Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, який виклав у новій редакції 27.04.2016 року, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 24.04.2013 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 2200,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язалась сплатити 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31.01.2016 р. допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 17594,83 грн., з яких: 2071,42 грн. - заборгованість за кредитом; 11409,37 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2800,0 грн. заборгованість за пенею; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 814,04 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 17594,83 грн. та судові витрати в сумі 1378,0 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Додатково направив на адресу суду заяву про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження понесених судових витрат повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачки, які просив розподілити у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлена відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через розміщення оголошення про виклик до суду в газеті «Галичина». Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 24.04.2013 р. був укладений договір № б/н (а.с. 5-31) (далі Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язалась сплатити 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідачка) 24.02.2013 року встановлено кредитний ліміт 1200,0 грн., 24.04.2013 року знижено кредитний ліміт до 300,0 грн., 29.04.2013 року проведено перевипуск та переоформлення картки, 03.05.2013 року встановлено кредитний ліміт 1700,0 грн., 01.06.2013 року збільшено кредитний ліміт до 2200,0 грн., 26.05.2014 року знижено кредитний ліміт до 2080,0 грн. (а.с. 51). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом у заяві (а.с. 5 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100, грн., в томі числі прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1. Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується, як: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Відповідачка одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти, однак взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31.01.2016 р. допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 17594,83 грн., яка складається з: 2071,42 грн. - заборгованість за кредитом; 11409,37 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2800,0 грн. заборгованість за пенею; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 814,04 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 50). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачкою по справі суду не представлено. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором від 24.04.2013 року, та те, що відповідачка не подала суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,0 грн. (платіжне доручення № PROM9B7M61 від 29.03.2016 року, а.с. 1) та за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача в сумі 216,0 грн. (платіжне доручення № BO1S2B1463 від 22.06.2016 року, а.с. 82). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved