Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, 3% річних та інфляційних витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно Наказу від 17.03.2017 року ТОВ «УЛФ ФІНАНС» гр. [PERSON] , прийнято на посаду старшого менеджера (управителя) зі збуту у відділ продажів м. Львів Департаменту продажів Західного регіону, з посадовим окладом 5\~472, 00 грн. Згідно заяви від 2.10.2018 року відповідача було звільнено з роботи ТОВ «УЛФ ФІНАНС» за згодою сторін, та проведено розрахунок в день його звільнення. Разом з тим, 16.11.2018 року при виплаті авансу іншим співробітникам ТОВ відповідачу було помилково перераховано кошти ( премія) у сумі 51\~038, 81 грн. В подальшому [PERSON] скеровувалась претензія від 30.01.2019 року про повернення безпідставно отриманих коштів. Однак станом на момент подання позову кошти не повернуті. Враховуючи наведене, з врахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у сумі 51\~038, 81 грн., встановлений індекс інфляції у сумі 1\~964, 10 грн., 3% річних у розмірі 54\~257, 19 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про їх збільшення просив задоволити. Разом з тим просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов про стягнення безпідставно отриманих коштів щодо одержаної суми 51\~038, 81 грн. визнав. Разом з тим зазначив, що вважав дані кошти нараховані як бонуси при звільненні. Претензію, яка скеровувалась ТОВ «УЛФ ФІНАНС» він не отримував. Про те, що набув кошти без достатньої правової підстави дізнався лише 18.09.2019 року в судовому засіданні. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За вимогами ст. ст.10,60\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що Наказом від 02.11.2018 року № 325-к/тр [PERSON] звільнено із займаної посади старшого менеджера (управителя) зі збуту у відділ продажів м. Львів Департаменту продажів Західного регіону за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно довідки вих. 5 від 22 березня 2019 року ПП «Центр Інформаційних Технологій «АВРОРА», ТОВ «УЛФ ФІНАНС» для нарахування та виплати заробітної плати використовує програмний продукт 1С «Заробітна плата та управління персоналом», де на підставі поданих даних було сформовано розрахунковий документ по [PERSON] для проведення розрахунку при звільненні. Однак бухгалтером при заповненні даного документу було помилково вибрано в полі «Вид розрахунку» опцію «Премія в аванс», тоді як потрібно було вибрати « Премія», якщо працівника було звільнено. Внаслідок вказаної помилки, [PERSON] було помилково нараховано премію у розмірі 51\~038, 81 грн. Вказаний факт підтверджений в судовому засіданні поясненнями відповідача про те, що ним дійсно було отримано дану суму коштів від позивача, відомістю нарахування коштів № 1611 за 16.11.2018 р. на карткові рахунки співробітників ТОВ, в тому числі на картковий рахунок [PERSON] , а також платіжним дорученням № 22921 від 16.11.2018 року. Доказів укладення між сторонами будь-яких правочинів матеріали справи не містять і доказів укладення таких в судовому засіданні не здобуто. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до\~ ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Саме такий правовий висновок вбачається з Постанови ВСУ від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13. Згідно із частиною другою\~статті 1214\~ЦК України,\~у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 536\~ЦК України, \~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін "користування\~чужими коштами"\~може використовуватися\~у двох\~значеннях.\~Перше -\~це одержання\~боржником (як\~правило,\~за плату)\~можливості правомірно\~не сплачувати\~кредитору борг\~протягом певного\~часу.\~Друге значення\~-\~прострочення грошового\~зобов`язання,\~коли боржник\~повинен сплатити\~гроші,\~але неправомірно\~не сплачує\~їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої\~статті 1048\~ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої\~статті 1054 ЦК України\~та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої\~статті 1057 ЦК України. Сторони також мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). При цьому відповідно до частини другої статті 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Тому, зокрема, якщо одна сторона має сплатити іншій певну суму грошових коштів, але сторони досягли згоди про відстрочення сплати такої суми, то розмір процентів, що підлягає сплаті боржником за період, на який надана відстрочка, визначається за правилами\~статті 1048 ЦК України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така позиція висловлена в Постанові ВСУ від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17. Разом з тим, суд враховує пояснення відповідача про те, що він не знав, що дані кошти набув безпідставно, претензію ТОВ «УЛФ ФІНАНС» № 29/01-Ю від 29.01.2019 року не отримував, про помилкове нарахування премії дізнався в судовому засіданні 18.09.2019 року, а тому стягнення встановленого індексу інфляції за час прострочення грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми слід рахувати з моменту, коли відповідачу стало відомо про безпідставне одержання ним грошових коштів. Оскільки спір доведено до суду з вини відповідача, враховуючи положення ст. ст. 138, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути фактично понесені ТОВ «УЛФ ФІНАНС» судові витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту представників позивача, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved