Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 19 квітня 2017 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, свої вимоги мотивувавши тим, що 16 червня 1985 року сторони зареєстрували шлюбу у Василинській сільській раді Ставищенського району, актовий запис № 5. Подружнє життя у сторін не склалося, майже одразу після одруження стосунки погіршилися , через відсутність порозуміння між ними. Від шлюбу мають повнолітнього сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити заявлений позов, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений особисто, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення судового повідомлення про день та час розгляду справи у судове засідання, що повернулося на адресу суду після вручення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги чергове неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності відповідача і його представника та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1985 року сторони зареєстрували шлюбу у Василинській сільській раді Ставищенського району, актовий запис № 5. Подружнє життя у сторін не склалося, майже одразу після одруження стосунки погіршилися , через відсутність порозуміння між ними. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Суд вважає, що позивачка довела дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки ( стаття 1 СК України ) . Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. На підставі викладеного, ст. ст. 110 - 112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя " та,

Outcome: approved