Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у вересні 2015 р. для власних потреб вирішив придбати трактор, та у зв'язку з цим у мережі у електронному журналі «Auto» побачив рекламу [PERSON] «Лізингова Компанія «Ваш авто» про продаж трактору наступного змісту : «Розпродаж тракторів Донгфенг 244 2013 р.в.! 24 к.с, дизель, повний привід. Можлива оплата частинами на рік часу без процентів!» З зазначенням ціни трактора - 2 787$. Ознайомившись з цією інформацією, позивач звернувся до TєOB «Лізингова Компанія «Ваш авто» за телефонами, що були зазначені в оголошенні (096 280-62-69 та 050-147-37-55). Йому запропоновано зустрітися з представником товариства та підписати необхідні документи для придбання транспортного засобу. 14 вересня 2015 р. представником [PERSON] «Лізингова Компанія «Ваш авто» було запропоновано укласти договір, в усній розмові, було погоджено ціну на трактор, яка була зазначена в оголошенні та запропоновано оплатити авансовий платіж в сумі 19 800 грн. Оскільки, озвучена представником [PERSON] «Лізингова Компанія «Ваш авто» ціна трактору повністю влаштовувала та відповідала інформації, що була зазначена в оголошенні, позивач погодився на сплату авансового платежу та пішов в банк для його оплати. За час його відсутності, представник [PERSON] «Лізингова Компанія «Ваш авто» [PERSON] підготував пакет документів, а саме : договір фінансового лізингу з відповідними додатками, та заявою, який запропонував підписати. Оскільки основні умови договору : модель, вартість трактора та умови погашення платежів обговорювались між позивачем та менеджером-консультантом [PERSON] усно, то позивач підписав договір без його уважного вивчення. Лише вдома, уважно вивчивши умови продажу, викладені у договорі № 001009 фінансового лізингу від 14.09.2015 р. з'ясував, що вартість трактора Донгфенг 244 каб становить 8 425,53 $, що в еквіваленті на гривні становить 198 000,00 грн. Зазначає, що на його утриманні перебуває 4 неповнолітніх дітей та дружина, трактор був необхідний для ведення сільського господарства, зважаючи на скрутний матеріальний стан сімї. Враховуючи, що вартість об'єкту лізингу - трактора, зазначеного в договорі фінансового лізингу, значно перевищує вартість трактора, яка вказана у оголошенні про розпродаж та вартості озвученої йому менеджером-консультантом, [PERSON] «Лізингова Компанія «Ваш авто» провадить нечесну підприємницьку практику (введення сторони угоди в оману стосовно умов договору щодо здійснення операцій з фінансового лізингу). Просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 14 вересня 2015 року укладено Договір фінансового лізингу № 001009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та [PERSON]. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що предметом договору лізингу (предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Аналогічна норма закону міститься і в ч. 1 ст. 807 ЦК України. Крім того, згідно п. 1.4. Договору визначено, що, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. Однак, в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умові продажу товару. Що суттєво порушує умови позивача, як покупця згідно з Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно з ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Виходячи з наявних обставин даної справи, суд враховує, що, документи, зокрема, договір та додатки до нього було надані позивачу вже після внесення адміністративного платежу. В силу ч. 1 ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник повинен нести відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює Лізингодавець за договором, то пункт 1.4 Договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст. 808 ЦК України, щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця, і водночас це обмежує права позивача, як споживача на захист і отримання відшкодування передбачених законом випадках. На думку суду такі умови є несправедливими та такими що суперечать вимогам законодавства. Частинами 1,2,3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Даний договір фінансового лізингу містить ряд суттєвих несправедливих умов, зокрема, про: - встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним, розсудом виконавця; - надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснені споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанні ним договору; - визнання ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавіі виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд; якщо споживачеві таке право не надається. Згідно п. 5.4 Договору, лізингодавець звільняється від відповідальності стосовно будь-яких претензій вимог або проваджень проти лізингодавця як власника предмета лізингу щодо будь-якого травмування, смерті, пошкодження або втрати, спричинених навколишньому середовищу, юридичним або фізичним особам або майну, що пов'язано з володінням, експлуатацією, транспортуванням та ін. предмета лізингу. Але на підставі п. 7.3 Договору, страхування предмета лізингу, здійснюється за рахунок споживача на користь лізингодавця. Пунктом 10.15 Договору встановлено, що у разі зміни розміру лізингових платежів, сторони укладають відповідну додаткову угоду до основного договору та підписують акт коригування вартості предмета лізингу. При цьому, передбачено, що у разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди, Лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені споживачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Таким чином, позивачу, як споживачу фактично не надавалась можливість відмовитися від зміни, збільшенні розміру лізингових платежів відповідачем в процесі виконання договору, а за таку відмову встановлені відповідальність у вигляді розірвання договору і неповернення вже сплачених мною платежів. До істотних умов договору лізингу Закон України «Про фінансовий лізинг» відносить умову про лізингові платежі, які, згідно ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» можуть включати: а) суму, яка відшкодовує; частину вартості предмета лізингу; б). платіж як винагороду Лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; г). інші витрати Лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Перелік лізингових платежів є вичерпним. Умовами договору передбачені такі лізингові платежі (п. 1.7 ст. 1, ст. 10 договору): перший лізинговий платіж, який складається із: адміністративного платежу Лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані підготовкою та укладенням договору : перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення Договору у розмірі 10% вартості предмета лізингу згідно додатку № 1 до договору; авансового платежу ціни предмета лізингу, який становить 50% вартості предмета лізингу; комісію за передачу предмета лізингу у розмірі 3% вартості предмета лізингу. Як вбачається із договірних умов, складові першого лізингового платежу - «адміністративний платіж» та авансовий платіж" - виходять за межі переліку таких платежів, передбачених законом. Пунктом 12.1. передбачено можливість розірвання позивачем договору, у разі сплати адміністративного платежу, авансового платежу та у разі неотримання транспортного засобу, проте за одностороннє розірвання договору передбачено, що Лізингодавець має право утримати частково авансовий платіж та не повернути адміністративнии платіж. Тобто, відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, проплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства. Відповідно ст. 18 З.У. «Про захист прав споживачів», до несправедливих умов договору відноситься надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Отже, положення розділу 12 Договору є несправедливими, оскільки встановлюють жорстку відальність за порушення умов договору лише Лізингоодержувача, усувають відповідальність Лізингодавця, не надають позивачу [PERSON] як споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачають покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору, і надають Лізингодавцю право не повертати суму комісії за організацію договору у випадку дострокового розірвання договору Лізингоодержувачем. Фактично кошти в сумі 19 800 грн. сплачено позивачем лише за підготовку та роздрукування договору. Частиною 1\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України\~цього\~Кодексу. Вказані порушення, відповідно до ст. 10, п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~ст. 638 ЦК України,\~ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~є підставою для розірвання договору на надання послуг. Згідно з ч. 9 ст. 18\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони відшкодовуються винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв"язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності. Відповідно, сплачені позивачем відповідачу\~[PERSON] «Лізингова компанія «Ваш авто» кошти в сумі 19 800.00 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот грн. 00 коп.) грн. підлягають поверненню. Крім того відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід Держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. 7 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. У зв'язку з наведеним, із відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved