Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що в Деснянському районному центрі зайнятості з 31.10.2016 року по 19.05.2017 року був зареєстрований відповідач, як такий, що шукає роботу. 31.10.2016 року відповідач звернувся до позивача з проханням направити його на курси «Водій тролейбуса». 02.11.2016 року між сторонами був укладений договір № 026216110200004 щодо направлення [PERSON] на професійне навчання до Навчально-курсового комбінату КП «Київпастранс» для підготовки за професією (спеціальністю) водія тролейбуса строком з 03.11.2016 року по 25.04.2017 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Наказом КП «Київпастранс» від 25.04.2017 року № 45-у [PERSON] був відрахований з 25.04.2017 року у зв'язку з закінченням навчання. Наказом Деснянського РЦЗ від 19.05.2017 р. № НТ 170519 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 26.04.2017 року та припинено реєстрацію безробітного з 19.05.2017 року у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 14 робочих днів з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості. В результаті проведеної звірки виявлено, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості, 02.03.2017 року зареєструвався, як фізична особа-підприємець, про що складено Акт № 27 від 07.06.2017 року. Однак, відповідач не повідомив позивача про реєстрацію ФОП, а тому у зв'язку з несвоєчасним повідомленням виникло незаконне отримання грошових коштів у розмірі 9 766, 94 грн. (з яких: допомога по безробіттю - 5 037, 81 грн. та вартість навчання - 4 729, 13 грн.) за період з 02.03.2017 року по 25.04.2017 року. На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості незаконно отримані кошти в розмірі 9 766, 94 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КМЦЗ підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в Деснянському районному центрі зайнятості з 31.10.2016 року по 19.05.2017 року був зареєстрований [PERSON], як такий, що шукає роботу. 31.10.2016 року [PERSON] звернувся до позивача з проханням направити його на курси «Водій тролейбуса». 02.11.2016 року між сторонами був укладений договір № 026216110200004 щодо направлення [PERSON] на професійне навчання до Навчально-курсового комбінату КП «Київпастранс» для підготовки за професією (спеціальністю) водія тролейбуса строком з 03.11.2016 року по 25.04.2017 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Наказом КП «Київпастранс» від 25.04.2017 року № 45-у [PERSON] був відрахований з 25.04.2017 року у зв'язку з закінченням навчання. Наказом Деснянського РЦЗ від 19.05.2017 р. № НТ 170519 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 26.04.2017 року та припинено реєстрацію безробітного з 19.05.2017 року у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 14 робочих днів з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості. В результаті проведеної перевірки КМЦЗ виявлено, що відповідач у період перебування на обліку в центрі зайнятості, 02.03.2017 року зареєструвався, як фізична особа-підприємець, про що складено Акт № 27 від 07.06.2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Пунктом 3 розділу VI Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 15.06.2015 року № 613, допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць. Період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості, де він зареєстрований. Остаточний розрахунок виплат допомоги по безробіттю здійснюється з урахуванням рішення про припинення виплат і включає нарахування за останній день відвідування центру зайнятості, що входить до визначеного періоду виплати. Відповідачу Деснянським РЦЗ було направлено повідомлення від 03.08.2017 р. № 23-2678, щодо необхідності повернення коштів, які [PERSON] отримав, як допомогу по безробіттю. Вимога останнім залишена поза увагою. Як зазначив представник позивача та підтверджується матеріалами справи допомога по безробіттю за період з 02.03.2017 року по 25.04.2017 року становить 5 037, 81 грн., вартість навчання становить 4 729, 13 грн., а в загалом - 9 766, 94 грн., які відповідач отримав безпідставно, оскільки 02.03.2017 року зареєстрував ФОП. Крім того, згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З вищезазначених норм слідує, що суди повинні належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Київського міського центру зайнятості підлягають задоволенню, як підставні, обґрунтовані та доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved