Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Посилалася на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27.09.2011 року їх шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравневого районного суду від 08.12.2011 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. Також вказувала на те, що обставини після прийняття вказаного рішення суду суттєво змінилися. Так, на даний час дитина навчається в школі, у зв'язку з чим потребує додаткових коштів на навчання, одяг та утримання. Відповідач [PERSON] будь-якої допомоги, окрім стягнутих з нього аліментів на утримання дитини, не надає. Навпаки, на даний час у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів. Просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08.12.2011 року. Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно. Відзив на позов [PERSON] не подавав. Позивач у судове засідання не з'явилась. У поданій до суду заяві позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27.09.2011 року було розірвано (а.с.3). Від шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Батьком дитини зазначений [PERSON]. Запис про батьківство [PERSON] не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням суду від 08.12.2011 року з відповідача вже було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 гривень щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 07 вересня 2011 року і до повноліття дитини (а.с.4). Таким чином між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1492 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. При цьому, суд враховує положення ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 930 гривень. Як було встановлено судом, дитина [PERSON] на даний час навчається в третьому класі Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №19 (а.с.7). Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, згідно наказу №7-к від 18.01.2017 року (а.с.9). Окрім того, суд враховує, що у відповідача на даний час наявна заборгованість зі сплати аліментів на дитину у розмірі 13937 грн. 00 коп. (а.с.10). Проаналізувавши усі обставини справи та ознайомившись із доводами сторін, суд вважає, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився, оскільки дитина подорослішала, внаслідок чого її потреби зросли. Окрім того, суд враховує, що за останні чотири роки в країні погіршилась економічна ситуація, при цьому розмір прожиткового мінімуму на дитину значно збільшився. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дитину та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов обгрунтований. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку, за станом свого здоров'я може працювати та зобов'язаний матеріально утримувати власну дитину. У позасудовому порядку питання про сплату аліментів між батьками на підставі ст.ст. 187, 189 СК України вирішено не було, у зв'язку з чим наявне оспорене право позивача на одержання аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному Законом , за захистом якого вона змушена була звернутися до суду. На підставі вищевикладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити: розмір аліментів змінити: стягнувши із відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 1200 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: approved