Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 13 жовтня 2014 року і до закінчення терміну навчання, тобто до червня 2018 р. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] до судового засідання двічі не з'явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини не явки суду не повідомив, заперечень щодо позову не надавав. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який біло розірвано 06.06.2000 р. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка є дочкою відповідача. Позивач є студенткою 1 курсу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності і яка мешкає з матір'ю. Відповідно до довідки № 397/4 від 05.09.2014 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності. Повний термін навчання в університеті з вересня 2014 року по червень 2018 рік. Відповідач сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, тобто до 06.06.2014 року. Позивач не має можливості заробляти собі на життя, так як продовжує навчання та знаходиться на утримання її матері [PERSON]. Навчання вимагає значних матеріальних витрат. Доходів на це не вистачає. Відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу своїй дочці, хоча працює на ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" та має постійний дохід. Крім того, з відповідача проводиться стягнення за рішенням від 01.02.2013 р. по справі № 2/337/191/2013 на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно починаючи з 12.11.2012 р. і до повноліття дитини, до [INFO] р.; та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно починаючи з 12.11.2012 р. і до досягнення дитиною 6-ти річного віку, тобто до [INFO] р. Згідно ст. 141 СК України обидва батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дітей, та згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved