Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій просив визнати втратившою право користування житлом свою дочку - відповідачку по справі. В поданій заяві позивач зазначив, що являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] У вищевказаному будинку зареєстрована відповідачка - дочка позивача [PERSON] З 1996 року відповідачка не проживає за адресою своєї реєстрації у зв'язку з виїздом на інше місце проживання. В зазначеному будинку не залишилося речей та документів відповідачки. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації відповідачка не бажає. За викладених обставин, позивачка не може розпоряджатися нерухомим майном за власним розсудом. За таких підстав, позивач звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв'язку з тим, що відповідачка тривалий час не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, являється родичем позивача, ніяких обов'язків по оплаті комунальних послуг не несе. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити поданий позов та справу роглядати без його участі. З боку в відповідачки, до початку судового засідання на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона визнала позовні вимоги, також просила розглядати справу без її присутності у судовому засіданні. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством. З встановлених обставин випливають правовідносини між членими сім"ї, які користуються зазначеним житлом. Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом членів сім'ї власника житла, яке знаходиться у приватній власності позивача. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку ( квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі ст..405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; З копії договору дарування житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, та копії технічного паспорту (а.с.7-8) вбачається, що позивач дійсно являється власником житла за адресою: [ADDRESS] Копією домової книги підтверджується факт реєстрації у вказаному будинку відповідачки - [PERSON] (а.с.9-11) При цьому, Актом (а.с.12), складеним депутатом Гірської міської ради у присутності свідків - [PERSON], [PERSON] - підтверджено, що гр. [PERSON], [INFO] з 1996 року не мешкає за місцем своєї реєстрації, ніяких обов'язків по утриманню житла не несе, особистих речей та речей повсякденного використання в будинку не має. Вказаними матеріалами підтверджено, що відповідачка має інше місце проживання і ніяких домовленостей щодо житла за адресою: [ADDRESS] - між сторонам не встановлено. Добровільно відповідачка з реєстрації не знялась, що створює труднощі у позивача у користування своїм житлом і позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у розумінні ст..391 ЦК України. При цьому також суд враховує той факт, що відповідачка визнала даний позов, в добровільному порядку надала суду відповідну заяву. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачка не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: Луганська область [ADDRESS] - понад 1 рік, а тому на підставі положень ст.405 ЦК України повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: approved