Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод хімічного волокна» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 51080,50 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.07.2018 року він був звільнений з посади у ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.03.2019 його поновлено на посаді начальника охорони ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна», стягнуто з ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44835,00 грн. та 10000,00 грн моральної шкоди. Вказане рішення відповідачем не виконувалося. Поновлений він був на посаді 01.08.2019. Час вимушеного прогулу за вказаним рішенням був порахований за період - з 02.07.2018 року по 21.12 2018 року. Вважає, що на його користь має бути донараховано середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.12.2018 до часу поновлення на роботі. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28.02.2020 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.11). У судове засідання позивач не з`явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.21). Представник відповідача - ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" у судове засідання не з`явився повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працював на посаді начальника охорони Відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод хімічного волокна». 02.07.2018 року позивач був звільнена з займаної посади на підставі наказу від 02.07.2018 року за п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 19.03.2019 року у справі №296/7109/18 позивача поновлено на посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з Відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод хімічного волокна» в розмірі 44835,00 грн. за період з 02.07.18 по 21.12.18. Згідно довідки №366 від 21.08.2019 підписаної в.о. голови правління Відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод хімічного волокна» Жук В.А. станом на 19.08.2019 заборгованість відповідача з виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні на роботу становить 36090грн. 17 коп. (а.с. 8). При цьому з матеріалів справи вбачається, що рішення суду від 19.03.2019 в частині поновлення на роботі позивача виконане відповідачем лише 01.08.2019 року відповідно до наказу №42 від 01.08.2019, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с. 6). Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з частинами першою, сьомою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Згідно довідки, виданої ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» від 05.12.2018 №2018-2/103 дохід позивача за травень 2018 року склав 7350,00 грн., за червень 2018 року - 2940,00 грн., разом 10290,00 грн. Середній заробіток становить 367,50 грн., а середньомісячний заробіток становить 7350,00 грн. Таким чином, виходячи з розрахунку позивача, середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки виконання рішення суду складає: 95915,50 грн. Разом з тим, встановлено, що при постановленні судового рішення від 19.03.2019 року про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснено за період з 02.07.2018 року по 21.12.2018 року, а не на день ухвалення рішення суду. З урахуванням середньоденної заробітної плати - 367,50 грн., за вказаний період було стягнуто 44835,00 грн., що є лише частиною середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи вищевикладене, слідує, що на користь позивача має бути стягнуто суму середнього заробітку у розмірі 51080,50 грн. (95915,50 грн. (середній заробіток за період з 02.07.18 по 01.08.19) - 44835,00 грн. (сума середнього заробітку стягнута за рішенням суду)). Сума 51080,50грн. складається з суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника на підставі ст.235 КЗпП України (період з 22.12.2018 року до 18.03.2019 року) та з суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду на підставі ст.236 КЗпП України (період з 19.03.2019 року (дата ухвалення рішення суду) по 31.07.2019 року (дата, яка передує даті виконання рішення про поновлення на роботі). Оскільки на підставі наданих позивачем документів [PERSON] є звільненим від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved