Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 21 листопада 2009 року між ним та [PERSON], крім того просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши право власності за ним та [PERSON] по ? частини квартири №4, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Танкістів, буд. 2-а за кожним. Вказав, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначив, що сторони не підтримують подружніх відносин із червня 2013 року, не ведуть спільного господарства, за таких обставин збереження шлюбу неможливе, адже сімя має лише формальний характер, а тому просить суд його розірвати. Вказав за спільні кошти сторони на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2013 року придбали квартиру, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Танкістів, буд. 2-а, дана квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому просить суд її поділити. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі із 21 листопада 2009 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2158. Зі змісту копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 126406 від 02.06.2010 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Із матеріалів справи вбачається, що за час спільного проживання та перебуванні у шлюбі, сторони за договором купівлі-продажу набули у приватну власність квартиру №4, яка розташована в м. Житомир, вул. Танкістів, буд. 2-а. Згідно із копії витягу із Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №692707 від 22.02.2013 встановлено, що [PERSON] належить на праві власності вся квартира. Згідно розяснень, які містяться в Пленумі Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У відповідності з нормами ст. ст.\~69-71 СК України та ст. 372 ЦК України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладені обставини, засади рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, межі заявлених позовних вимог, відсутність вимоги про виплату грошової компенсації, суд задовольняє вимогу позивача щодо визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на ? частину квартири № 4, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Танкістів, буд. 2-а за кожним.

Outcome: approved