Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина. В обгрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі 07.06.2005 року. Шлюб реєструвався у виконкомі Новодонецької селищної Ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 11. Розірвали шлюб 26.04.2012 року. Від цього шлюбу 06.09.2005 року народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Разом сторони не мешкають з березня 2015 року, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча таку можливість має, бо працює і має доходи, тому позивач змушена звернутися до суду. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина. Позивач в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надала покази відповідні викладеному в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився. 10.08.2016 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшли документи складені за результатами виконання на території Республіки Білорусь доручення про вручення судових документів та допит у якості відповідача [PERSON]. З наданих документів вбачається, що відповідач [PERSON] 29.04.2016 року отримав копію позовної заяви з доданими до неї документами. Зазначив, що позовні вимоги визнає, згоден на розгляд справи за його відсутності та отримання всіх процесуальних документів та рішення суду через компетентні органи Республіки Білорусь (а.с.23-31). Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 22 січня 1993 року держави - члени СНД (Договірні Сторони) підписали Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція). Цей документ спрямований на забезпечення належного захисту прав і законних інтересів осіб, що проживають на територіях країн СНД. 10 листопада 1994 року Верховною Радою України було ратифіковано цю Конвенцію та 14 квітня 1995 року вона набула чинності для України. Зазначену Конвенцію слід застосовувати у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном. Відповідно до статті 1 Конвенції громадяни кожної із її держав-учасниць (далі - Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони. Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших установ кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони. Частиною 1 статті 32 Конвенції встановлено: правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. У відповідністю з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Стосовно максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Судом, в судовому засідані встановлено, що 07.06.2005 року виконкомом Новодонецької селищної ради міста Добропілля Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 11. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.6). 06.09.2005 року у сторін народився син - [PERSON] (а.с.8). 26 квітня 2012 року Олександрівським районним судом Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім'ї № 462 від 11.02.2016 року виданою Іверською сільською радою Олександрівського району Донецької області [PERSON], зареєстрована за адресою [INFO] і має наступний склад сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до поясненнь позивача та документів, що надійшли за результатами виконання доручення сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] мешкає за адресою: Республіка Білорусь, Вітебська область, Чашникський район, агромістечко Краснолуки, вулиця Совєтська, будинок 6. Таким чином, відповідач є батьком неповнолітньої дитини, і зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання . При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності з вимогами ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка мешкає разом з матір'ю за її адресою, знаходиться на її утриманні, наявність у відповідача постійного доходу, його працездатність, можливість сплачувати аліменти. За результатами виконання судового доручення вбачається, що відповідач [PERSON] працює водієм Комунального унітарного сільськогосподарського підприємства "Краснолукське" і має постійний дохід (а.с. 24-25, 27). Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина, обґрунтовані, а відповідач має можливість сплачувати позивачу на утримання дитини аліменти щомісяця, починаючи з 19.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття, або до зміни сімейного, матеріального стану чи стану здоровя сторін. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову до суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved