Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, у якому просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 197 500,00 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 150 184,66 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн., на користь [PERSON] гарантовану суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн. У судовому засіданні, що відбулося 16 квітня 2018 року представником позивача було уточнено позовні вимоги в частині суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], а саме просив стягнути 189 000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачами та Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» було укладено договори про відкриття та обслуговування поточних рахунків у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича. 05 червня 2015 року позивачі звернулись до Уповноваженої особи з метою роз'яснення причин блокування їх виплат, на що було отримано відповідь про арешт у рамках кримінального провадження рахунків, на яких знаходяться кошти позивачів. Крім того, відповідачем надано відповіді на звернення позивачів, що грошові кошти, розміщені на рахунках позивачів, не є вкладами, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому відповідач не може здійснити виплату. Позивачі вважають, що оскільки уповноваженою особою Фонду включено позивачів до Переліку вкладників, то відповідачем фактично визнано останніх вкладниками банку. Відтак, позивачі вважають, що відповідач відмовляє у здійсненні виплати з надуманих та незаконних підстав, що порушує конституційне право власника на володіння, користування та розпорядження майном, а відтак звернулися до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 06 квітня 2018 року через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого проти заявлених позовними вимогами позивачів останній заперечує у повному обсязі, зауваживши, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як спеціального нормативно-правового акту у даних правовідносинах, а відтак, враховуючи, що в ПАТ «Банк «Камбіо» з 05 грудня 2014 року розпочато процедуру тимчасової адміністрації, це унеможливлює задоволення вимог позивачів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено вказаним законом. Враховуючи, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні будь-які первинні документи по вкладникам, при цьому законодавство не покладає на Фонд обов'язку враховувати під час складання загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників, який було передано уповноваженою особою Фонду, та враховуючи, що у такому Переліку позивачів не було, Фонд не мав правових підстав для виплати відшкодування. Разом з тим, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, у рамках кримінального провадження № 32016100000000135, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України, накладено арешт на грошові кошти, що розміщені на рахунках банку. 11 квітня 2018 року представником позивачів через канцелярію суду було подано відповідь на відзив, згідно якого вказав, що оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та позивачі вчинили всі необхідні дії для отримання останніми гарантованої суми, а саме уповноважена особа подала відповідачу інформацію про позивачів, як про вкладників, а позивачі звернулись із індивідуальними заявами до відповідача про виплату їм гарантованої суми вкладу, відтак позивачі мають підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених прав шляхом стягнення з відповідача на свою користь гарантованої суми вкладу, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 15 травня 2018 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки відповідачем по справі є суб'єкт владних повноважень, а відтак спір, що виник між сторонами має публічно-правовий характер та повинен розглядатися за правилами КАС України. У судовому засіданні, що відбулося 25 червня 2018 року, суд відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, з огляду на наступне. Верховним судом у постанові від 23 травня 2018 року, прийнятою у справі № 811/568/16, викладено правовий висновок про те, що вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних у наслідок ліквідації та продажу майна банку. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI. Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин. За таких обставин, суд, врахувавши правові висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у Постанові Верховного суду від 23 травня 2018 року, прийнятою у справі № 811/568/16, прийшов до висновку, що відносини, які склалися між сторонами мають приватно-правовий характер, незважаючи на участь у них Фонду, як юридичної особи публічного права, а відтак вказаний спір має розглядатися за правилами ЦПК України. 15 травня 2018 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача про роз'єднання позовних вимог, оскільки спільний розгляд позовних вимог позивачів сповільнює та ускладнює розгляд справи. У судовому засіданні, що відбулося 25 червня 2018 року, суд відмовив у задоволенні клопотання про роз'єднання позовних вимог, враховуючи пов'язаність та спорідненість позовних вимог, аналогічність підстав виникнення спору, а також те, що позовні вимоги заявлені до одного відповідача, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 188 ЦПК України, згідно якої в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. 15 травня 2018 року через канцелярію суду надійшло доповнення до відзиву представника відповідача, згідно якого останній вказує, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим, тому вказані вимоги мають бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає, що листом №01/520 від 24 квітня 2018 року Уповноваженою особою Фонду було доповнення до Переліку вкладників ПАТ «Банк «Камбіо», які мають право на відшкодування, та відповідна кількість вкладників була зменшена на 34 записи. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 26 квітня 2018 року № 1204 було затверджено зміни до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування, в частині зменшення загальної суми, що підлягає відшкодуванню. Разом з тим, Наказом №60 від 11 квітня 2018 року ПАТ «Банк «Камбіо» визнано нікчемними правочини, перелік яких вказано у додатку № 1 до цього наказу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 197 500,00 грн. 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 150 184,66 грн. 15 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір № 349дф/14 строкового банківського вкладу (депозиту) "CLASSIC" в національній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення, відповідно до умов якого Банк приймає від Вкладника грошову суму в розмірі 200 000 грн. та відкриває вкладний (депозитний) рахунок Вкладнику [NUMBER] Процентна ставка складає 4,50 % річних. Строк розміщення вкладу складає 31 день: з 15 вересня 2014 року по 16 жовтня 2014 року. 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. 12 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у національній валюті, відповідно до умов якого, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно діючих нормативно-правових актів. На даному рахунку знаходяться грошові кошти в сумі 189 000,00 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27 лютого 2015 № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК КАМБІО» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича. На офіційному сайті Фонду за посиланням http://www.fg.gov.ua/payments/bank-cambio-104.html опубліковано оголошення про те, що Фонд з 06 березня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Банк «Камбіо»; для отримання коштів вкладники ПАТ «БАНК КАМБІО» з 06 березня 2015 року по 17 квітня 2015 року включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду ПАТ «УКРІНБАНК». Виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Дізнавшись про відсутність Позивачів у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, представник позивачів 05 червня 2015 року звернувся до Уповноваженої особи з заявою (вх. № 2724), у якій просив роз'яснити про причини блокування виплат Позивачам. Уповноважена особа у листі від 10 червня 2015 № 19/3302 повідомила про проведення перевірки за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників, зокрема щодо фактів безготівкового перерахування грошових коштів з банківських рахунків юридичних та фізичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в тому самому банку, та, що операції по рахунку за заявою позивача підпадають під ознаки перевірки; про виявлені обставини повідомлено Фонд. Уповноважена особа також повідомила про відкриття кримінального провадження № 120151000000000453 від 22.05.2015 року за фактом вчинення службовими особами ПАТ «БАНК КАМБІО» злочину, передбаченого частиною другою статті 364-1 Кримінального кодексу України, та що після отримання відповіді про законність операцій на рахунку позивача, Фондом будуть вжиті заходи щодо розблокування виплат та включення їх до відповідного реєстру. Позивачі через свого представника звернулись до Головного управління МВС України в м. Києві з заявою щодо надання інформації про стан розслідування у кримінальному провадженні № 120151000000000453 від 22.05.2015 року. 17 червня 2015 року від Головного управління МВС України в м. Києві надійшла відповідь (вих. № 12/2-8536), у якій, окрім іншого, було зазначено, що в ході розслідування у вказаному провадженні не приймалось рішення про обмеження операцій по виплаті Фондом грошових коштів вкладникам або клієнтам банку. Листи про необхідність обмеження таких операцій у матеріалах кримінального провадження відсутні. В подальшому, після здійснення Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк «Камбіо»Додусенко В.І. перевірки за всіма банківськими рахунками позивачів, інформація про Позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК КАМБІО» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивачами неодноразово подавались до Відповідача заяви про виплату гарантованої суми вкладу, однак кожного разу позивачам було відмовлено у виплаті з ідентичних підстав. Так, згідно листів № 34-036-26365/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-26360/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-26358/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-26357/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-19426/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-26351/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-26359/17 від 26 грудня 2017 року, № 34-036-18316/17 від 06 вересня 2017 року позивачів було повідомлено, що грошові кошти, розміщені на рахунках позивачів, не є вкладами, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому відповідач не може здійснити виплату. При цьому, судом враховано, що Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк «Камбіо» Додусенко В.І. після перевірки за всіма банківськими рахунками позивачів, 14 грудня 2016 року інформація про позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК КАМБІО» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тобто, відповідачем визнано позивачів вкладниками банку, а відтак підстави відмови, на які посилався відповідач у своїх листах, є такими, що не відповідають дійсності. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За умовами ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. За змістом ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим правовим актом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває в його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії (в тому числі відчуження, передачу в оренду, ліквідацію), які не суперечать законодавству та цілі діяльності Фонду. Фонд є відповідачем по справжньому позову тому, що відповідно до своїх повноважень саме він як суб'єкт права несе відповідальність за організацію виплат відшкодування за вкладами вкладників визнаного неплатоспроможним банку на підставі наступних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до положень пункту 4) частини 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»Фонд здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку; Згідно з положеннями пункту 4) частини 3 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. На підставі положень частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до положень частини 7 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день подачі документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи. Таким чином, згідно до положень статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розміру суми, яка не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, з моменту включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посадові особи відповідача зобов'язані були включити позивачів в якості вкладника банку у відповідний Загальний реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування та здійснити таку виплату. Що стосується посилань відповідача на відсутність у Переліку вкладників, який було передано уповноваженою особою Фонду позивачів, слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Згідно п. 9 розділу ІІІ Положення для отримання коштів за результатами розгляду індивідуального звернення до Фонду вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. До заяви додаються: засвідчена особистим підписом вкладника копія паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, - з інформацією про прізвище, ім'я, по батькові, серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі;копія документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, або копія сторінки паспорта, у якому контролюючим органом зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, якщо до паспорта не внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків. Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох місяців. Заявнику повідомляється про результат розгляду індивідуального звернення. Таким чином, враховуючи той факт, що у даній правовій ситуації уповноважена особа фонду гарантування та позивачі вчинили всі необхідні дії для отримання останніми гарантованої суми вкладу, а саме - Уповноважена особа фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк «Камбіо» подала відповідачу інформацію про позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми вкладу за рахунок ФГВФО, а позивачі звернулись з індивідуальними заявами до відповідача про виплату їм гарантованої суми вкладу, відповідач зобов'язаний був здійснити виплату Позивачам гарантованої суми вкладу. Що стосується посилань відповідача на арешт рахунків, на яких знаходяться кошти позивачів, суд приходить до наступного. 21 грудня 2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/44571/16-к (провадження № 1-кс/761/27244/2016) клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві майора податкової міліції Харлап М.Д., погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва старшим радником юстиції Чорним\~В.В., про арешт майна у кримінальному провадженні № 32016100000000135, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 218-1 КК України - задоволено: накладено арешт на грошові кошти фізичних осіб, які знаходяться в банківській установі ПАТ «Банк Камбіо» (код ЄДРПОУ 26549700) на рахунках фізичних осіб, за якими здійснені операції щодо безготівкового перерахування грошових коштів з рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в банківській установі, за адресою: 01001, Україна, м. Київ, вул. Підвисоцького, буд. 10/10, у зв'язку з чим з моменту оголошення постанови заборонено посадовим особам ПАТ «Банк Камбіо» (код ЄДРПОУ 26549700), а також будь-яким іншим особам відчужувати, розпоряджатись та використовувати грошові кошти, на які накладено арешт. Ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року, 29 травня 2017 року, 24 квітня 2017 року, 28 квітня 2017 року, 19 червня 2017 року, 14 квітня 2017 року, 04 квітня 2017 року скасовано арешти, застосовані в рамках кримінального провадження 32016100000000135 від 09 листопада 2016 року на грошові, які знаходяться на банківських рахунках позивачів у ПАТ «Банк Камбіо». Таким чином, позивачами було належним чином знято арешти з рахунків та повідомлено про це відповідача шляхом подання відповідної заяви разом із оригіналами ухвал про зняття арештів з рахунків. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Аналізуючи норму ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку, що Уповноважена особа ФГВФО на стадії ліквідації не має повноважень на перевірку правочинів та визнання/невизнання їх нікчемними, такі дії проводяться виключно на стадії тимчасової адміністрації. До того ж, як вбачається із матеріалів справи відповідачем до відзиву на позовну заяву надано доповнення до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, зі змісту якого вбачається, що позивачів включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО. Вказаний факт підтверджує, що правочини позивачів вже проходили відповідну перевірку, за наслідками якої їх було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО. При цьому, чинним законодавством не передбачена повторна перевірка правочинів, укладених між Банком та позивачами, тим паче на стадії ліквідації. Таким чином, не заслуговують на увагу твердження відповідача про нікчемність правочинів, укладених між банком та позивачами. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачам, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Так, згідно ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». ЄСПЛ у рішенні «Колишній Король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року зазначає, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу Конвенції є те, що будь-яке втручання держаних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відмова відповідача від повернення позивачам коштів, що належать їм на праві власності, є незнаною, оскільки позивачами у передбачені законом строки та процедурі заявлено відповідну вимогу про повернення коштів, а отже позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved