Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради та [PERSON], третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Малиновському районі РС ОМУЮ, в якому просить суд встановити, що [PERSON], [INFO], є її батьком. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що її мати [PERSON] та її батько [PERSON] мешкали однією сімєю в незареєстрованому шлюбі з 1991 року по 1997 рік. В 1993 році народилася позивач. [PERSON] завжди визнав себе її батьком, спілкувався з нею, виховував та брав участь у її житті, як в період мешкання разом з матірю, так і після їх розлучення. 23 липня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Вона, як дочка померлого має право на спадкування, в звязку з чим звернулася до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини. Однак, так як в її свідоцтві про народження відомості про батька внесені зі слів матері, вона змушена звернутися до суду та встановлювати батьківство зі своїм батьком [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення та надала суду пояснення, що їй відомо про те, що померлий [PERSON] приблизно 2 роки мешкав однією сімєю з матерю позивачки [PERSON], однак з її слів, померлий [PERSON] мав сумніви щодо свого батьківства. Крім того, відповідач пояснила, що у 2010 році стався інцидент зі зникненням [PERSON] та спробою шахраїв заволодіти його квартирою, в звязку з чим вона зверталася по допомогу до правоохоронних органів, де надавала особисті пояснення в цього приводу. Крім того, вона не заперечувала проти пояснень позивачки про спільне відвідування з нею та батьком померлим [PERSON] дачного участку. Представник третьої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Малиновського району реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо встановлення походження дитини від батьків, які не перебували в шлюбі між собою. Згідно до розяснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. За правилами, передбаченими ст.ст.53, 55 КпШС України, чинного на час народження позивачки, походження дитини від батьків, які не перебувають в шлюбі між собою, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком та матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. При відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася 14 жовтня 1993 року, про що свідчить отримана судом належним чином посвідчена копія запису акту про народження № 823, укладеного Малиновським відділом ЗАГСу м. Одеси 18 листопада 1993 року. Відповідно до п.19 запису акту про народження № 823 від 18.11.1993 року, підставою запису відомостей про батька дитини була заява матері від 18.11.1993 року. Прізвище дитини записано по прізвищу матері, по батькові дитини було записано згідно ім'я та по-батькові [PERSON]. Тобто, відомості про батька дитини в актовому запису про народження [PERSON] внесені на підставі ст. 55 КпШС зі слів матері. Як встановлено в судовому засіданні, мати позивачки - [PERSON] та померлий [PERSON] в період часу з 1991 року до 1997 року мешкали однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі, разом з матерю [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В цей час мати позивачки завагітніла та народила дитину, позивачку по справі. Як в період вагітності, так і після її народження, [PERSON] визнавав себе батьком дитини. Його мати визнавала позивачку своєю онукою, інші члени родини померлого [PERSON] теж були обізнані щодо його батьківства відносно позивачки. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що в 1991 році вона познайомилася з [PERSON] та згодом стали мешкати разом з ним однією сімєю в квартирі разом з його матерю по вул.Олександра Невського в м.Одесі, вели з ним спільне господарство. З часом вона завагітніла та народила дитину, позивачку по справі. Так як дитина народилася під час його знаходження у рейсі, відомості про батька були внесені при реєстрації народження з її слів, при цьому вона зазначила імя та по-батькові [PERSON]. Їх подружні стосунки тривали до 1997 року. За його життя ані [PERSON], ані його родичі, не піддавали сумніву його батьківство. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що вона знайома з матерю позивачки та померлим [PERSON], так як в період часу 1991-1997 років вони мешкали в одному будинку в м.Одесі по вул.Олександра Невського, 45. Їй відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом. В зазначений період часу [PERSON] завагітніла та народила доньку [PERSON]. Так як свідок в той же час теж народила дитину, вони зі [PERSON] постійно гуляли разом з дітьми. В звязку з постійним спілкуванням зі [PERSON], їй достовірно відомо про наявність між нею та [PERSON] сімейних відносин. [PERSON] плавав, але під час знаходження вдома піклувався про дитину, визнавав її своєю донькою. Коли дитини було приблизно три з половиною роки, мати позивачки та [PERSON] розлучилися. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він є двоюрідним братом померлого [PERSON] та між ними завжди були подружні стосунки. [PERSON] постійно відвідував його, останній раз вони бачилися незадовго до смерті [PERSON] Свідку відомо про те, що [PERSON], мати позивачки та його брат [PERSON] мешкали разом однією родиною.. Мешкали вони на Таїрово з матерю померлого [PERSON]. За час їх спільного життя в них народилася донька [PERSON], яку він вважає своєю родичкою. Розлучилися вони, коли дитині було приблизно 2-3 роки. За життя [PERSON] завжди визнавав себе її батьком, спілкувався з нею. На фотокартках, наданих для огляду, свідок [PERSON] відмітив померлого [PERSON] з донькою позивачкою по справі, бабусю з онукою позивачкою по справі. Свідок [PERSON] повідомила суду про те, що вона є подругою матері позивача - [PERSON]. У 18 років [PERSON] познайомилася з [PERSON], в 20 років народила доньку [PERSON]. Мешкали вони разом в квартирі з матерю [PERSON] Шлюб між ними зареєстрований не був, однак вони мешкали як сімя. За запрошенням [PERSON] вона стала хрещеною [PERSON]. Після того, як [PERSON] став зловживати спиртними напоями, вони розірвали свої стосунки. Однак до смерті [PERSON] завжди підтримував відносини з донькою, визнавав її своїм батьком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що їй достовірно відомо про те, що [PERSON] (мати позивачки) та [PERSON] (померлий [PERSON]) мешкали однією сім'єю. Він ходив у рейси, вона чекала його вдома. Проживали вони у матері [PERSON]. З його слів їй відомо про те, що він мав бажання записати дитину на себе. Після розлучення з матірю, він продовжував спілкування та турботу про доньку. Допитаний за клопотанням відповідача свідок [PERSON] повідомив суд про те, що у 2010 році він представляв інтереси [PERSON] в Київському районному суді м.Одеси по цивільній справі, заявником по якій виступала [PERSON], мати позивачки. З його слів, померлий [PERSON] заперечував своє батьківство щодо позивача. Згідно до наданих позивачем копій матеріалів цивільної справи № 2-о-315, розглянутої Київським районним судом м. Одеси вбачається, що дійсно 26.01.2011 р. свідок приймав участь у розгляді цієї справи в якості представника [PERSON] Однак, у відповідності до журналу судового засідання від26.11.2010 року ніяких заяв щодо оспорювання батьківства ані він, ані [PERSON] суду не заявляли. За таких підстав, суд скептично ставиться до пояснень свідка. В судовому засіданні були оглянуті фотокартки, зроблені в різні роки, на яких зображені померлий [PERSON], позивачка [PERSON] в дитинстві, її бабуся мати [PERSON], [PERSON] та інші родичі. Зазначені фотокартки містять ознаки сімейних фото, зроблених в різні роки та надають суду підстави для висновку про те, що померлий [PERSON] спілкувався з дитиною, як особисто, так і в колі своїх родичів. Факт зображення на фотокартках зазначених осіб визнаний обома сторонами по справі. Судом досліджена належним чином посвідчена копія обмінної карти породілля [PERSON] від 26.04.1993 р., в якій, серед інших записів міститься запис «муж в рейсе», що теж, на думку суду, підтверджує наявність між [PERSON] та [PERSON] відносин, притаманних подружжю. В судовому засіданні оглянутий оригінал медичної картки розвитку дитини [PERSON], в якій на аркуші «дородовій патронаж» зазначена, окрім місця реєстрації, адреса тимчасового проживання [ADDRESS]. Наявність цього запису підтверджує правдивість показань свідків про те, що після народження позивачки, її мати, [PERSON], мешкала в квартирі матері померлого [PERSON], згідно чого можливо дійти до висновку про спільне проживання її батьків. Згідно листа № 474016 72 16 від 28.07.2016 р., отриманого від КП «БТІ» Одеської міської ради, дійсно квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON]. Крім того, стороною позивача суду надана ксерокопія заяви в Таїровський ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від імені [PERSON] від 14.10.2010 р., яка зареєстрована в ЖРЗПЗ під № 7937 від 14.10.2010 р. та ксерокопія її пояснень, наданих 14.10.2010 р. Згідно пояснень, підписаних відповідачкою власноруч, вона зазначає про те, що їй відомо про наявність у [PERSON] дитини від першого шлюбу та жінки [PERSON], які мешкають по вул.Генерала Петрова с зазначенням їх номерів телефонів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила як факт свого звернення до правоохоронних органів 14.10.2010 р., так і зміст пояснень, відображених в наданій ксерокопії. Крім того, відповідачка пояснила, що надаючи ці пояснення, під дитиною від першого шлюбу вона мала на увазі саме позивачку [PERSON]. Згідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58, ст.59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За тих підстав, матеріали цивільної справи № 2-о-315/10, яка перебувала на розгляді Київського районного суду м.Одеси не містять доказів щодо предмету доказування, а саме в них відсутня інформація про те, чи визнавав своє батьківство відносно позивачки померлий [PERSON] Щодо заперечень проти позову, наданих відповідачкою, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. У відповідності до ч.1 п.2 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрало чинності рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Однією із сторін справи, яка розглядається, є Одеська міська рада, як орган територіальної громади за місцезнаходженням спадкового нерухомого майна. Враховуючи, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] на час подання позову не входять до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON], Одеська міська рада є належним відповідачем по справі. В цивільній справі № 521/20718/14-ц, по якій було ухвалено рішення Апеляційного суду Одеської області від 28.01.2016 р. про відмову в задоволенні позову [PERSON], в субєктному складі сторін відсутня Одеська міська рада. За таких підстав, положення ч.1 п.2 ст.205 ЦПК України на даний спір не розповсюджується. На підставі викладеного та

Outcome: approved