Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 22.02.2013 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 170960 грн., який зобовязався повернути вказані кошти до 22.05.2013 року, про що написав відповідну розписку, а також між ними було укладено письмовий договір позики, згідно якого визначено, що в разі несвоєчасного повернення грошових коштів за цим договором позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1% від неповерненої суми за кожен день прострочення. На даний час відповідач вказані грошові кошти не повернув, тому просить стягнути з останнього борг в сумі 170960 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 133751 грн. 93 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 132280 грн. 89 коп. і проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 1603604 грн. 80 коп., а всього 2040597 грн. 62 коп., а також просить стягнути з відповідача на його користь сплачений ним при подачі позову судовий збір в сумі 6090 грн.. Позивач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, проте судова повістка не вручена адресату та повернута до суду з звязку з тим, що останній за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України «у разі відсутності осіб, які беруть участь в справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до п.1 ст. 224 ЦПК України - "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ч. 1, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родавими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки та договору позики від 22.02.2013 року вбачається, що 22.02.2013 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 170960 грн., які відповідач зобовязався повернути до 23.05.2013 року, однак на даний час свої зобовязання не виконав та не повернув [PERSON] вищезазначену суму боргу. Згідно п.3 вказаного договору позики сторонами було узгоджено те, що в разі несвоєчасного повернення грошових коштів за цим договором позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1% від неповерненої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підсумковий індекс інфляції за період з 22.05.2013 року по 15.12.2015 року складає 178,236%, а тому сума збитків становить 133751 грн. 93 коп. (170960 грн.*178,236% -170960 грн.), а також за вказаний період часу неустойка в розмірі 1% від неповерненої суми за кожен день прострочення виконання зобовязання становить 1603604 грн. 80 коп. (170960 грн.*365%/100%/365 днів*938 днів). В даному випадку позивачем не ставилась вимога про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, та інший розмір процентів не встановлений вищевказаним договором позики, у звязку з чим суд не може вийти за межі позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за вказаний період в розмірі двох облікових ставок НБУ, що складає суму 132280 грн. 89 коп., однак суд вважає в цій частині позову відмовити, оскільки умовою договору позики, зокрема п.3 договору передбачено стягнення з позичальника на користь позикодавця за несвоєчасне виконання зобовязання неустойки в розмірі 1% від неповерненої суми за кожен день прострочення, що вже є однією з позовних вимог. Отже, загальна сума заборгованості складає 1908316 грн. 73 коп. (170960 грн.+133751 грн. 93 коп.+ 1603604 грн. 80 коп.), яка підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6090 грн. судового збору, сплаченого останнім при подачі позову, та стягнути з відповідача на користь держави 800 грн. судового збору.

Outcome: approved