Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3,42 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, та належала померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 475541 від 08.12.2003 року, кадастровий номер - 5122081300:01:001:0401. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказана ділянка належала [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить вказана земельна ділянка. За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого дану земельну ділянку заповів позивачеві [PERSON] . При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала, просила задовольнити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, надали заяви, відповідно до яких просять розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 3,42 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Вищезазначена земельна ділянка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 475541. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 23.02.2009 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Терзі В.М., зареєстрованого в реєстрі за №05, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 3,42 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та належала йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 475541 від 08.12.2003 року [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42990216 від 18.02.2016 року, наданою Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 23 лютого 2009 року, зареєстрований за № 05, було змінено в частині року посвідчення заповіту з «2005» на «2009», в іншій частині заповіт не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою від 20.01.2016 року, посвідченою секретарем виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Терзі В.М., зареєстрованою в реєстрі за №4, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, дружина спадкодавця [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до заяви від 20.01.2016 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Терзі В.М., [PERSON] відмовилась від одержання обов`язкової частки у спадщині та відмовилась від спадщини за законом. Відповідно до заяви від 20.01.2016 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Терзі В.М., [PERSON] також відмовилась від одержання свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя на все майно, яке було придбано за час перебування з її чоловіком - [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, так як воно належало йому на праві особистої приватної власності. Державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутній оригінал документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту, в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved