Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за набувальною давністю, зазначивши, що з 15.06.1991 зареєстрована та проживає в житловому будинку [ADDRESS] , відкрито володіє цим будинком, доглядає та утримує його, обробляє прибудинкову земельну ділянку. Зазначила, що придбала будинок у односельця [PERSON] , сплативши останньому готівку, не встигла оформити купівлю у встановленому законом порядку, у зв`язку з тим, що [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до Закарпатської області, не повідомивши свої нової адреси, а наприкінці 2020 року позивач дізналася, що [PERSON] помер. Позивач більше 25 років відкрито та добросовісно володіє зазначеним будинком, просить визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю. Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 23.03.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється вимогами\~ст.344 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344\~ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що з 20.05.1991 року позивач проживає в житловому будинку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Компаніївської селищної ради №52 від 02.02.2021, згідно з записами в Домовій книзі.(а.с.6) Відповідно до довідки №02-23/51 від 02.02.2021 будинок [ADDRESS] обліковується за позивачем, та відповідно до державного акту на право власності на землю №168 серія КР від 08.12.1996 позивач є власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка передана їй для ведення особистого підсобного господарства та на відповідача відповідно до записів по господарського обліку відкриті особові рахунки № [NUMBER] , №9, №0081-1, №10088-1.(а.с.7-8) Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3511589572020 від 11.08.2020 земельна ділянка кадастровий № 3522885000:51:000:0218 по [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить позивачу на праві приватної власності.(а.с.12-14) Домоволодіння за адресою [ADDRESS] , згідно довідки Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за Яцканич І.П, свідоцтво про право власності від 01.03.1989.(а.с.15) Ринкова вартість житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами за адресою [ADDRESS] складає 36286 грн., що підтверджено висновком про вартість майна складеного 30.12.2020. (а.с.16) Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 30.03.2021 [PERSON] помер в смт.Чапаєве Кегичівського району Харківської області 01.11.1996.(а.с.37) З наданих інформаційної довідки зі спадкового реєстру, що спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину та інформаційної довідки зі спадкового реєстру щодо заповітів та спадкових договорів інформація щодо виданих свідоцтв про право на спадщину та про посвідченні заповіти від імені [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у вищезазначених реєстрах відсутня.(а.с.39-40) Таким чином, позивач з 1991 року добросовісно заволоділа житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS] , відкрито та безперервно ним володіє, доглядає за будинком та забезпечує його схоронність, обробляє біля нього земельну ділянку, сплачує комунальні послуги, на неї відкрито особові рахунки, що стверджується даними довідки Компаніївської селищної ради Кіровоградської області, позивач оформила право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаного будинку судом не здобуто. Ніхто, окрім позивача не претендує на вказаний будинок, не заявляє ніяких претензій на нього. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Оскільки позивач з 1991 року (25 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє житловим будинком [ADDRESS] , за нею може бути визнано право власності на це майно за набувальною давністю, відповідно до ч.1\~ст.344 ЦК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказаний будинок за набувальною давністю, позов визнаний відповідачем, отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved