Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом, який обґрунтовує наступним. 16.11.2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина - [PERSON]. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2017 р. даний шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу їх малолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина, вона на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку, в зв'язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та коштів на її утримання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач позовні вимоги підтримав частково, а саме не заперечував відносно стягнення з нього аліментів на утримання сина, але не згоден відносно вимог про стягнення з нього коштів на утримання позивача, також просив стягувати аліменти, починаючи з 01.08.2017 р., оскільки раніше та в період з червня по липень 2017 р. він вже надавав матеріальну допомогу позивачу для утримання їх сина. Суд, вислухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбних відносинах, від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина - [PERSON], на теперішній час даний шлюб між сторонами розірваний. Дані обставини підтверджуються рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2017 р. та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що відповідач працює у ТОВ «Анталіс» на посаді менеджера, тобто має постійний дохід. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина на теперішній час мешкає з позивачем, яка не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 травня 2017 року у сумі 1426,00 грн. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі вразі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідач молода, працездатна особа, офіційно працює та має постійний дохід, не має інших аліментних зобов'язань, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, який просить позивач, та з урахуванням положень ст.182 СК України, ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» забезпечити сину не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів на утримання позивача також обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Посилання відповідача про те, що ним надавалась матеріальна допомога на утримання дитини в період червень-липень 2017 р. не підтверджене належними доказами. В наданих відповідачем квитанціях про здійснення ним грошового переказу на платіжну картку позивача у вказаний період відсутні відомості про призначення платежу, в зв'язку з чим, суд вважає дані квитанції неналежними доказами обставин, на які посилається відповідач. Таким чином, присуджені судом аліменти на утримання дитини та кошти на утримання позивача підлягають стягненню з відповідача з дня пред'явлення даного позову, а саме: з 29.06.2017 р. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору за пред'явлення даного позову, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved