Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, по якому просить суд визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини у два місяці, щодо майна що залишилось після смерті [PERSON], померлого 06.11.2013 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з 2006 року у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], померлим 06.11.2013 року, до моменту відкриття спадщин, проживала разом зі спадкодавцем та здійснювала нагляд за ним. Зазначає, що вчасно не змогла звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у звязку із тим, що на момент відкриття спадщини шлюб між ними у встановленому законом порядку зареєстрований не був. Рішення суду про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу набрало чинності 03.07.2015 року, тобто після спливу строку на прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, по якій просив суд справу розглядати за його відсутності. Третя особа до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, надані по справі докази дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.2013 року помер [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №355889, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 10822. Даний факт встановлений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.06.2015 року по справі № 523/13936/14ц, яке набрало законної сили 03.07.2015 року. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, на яку їй було листом від 04.06.2014 року за № 38/01-16 повідомлено, що позивач, оскільки вона проживали зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років є спадкоємцем четвертої черги. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.06.2015 року встановлено факт проживання позивача з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.12.2006 року по 06.11.2013 року. Рішення суду набрало законної сили 03.07.2015 року. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.10.2015 року по справі № 523/13936/14ц внесено виправлення до вищезазначеного рішення суду. Предметом позову є строк звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України, який було пропущено позивачем з підстав необхідності розгляду справи про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали за спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач зазначає, що вчасно не змогла звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у звязку із тим, що на момент відкриття спадщини перебувала зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах, однак рішення суду про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу набрало чинності 03.07.2015 року, тобто після спливу строку на звернення з заявою на прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку про правомірність пред'явлення [PERSON] позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини . Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved