Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду зпозовом до відповідача про розірвання шлюбу та вказала, що сторони є подружжямз 18 березня 2006 року. Від шлюбу мають дитину,- сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини остаточно припинені з 2007 року у зв`язку з сімейними непорозуміннями. Спору про поділ майна немає. Дитина залишається мешкати разом з матір"ю. Відповідач в добровільному порядку розривати шлюб не бажає. Позивач вважає, що сім`я не може бути відновлена, на примирення не згодна та просить розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Після розірвання шлюбу одержане прізвище бажає залишити без змін, - [PERSON] . Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Телефоном надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі з 18 березня 2006 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 29, свідоцтво [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . який мешкає разом з матір"ю (а.с. 5-62). Спору про місце проживання дитини немає. Шлюбні відносини сторін остаточно припинені з 2007 року, з причини сімейного непорозуміння, мешкають окрема, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагу та довіру один до одного, категорично наполягають на розірванні шлюбу, тому позов підлягає повному задоволенню. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105 ч. 3 , 110 ч. 1,111,112, 113 СК України та

Outcome: approved