Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML № 702/1123/2008, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 66\~400,00 доларів США у строк до 28.08.2036 року. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за вказаним Кредитним договором 28.08.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки (майнової поруки) № РML № 702/1123/2008, відповідно до якого предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 171, корп. № 1, кв. 52. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами. Таким чином, до позивача перейшли усі права вимоги до відповідача за кредитним договором та договором іпотеки. Однак, [PERSON] умови договору не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором. 10.10.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML № 702/1123/2008 від 28.08.2008 року у розмірі 2\~942\~445 грн., з яких: заборгованість за кредитом 529956,12 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами 102\~827,78 грн., заборгованість з нарахованої пені у розмірі 2\~309\~661,20 грн. 09.09.2015 року головним державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження з виконання даного рішення, а також винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження. Однак на теперішній час рішення Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML № 702/1123/2008 не виконано. Головним державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ було повернуто виконавчий документ на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи це тим, що виконавча служба посилалася на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; та загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, що була передана в іпотеку, а зареєстрована за адресою: [INFO]. Окрім цього, [PERSON] також належить двокімнатна квартира № 9 в будинку № 30 що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Коротич, ДГ «Комунар», загальною площею 59,3 кв.м. Таким чином, майно, передане позивачем і іпотеку не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тому, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 171, корп. № 1, кв. 52, що належить відповідачу на праві власності. Зазначають, що з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звертається після вирішення вимоги про виконання основного зобовязання, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором № ML № 702/1123/2008 від 28.08.2008 року, про що Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено відповідне рішення від 10.10.2014 року по справі № 619/2366/14-ц. Представник позивача у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення при заочному розгляді справи. В наданих суду поясненнях, зазначала, що до спірних правовідносин, які виникли між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] Закон України «Про мораторій на стягнення з майна громадян, переданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджується, оскільки окрім предмету іпотеки квартири [ADDRESS], корп. №1, відповідачці належить квартира № 9 в будинку № 30 в смт Коротич ДГ «Комунар» Харківського району Харківської області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо субєкта (номер витягу 57184679, дата формування витягу 12.04.2016 року). Таким чином, спірне майно не є єдиним житлом [PERSON], а тому наразі звернення стягнення на нього можливе. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області встановлено, що відповідач [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання , а тому у відповідність до положень ч.9 ст.74 ЦПК України її виклик у судове засідання було здійснено через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 28.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML № 702/1123/2008, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 66\~400,00 доларів США у строк до 28.08.2036 року. Статтею 572 ЦК України встановлено, що кредитор, яким є позивач, має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за вказаним Кредитним договором 28.08.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки (майнової поруки) № РML № 702/1123/2008, відповідно до якого предметом іпотеки було встановлено нерухоме майно за адресою: м. Харків, вул. Краснодарська, 171, корп. № 1, кв. 52. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов вищевказаних договорів до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами. Таким чином, до позивача перейшли усі права вимоги до відповідача за кредитним договором та договором іпотеки. Однак, [PERSON] умови договору не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором. 10.10.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML № 702/1123/2008 від 28.08.2008 року у розмірі 2\~942\~445 грн., з яких: заборгованість за кредитом 529956,12 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами 102\~827,78 грн., заборгованість з нарахованої пені у розмірі 2\~309\~661,20 грн. 09.09.2015 року головним державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження з виконання даного рішення, а також винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження. Однак на теперішній час рішення Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML № 702/1123/2008 не виконано. Головним державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ було повернуто виконавчий документ на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи це тим, що виконавча служба посилалася на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; та загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, відповідачу [PERSON] на праві власності належить двокімнатна квартира № 9 в будинку № 30 що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Коротич, ДГ «Комунар», загальною площею 59,3 кв.м.; квартира [ADDRESS], корп. № 1 в м. Харкові. Відповідно розділу 5 Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотечного договору \~- звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, з врахуванням особливостей, встановлених статтею 38 Закону України «Про іпотеку» \~ Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Пункт 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначає, що при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3. ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно зі ст. 39 Закону України Про іпотеку, суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу , встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку, якою визначено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві , якщо це передбачено в рішенні суду. \~ Відповідно до розяснень, що містяться в п.п.42, 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. На час звернення позивача до суду зобовязання за кредитним договором не виконано, заборгованість не погашена, в звязку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно \~платіжного доручення № 197 від 19.01.2016 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved