Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном малолітнього [PERSON] , передати дитину під її опіку та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання сина [PERSON] , починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] , є її рідною донькою. [INFO] у [PERSON] народився син (її онук) - [PERSON] . На дату народження дитини відповідач у шлюбі не перебувала, тому, в свідоцтві про народження [PERSON] за бажанням матері в графі «Батько» записано « [PERSON] ». З дати народження її малолітній онук [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вона та її чоловік [PERSON] доглядають та утримують дитину, а його мати - відповідач [PERSON] проживає зі своїм співмешканцем. Остання вживає спиртні напої, не працює, веде антигромадський спосіб життя, утриманням та доглядом дитини не переймається та не цікавиться. В даний час житлом вона забезпечена, працює приватним підприємцем, займається роздрібною торгівлею, має стабільний дохід, який дозволяє їй утримувати онука належним чином, проти чого її чоловік [PERSON] не заперечує. Так як відповідачка своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та належним чином утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує, є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина останньої - [PERSON] , а тому, вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пилипчук В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини зазначені вище, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Козятинської міської ради - Никитюк Ю.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідач з народження не цікавиться долею свого сина доньки, не бере участі у його вихованні, не цікавиться духовним та фізичним розвитком сина, тому не заперечує проти задоволення позову, вважає, що в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідача. Таке рішення було прийнято на засіданні органу опіки та піклування Козятинської міської ради. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши інші докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , являється рідною донькою позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.12.1998 (а.с.8). [INFO] у [PERSON] народився син (онук позивача) - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2018 (а.с.9). На дату народження дитини відповідач у шлюбі не перебувала, тому, в свідоцтві про народження [PERSON] за бажанням матері в графі «Батько» записано « [PERSON] », що підтверджується копією Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.9). Позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 10.02.1998, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.11). З довідки ЦНАП Козятинської міської ради № 2403 від 19.07.20119 вбачається, що позивач зареєстрована та проживає разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З дати народження малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем. [PERSON] та чоловік останньої [PERSON] доглядають та утримують дитину, а відповідач [PERSON] проживає зі своїм співмешканцем за іншою адресою. Остання не працює, веде антигромадський спосіб життя, утриманням та доглядом дитини не переймається та не цікавиться його фізичним та духовним розвитком. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 24.10.2001, приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Даніловою І.В. за реєстровим номером 2445, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.13). З податкової декларації платника єдиного податку ФОП [PERSON] за 2018 вбачається, що позивач від здійснення підприємницької діяльності за вказаний період отримала 75000 грн. доходу (а.с.14-15). Відповідно до довідок № 10, № 02 від 27.12.2019 та 02.01.2020, виданих КП «Козятинська ЦРЛ», малолітній [PERSON] та позивач амбулаторно-психіатричну допомогу не отримували. Згідно висновку про стан здоров`я від 03.01.2020 КП «Міська лікарня» Козятинської міської ради» [PERSON]. за станом здоров`я може доглядати дитину. Згідно висновку про стан здоров`я від 03.01.2020 КП «Міська лікарня» Козятинської міської ради» [PERSON] - здоровий. Позивач на території України станом на 30.11.2019 не знятої чи не погашеної судимості не має, що підтверджується довідкою МВС України серії ІІА № 1593848. Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 28.11.2019 № 398 затверджено рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради Вінницької області від 25.11.2019 № 12 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З рішення вбачається, що з моменту виписки малюка та матері з пологового відділення, дитина проживає з бабусею [PERSON] та дідом [PERSON] . Останні утримують та доглядають дитину, а його мати - відповідач по справі проживає зі своїм співмешканцем, який веде асоціальний спосіб життя, вчиняє дрібні крадіжки, разом з відповідачкою вживають спиртні напої, ведуть антигромадський спосіб життя, утримання та доглядом дитини не займаються (а.с.46-48). Таким чином, [PERSON] самоусунулася від процесу виховання та становлення сина, як особистості. Дані обставини свідчать про вольове небажання матері виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, передбачені Сімейним кодексом України. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] свідомо не проявляє турботу про свого сина та не бере участі у його вихованні. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності зч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини та протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Аналізуючи надані докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] , будучи матір`ю сина - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: з народження не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, з моменту виписки з пологового відділення не проживає разом з сином, веде антигромадський спосіб життя, вживає спиртні напої, не спілкується та не бачиться з дитиною, тобто, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] . Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 ст. 60 Цивільного Кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи те, що малолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування, а позивач по справі [PERSON] згодна бути опікуном свого онука, займається доглядом та вихованням останнього ще з народження, має бажання і надалі здійснювати опіку відносно дитини, забезпечена житлом та роботою, має задовільний стан здоров`я, тому, [PERSON] слід призначити опікуном [PERSON] . Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи, що у відповідності до чинного законодавства мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з метою повного захисту прав малолітньої дитини, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь та утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2019 народження до повноліття дитини. Згідно п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки позивач згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, вони покладаються на відповідача.

Outcome: approved