Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на 1/3 частину житлової квартири №4 в будинку №21, розташованої по вулиці Свободи в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері та 1/3 частини тієї ж житлової квартири в порядку набувальної давності. В позовній заяві він вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.03.1995 року йому, його матері [PERSON] та його брату [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира [ADDRESS] (колишня вул.Леніна) в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області, в якій він постійно проживає та зареєстрований в якості мешканця з моменту приватизації житла. Після смерті матері, яка померла 01.03.2003 року відкрилася спадщина на належну їй частку вищезазначеної квартири, яку він фактично прийняв у спадок шляхом постійного проживання разом із спадкодавцею на час відкриття спадщини. Його брат після смерті матері з того ж 2003 року не проживає в квартирі, не користується належною йому часткою житла, не підтримує з ним ніяких стосунків і взагалі місце його знаходження йому не відоме. Оскільки, співвласники не виділяли реально свої частки в спільній сумісній власності, то більш ніж 13 років позивач фактично користується всією квартирою, плачує поточні комунальні рахунки, здійснив її капітальний ремонт, тобто ставиться по відношенню до вищезазначеного нерухомого майна, як до свого особистого. Просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлової квартири №4 в будинку №21, розташованої по вулиці Свободи в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та 1/3 частини тієї ж житлової квартири належних його брату [PERSON] в порядку набувальної давності. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши суду письмові заяви: позивач про підтримку позовних вимог в повному обсязі та проханням розглянути справу без його участі; відповідач про визнання позовних вимог та проханням розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності його представника. Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 13 травня 1995 року органом приватизації житла Чугуївського райвиконкому Харківської області позивачу, на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира [ADDRESS] (колишня вул.Леніна) в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області. Співвласниками вищезазначеної квартири відповідно до то ж свідоцтва про право власності є [PERSON], мати позивача та його брат [PERSON]. Спільна сумісна власність - це власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності на майно (ч.1 ст.368 ЦК України). Режим спільної сумісної власності на майно може бути встановлений як законом, так і договором. Відповідно до законодавства право спільної сумісної власності встановлюється щодо майна, яке набуте подружжям за час шлюбу (ч.3 ст.368 ЦК), набуте в результаті спільної праці членів сім'ї (ч.4 ст.368 ЦК), отримане внаслідок приватизації житла - квартири чи будинку (ст.8 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду") та ін. Співвласники не здійснювали виділу своїх часток. У разі коли частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності не виділялися, ч.2 ст.370 ЦК України встановлює презумпцію рівності часток співвласників. Інший розмір часток може бути встановлений домовленістю між ними, законом або судовим рішенням. 03 березня 2003 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №380099 виданим Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №18. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на 1/3 частину житлової квартири [ADDRESS] (колишня вул. Леніна) в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області на яку спадкоємцями першої черги за законом є її діти, співвласники вищезазначеної квартири, позивач та його брат [PERSON]. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом (ст.1226 ЦК України). Ніхто із спадкоємців в встановлений законом термін не звертався до Чугуївської держнотконтори Харківської області з письмовими заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. На момент смерті спадкодавиці з нею постійно проживав та зареєстрований з 09.11.1988 року в якості мешканця житлової квартири [ADDRESS] (колишня вул.Леніна) в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області позивач, що підтверджується довідкою №М-767/02-23 виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 24.10.2016 року. Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтєю 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, позивач шляхом постійного проживання разом з померлою, фактично прийняв у спадок 1/3 частину житлової квартири [ADDRESS] (колишня вул. Леніна) в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області належну його матері, однак не може в становленому законом порядку оформити та юридично закріпити за собою право власності на належне йому спадкове майно, із-за відсутності оригіналу свідоцтва про право власності на житло виданого 13 травня 1995 року органом приватизації житла Чугуївського райвоконкому Харківської області. За приписами п.4.14 п.4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Співвласник [PERSON] за даними виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (довідка №М-766/02-23 від 24.10.2016 року) не проживає за місцем своєї реєстрації, в квартирі [ADDRESS] (колишня вул. Леніна) в селищі Чкаловське Чугуївського району Харківської області з 2003 року. Позивачу не відоме його місце перебування. Ніяких стосунків після смерті матері вони не підтримують. Участі в обслуговуванні квартири, прибудинкової території співвласник весь цей час не приймає. Оскільки, співвласники вищезазначеної житлової квартири не здійснювали реального виділення своїх часток, з 2003 року позивач почав користуватися всією квартирою, сплачує комунальні послуги, здійснює поточний ремонт житла, тощо. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 1 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Наведені умови позивачем виконані, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved