Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення членства в ПАТ «Альфакапітал», обґрунтовуючи вимог тим, що 11.09.1988р. на підставі скорочення штату чисельності працівників, позивача було звільнено з посади інженера по охороні праці , техніки безпеки і організації пожежної охорони радгоспу «Авангард». В 1998 році позивач звернувся з заявою до Полтавської районної державної адміністрації про виділення йому частки паю відповідно Указу президента України «Про порядок паювання земель , переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995р. № 720/95. На заяву було отримано відповідь де вказано, що для позитивного вирішення питання про одержання сертифікату на право на земельну частку (пай), йому не обхідно встановити членство у ВАТ «Авангард». За таких обставин позивач був змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача не з»явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з»явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], працював в радгоспі «Авангард» з липня 1977 року по 11.09.1988 р., що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 3, 4-6). Згідно НАКАЗУ № 38-к від 10.09.1988р. виданого директором радгоспу [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] було звільнено з посади інженера по охороні праці, техніки безпеки і організації пожежної охорони з 11.09.1988р. по скороченню на підставі п. 1 ст. 40 КЗоТ УССР (а.с. 7), і що на даний час позбавило його законного права на земельну частку пай відповідно Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995р. № 720/95. На письмове звернення [PERSON], Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області листом від 02.03.1998 року № 01-18/82, повідомила, що для позитивного вирішення питання про одержання сертифіката на земельну частку пай, необхідно встановити його членство в ВАТ Авангард», яке вирішується в судовому порядку. Протоколом зборів ВАТ «»Авангард від 07.04.2004р. № 15, було вирішено клопотати перед вище стоячими органами про відновлення і підтвердження членства [PERSON] в ВАТ «Авангард» (а.с.8). Відповідно до ч. 5 ст. 163 ЦК України, особливості створення і діяльності сільськогосподарських кооперативів можуть встановлюватися\~законом. Статтею 6 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» передбачено, що: 1. Засновниками та членами сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу можуть бути виробники сільськогосподарської продукції - юридичні та/або фізичні особи, які зробили вступний і пайовий внески у розмірах, визначених загальними зборами кооперативу, дотримуються вимог статуту, мають право ухвального голосу та беруть участь у господарській діяльності кооперативу. Засновники сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу після його державної реєстрації набувають статусу членів кооперативу. 2.Фізичні або юридичні особи можуть бути членами кількох сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів, різних за видами діяльності. 3.Членство в сільськогосподарському обслуговуючому кооперативі припиняється за умов, передбачених статтею 13 Закону України "Про кооперацію", та у разі припинення участі в господарській діяльності сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу протягом двох років поспіль. Статтею 13 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членство в кооперативі припиняється у разі: - добровільного виходу з нього; - припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; - несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; - смерті члена кооперативу - фізичної особи; - ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; - припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду. Частинами 6 та 7 статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» закріплено, що: 6. При перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства. Підприємство може на добровільних засадах за рішенням загальних зборів перетворюватися в самостійні кооперативи, що створюються із госпрозрахункових підрозділів підприємства або окремих груп працівників. Вони наділяються правами розпоряджання продукцією та доходами, відкриття рахунку в банківських установах. До них переходять усі майнові права і обов'язки колишнього підприємства. Ці колективи можуть об'єднуватися в асоціації. 7. У разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Враховуючи викладене, можливо зробити висновок про те, що [PERSON] хоч і був звільнений за скороченням за півтора роки до виходу на пенсію з посади інженера по охороні праці, техніки безпеки і організації пожежної охорони в радгоспі «Авангард» з 11.09.1988р., однак його не було виключено із членів радгоспу « Авангард», що підтверджується: наказом про звільнення, протоком зборів ВАТ «Авангард» від 2004 року, листом Полтавської РДА № 01-18/82 від 02.03.1998р., листом Прокуратури Полтавського району № 852 від 18.03.04р., листом Головного управління сільського господарства і продовольства Полтавської ОДА № 18/03 від 1998р., а тому суд вважає, що є всі підстави для встановлення членства [PERSON] в ПАТ «Альфакапітал», що є правонаступником бувшого радгоспу «Авангард» (ВАТ Авангард). Також встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом другої групи, і відповідно до п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору, а тому судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ЗУ «Про сільськогосподарську кооперацію», ЗУ «Про кооперацію»,

Outcome: approved