Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3\~347,22 грн. Позов мотивує тим, що відповідач є побутовим абонентом, за яким зареєстровано особовий рахунок №759/11 та з яким ПАТ «Львівобленерго» укладено договір про користування електричною енергією №759/11 від 09.09.2003 за адресою: м. Львів, вул. Туган-Барановського, 3/1 Б. Проте свої зобовязання в частині своєчасної оплати за спожиту електроенергію споживач [PERSON] не виконала, внаслідок чого утворився борг за спожиту електроенергію за період з 01.01.2016 року по 01.12.2017 року в розмірі 3\~347,22 грн. Позивач попередньо звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, проте такий було скасовано. Таким чином, з врахуванням обовязку відповідача вносити плату за спожиту електроенергію та наявності заборгованості перед позивачем, останній змушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою від 28.04.2017 року суддею Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І. відкрито провадження у справі. У звязку із задоволенням заяви про самовідвід судді Леньо С.І., справу було передано для проведення повторного автоматизованого розподілу та обрано суддю Гирича С.В. для розгляду справи. Ухвалою від 26.12.2017 року справу прийнято до свого провадження. У зв'язку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 та вступом в дію 15.12.2017 нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд здійснював розгляд цієї справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.02.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про зупинення провадження у справі до завершення досудового розслідування кримінальних проваджень, розпочатих за його заявами на кримінально карні діяння вчинені службовими особами позивача. В останньому судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві з врахуванням уточнень, пояснила, що остання часткова проплата за електроенергію була у березні 2016 року. Лічильник квартири відповідача знаходиться у відкритому місці і працівник позивача постійно знімає показники лічильника та відповідачу скеровується квитанція. Але жодні проплати за цей час не здійснені. Тому виник борг, який просить стягнути. Відповідач та її представник в судові засідання не зявились повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з повісткою на 10.05.2018 (а.с.121), повідомленнями про вручення поштових відправлень з повісткою на 13.06.2018 (а.с.129, 130). Таким чином, відповідач та представник достовірно знаючи про призначені судові засідання не зявилися за викликом суду повторно, а тому з врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності вказаної сторони. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються,приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України Про електроенергетику від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР електрична енергія, що виробляється на обєктах електроенергетики є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу. Судом встановлено, що відповідно до договору №759-11 (а.с.4-7), між ВАТ «Львівобленерго» та [PERSON] 09.09.2003 укладено договір про користування електричною енергією споживачем за адресою: м. Львів, вул. Т.Барановського, 3/1 Б, відповідно до якого, зокрема, енергопостачальник взяв на себе зобовязання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.38 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 енергопостачальник зобовязався забезпечувати надійне постачання електричної енергії споживачу, а споживач відповідно до п.42 ПКЕЕН зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію. Згідно п.19 Правил користування електричною енергією для населення розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до п.20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до 23 Правил користування електричною енергією для населення, що оплата за спожиту електроенергію здійснюється споживачем шляхом зарахування коштів виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в уповноваженому банку. Як вбачається із матеріалів справи, згідно укладеного договору відповідач отримувала послуги з електропостачання, представником позивача щомісячно фіксуються показники лічильники та скеровуються квитанції на оплату використаної електроенергії. Як вбачається із довідки (а.с.75), борг за спожиту електроенергію за період з 01.01.2016 року по 01.12.2017 року становить 3\~347,22 грн. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил користування електричною енергією. Як зазначено в ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України, в т. ч. і цивільну відповідальність. Як випливає із п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 власники жилих приміщень зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні та інші послуги. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із письмового заперечення представника відповідача від 12.06.2017 року, останній проти позову заперечує у звязку із тим, що за його зверненнями було відкрито кримінальні провадження щодо дій працівників ПАТ «Львівобленернго» по відключення помешкання від електропостачання. Разом з тим, жодних доказів проведення оплати за спожиту електроенергію відповідач та представник суду не подали і доводи позивача про наявність боргу за спожиту електроенергію у сумі 3\~347,22 грн. (три тисячі триста сорок сім гривень двадцять дві копійки) належними та допустимими доказами не спростували. З огляду на зазначене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач добровільно сплатити заборгованість перед ПАТ «Львівобленерго» відмовляється. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати: судовий збір в розмірі 689 грн., сплачений при поданні до суду заяви про видачу судового наказу, а також 911 грн., сплачених при поданні позовної заяви, що в загальному становить 1 600 грн.

Outcome: approved