Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дітей: доньки [PERSON] і сина [PERSON] та стягнення з нього аліментів на їх утримання. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її донька [PERSON] 30 листопада 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. До 2008 року донька проживала разом з [PERSON] однією сім'єю, однак потім почали жити окремо, шлюб між ними не був розірваний. [INFO] дочка померла. Після її смерті внуки залишилися жити у бабусі, позивачки, вона займалася їх вихованням та утриманням. Відповідач з 2008 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не займався та не займається їх утриманням та вихованням, не навідував дітей, лише за життя дочки приходив до них та вчиняв скандали. Він не цікавиться долею та потребами дітей, умовами життя та виховання, здоров'я, їх навчання, не вітав дітей зі святами, не дарував подарунки. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON]та [PERSON] і стягнути з нього аліменти на їх утримання. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягала на задоволенні своїх вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був неодноразово повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Виноградов Д.В. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради Плащевська В.Б. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вислухавши позивача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є матір'ю [PERSON] (а.с. 49 - копія свідоцтва про народження), яка з 30 листопада 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про одруження). В період шлюбу у них народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] а.с. 7,8 - копії свідоцтв про народження). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9 - копія свідоцтва про смерть). Діти проживають разом з бабусею, позивачкою [PERSON] (а.с. 5 - довідка), яка згідно характеристик Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 75 приділяє належну увагу вихованню внуків (а.с.12-14). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дітей, не забезпечує їх матеріально, не виявляє щодо них батьківського піклування, не забезпечує дітей матеріально, не турбується про їх духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Згідно висновку виконкому Дзержинської районної у місті ради від 15.10.2015 р. виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 43 - висновок). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей підлягають задоволенню, оскільки на відповідача покладено законом обов'язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved