Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою про визнання громадянина недієздатним. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що являється рідною тіткою [PERSON]. З дитинства він проживав із нею і вважав її своїм сином, так як його мати тяжко хворіла і [INFO] померла після смерті його матері, [PERSON] опікувалася заявниця. Він являється інвалідом з дитинства і перебуває на обліку в Баштанській центральній районній лікарні у лікаря психіатра. Останнім часом стан його психічного здоров'я погіршився, він не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, забуває, що з ним сталося в минулому, з ким у нього виникали конфліктні ситуації. Через хворобу він не здатен усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, тому потребує визнання недієздатним, встановлення опіки над ним. В судовому засіданні заявниця доповнила вимоги заяви про визнання громадянина недієздатним та просила встановити над [PERSON] опіку та призначити її - його опікуном. В судове засідання заявник з'явилася, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання з'явився, заяву визнає, проти задоволення не заперечує. Представник прокуратури Баштанського району Кручко О.С до суду з'явилася, вимоги заявника підтримала в повній мірі, просила суд задовольнити. Дослідивши наявні у справі письмові докази (довідку про реєстрацію шлюбу від 01.07.2004р. за вих. №160; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER]; серії [NUMBER], посвідчення інвалідності [PERSON], довідку із лікарні №031223, копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER], акт судово-психіатричного експерта №370 від 12.08.2014р., протокол засідання органу опіки і піклування при виконкомі сільської ради від 13.10.2014р. №3, рішення Христофорівської сільської ради від 13.10.2014р. №1, висновок лікарняно-консультаційної комісії №412 від 20.10.2014р., довідку УПФ в Баштанському районі від 20.102.014р., акт матеріально-побутових умов проживання від 03.11.2014р., відповідь УМВС №284-14102014/48200,) суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з дитинства являється інвалідом, перебуває на обліку у лікаря психіатра, не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, має погану пам'ять. Медична документація та висновок експерта підтверджує факт недієздатності вказаної особи. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Таким чином, суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатним, оскільки він не може усвідомлювати значення свої дій та не може ними керувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved