Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

позивач звернулась до суду до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний натаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області [PERSON] про визнання недійсним договору міни земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, площею 5,54 гектар, що розташова на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З 2004 року по 2014 рік вказана земельна ділянка перебувала в оренді СТОВ "Зоря". В 2013 році позивач надав нотаріально посвідчену довіреність [PERSON] для здійснення представницьких функцій з питань передачі в оренду, підписання договору оренди щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,54 розташованої на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. 11.07.2014 року приватний нотаріус [PERSON] посвідчила договір міни земельних ділянок укладений від імені позивача представником [PERSON], відповідно до якого здійснюється обмін земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належної позивачеві, розміром 5,5406 га., розташованої на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської областіна земельну ділянку для ведення фермерського господарства розміром 0,1000 га., кадастровий номер - 3524010100:02:000:9466, належної відповідачу [PERSON], розташованої на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Позивач зазначає, що не мала наміру відчужувати належну їй земельну ділянку, бажала передати її в оренду, а тому надала відповідачу [PERSON] довіреність. Внаслідок недобросовісних дій відповідачів, формального підходу нотаріуса до вчинюваних нею нотаріальних дій, позивач залишилась без земельної ділянки. Дійсного наміру на відчуження земельної ділянки, площею 5,54 га., в тому числі шляхом її обміну, не мала. Окрім того, обмін відбувся не за схемою «пай на пай». Позивач вважає вказану угоду такою що була вчинена із порушенням мораторію на заборону відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Укладена угода суперечить п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 288 від 17.11.2003 року, а тому просить суд визнати недійсним договір міни земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію права власності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно зазначила, що строки позовної давності слід обчислювати з дати договору, який позивач просить визнати недійсним, а не з дати довіреності, яку позивач оформила на відовідача. Вважала, що строк подачі позову не пропущено, а тому посилання представника відповідачів про це є необгрунтованим. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволенні позову, застосувавши норми ст.ст. 256, 257, ЦК України, оскільки позивачем пропущено встановлений загальний трирічний строк позовної давності. Вважав, що строк перебігу позовної давності слід обчислювати не з дати оспорюваного договору, а з дати довіреності, яку позивач оформила на відповідача та довірила фактично право управління своїм майном. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає в повному обсязі. Просила в його задоволенні відмовити за необгрунтованістю. Вказала, що договір міни дійсно містили технічні описки, які були виправлені за письмовою заявою відповідача та ці описки не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. Під час укладення договору нею були дотримані всі вимоги закону. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, третю особу, дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив слідуючі обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ч .1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~Згідно із ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~\~Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія КР № 3524080600:02:00:393 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,54 га, що розташова на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-10). Згідно договору міни земельних ділянок від 11.07.2017 року [PERSON], з однієї сторони та з другої сторони [PERSON], від імені якої діє по довіреності посвідченої [PERSON] приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області 19.07.2013 року за р. № 1280- [PERSON], діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами недійсності правочину), уклали цей договір про те, що [PERSON] міняє земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки - для ведення фермерського господарства. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчується Державним актом ЯК №005150, виданим Новоукраїнською райдержадміністрацією 27.12.2012 року кадастровий номер 3524010100:02:000:9466 та зареєстрованим у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі від 27.12.2012 року за № 352400001001968. Нормативна грошова оцінка тієї ділянки склала на момент укладення спірного договору 1715.00 (одна тисяча сімсот п»ятнадцять гривен 00 копійок) на належну [PERSON] земельну ділянку площею 5,5406 га, що знаходиться на теорії Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області , цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказану земельну ділянку посвідчується Державним актом на право приватної власності серії КР №3524080600:02:00:393,зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 342. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки на момент укладення спірного договору склала 125829,00 (сто двадцять п»ять тисяч вісімсот двадцять дев»ять гривен 00 копійок). В пункті 7 договору зазначено, що обмін земельних ділянок проводиться без грошової доплати (а.с. 62-63). Відповідно до заяви [PERSON] від 05.09.2017 року, останній, просив нотаріуса виправити технічні описки в зазначеному договорі. Зазначену заяву було подано після відкриття провадження у даній справі та розгляду її по суті (а.с. 95). Зазначений договір містить виправлення описок, про що нотаріусом були зроблені відповідні записи. Однак, будь-яких данних щодо повідомлення [PERSON] та позивача по даній справі, про внесення описок до договору, тетьою особою суду надано не було, хоча остання була обізнана про наявність спору між сторонами, який переубває на розгляді в суді. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2014 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га., за адресою Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка, кадастровий номер 3524010100:02:000:9466, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Підставою виникнення права власності є договір міни, земельних ділянок, серія та номер: 1018, виданий 11.07.2014 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 16). Згідно довіреності від 19.07.2013 року [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти її інтереси з питань користування земельною ділянкою № 393, площею 5,54 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належної їй на підставі Державного акту КР № 3524080600:02:00:393, виданого Глодоською сільською радою 09.12.1999 року Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 342 (а.с.17). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~Пунктом «а» частини першої статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. \~\~\~Згідно статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах своїх повноважень сприяють обміну земельними ділянками. Пунктом 2 статті 15 «Прикінцеві положення» цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). На реалізацію цієї норми Закону Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року № 288 було затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, (чинного на момент укладення договору міни)згідно підпунктів 3, 5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. У разі прийняття пропозиції власником іншої земельної ділянки щодо обміну земельними ділянками власники\~\~земельних ділянок укладають договір міни земельних ділянок. Договір міни земельних ділянок укладається відповідно до вимог Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Право власності на земельну ділянку за договором міни виникає після нотаріального посвідчення договору міни земельних ділянок, одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): -\~\~оформляють матеріали обміну земельними частками\~\~(паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку. Згідно з пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. З 2012 року мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до ЗК України і діє на теперішній час. Зазначена норма права на обмін земельних часток (паїв) вказує на можливість реалізувати його в період між проведенням зборів власників земельних часток (паїв) щодо розподілу земельних ділянок та видачею їхнім власникам державних актів на право власності на землю. Законодавець не закріпив у Земельному Кодексі України чи інших законах України порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках. Системний наліз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що обміняними можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 жовтня 2016 року (справа №6-464цс16), яка в силу вимог частини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, \~\~\~\~ Як встановлено судом, оспорюваний договір міни від 11 липня 2014 року відбувся між особами, які на час укладення договору були власниками земельних ділянок, а саме [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК №005150, виданого Новоукраїнською районною державною адміністрацією 27.12.2012 року кадастровий номер 3524010100:02:000:9466 та [PERSON] від імені якої діяла [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія КР № 3524080600:02:00:393, виданого Глодоською сільською радою 29.12.1999 року, кадастровий номер 3524080600:02:00:393. \~\~\~\~Судом встановлено, що земельні ділянки, обмін яких було здійснено, не знаходяться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а розташовані на різних територіях, а саме: Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та Новоукраїнської місьоїа ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, відповідно та крім того, мають різне ільове призначення, а саме: для ведення товарного сільськогосподарськоговиробництва та для ведення фермерського господарства, відповідно. Посилання представника відповідачів про необхідність відмови в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем трирічного строку позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки договір міни земельних ділянок, який є предметом позову, був укладений 11.07.2014 року, а позивач звернулась до суду 15.06.2017 року, тобто в межах встановленого законом трирічного строку. Твердження сторони відповідачів про те, що строк слід обчислювати з дати оформлення довіреності між позивачем та відповідачем є безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах закону. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що спірний договір міни земельних ділянок було укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) та з порушенням вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд приходить до висновку, що позов є законним та обгрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved