що він продовжував працювати . Потім 21.01.2019 р. його знову було прийнято на роботу. Через те, що він з вересня 2018 р. по січень 2019 р. не був офіційно працевлаштований , неможливо було оформити субсидію . Крім того, в скарзі зазначає про те, що відповідачем на час звернення до ГУНП , не видано йому трудову книжку. На заяву вислати поштовий відправленням трудову книжку відповідач не реагує. Згідно відповіді ГУНП в Кіровоградсьткій області скарга направлена за належністю до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Крім того, зі скаргами щодо порушення трудового законодавства ТОВ «Амбар Інвест» , а саме, щодо незаконного звільнення вересні 2018 р. , а потім прийняття на роботу в січні 2019 р. без заяви [PERSON] на роботу в ТОВ «Амбар Інвест» , невидачі трудової книжки , невиплати заробітної плати позивач та в його інтересах дружина [PERSON] зверталися до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, управління Держпраціу Кіровоградській області. Згідно відповіді управління Держпраці у Кіровоградській області від 2.08.2019 р., 07.08.2019 р. повідомлено , що в разі отримання законних підстав інспекційне відвідування ТОВ «Амбар Інвест» буде проведено, про результати перевірки буде повідомлено. Крім того , роз`яснено, що індивідуальні трудові спори розглядаються комісією по трудових спорах на підприємствах та судами. Після звернення [PERSON] до суду з даним позовом, відповідачем було направлено 23.06.2020 р. рекомендованим листом повідомлення про можливість отримати трудову книжку в будь-який день з понеділка по п`ятницю з 10 до 17 год. в ТОВ «Амбар Інвест». Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку. Обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, також передбачено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами) ( далі Інструкції). Згідно з п. 4.2 вказаної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Чинним законодавством передбачено, що обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця. Згідно ч.4 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, невиконання власником або уповноваженим ним органом з його вини обов`язку щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки, передбаченого трудовим законодавством, може бути, за доведеності цих обставин, підставою для виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки.Затримка видачі трудової книжки перешкоджає працевлаштуванню працівника, а тому тягне обов`язок власника виплатити працівникові середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, викликаного невидачею( затримкою видачі) трудової книжки. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. ( п.4.1 Інструкції) Як встановлено судом, трудову книжку позивачу на час розгляду справи в суді не вручено та не направлено поштовим відправленням за його місцем проживання. З урахуванням наведеного, суд вважає , що наявна вина відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу, що свідчить про порушення трудових прав позивача.Тому підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача видати позивачу його трудову книжку. Вимогу про виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, викликаного невидачею( затримкою видачі) трудової книжки, позивач не заявляв. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved