Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3119,08 грн. В обґрунтування позову зазначив, що працювала у відповідача з 1992 року, наказом по підприємству від 03.09.1992 року № 469 її прийнято на роботу токарем 2-го розряду до механічного цеху № 2. 01.10.2006 року позивача було переведено на посаду токаря напівавтоматів відповідно до наказу від 27.07.2006 року № 391. З 07.02.2013 року відповідно до наказу від 07.02.2013 року № 35-к позивач працювала прибиральницею виробничих приміщень. 30.04.2014 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КзпП України. У зв'язку з тим, що відповідач не виплачував позивачу заробітну плату, станом на листопад 2014 року за ним утворилась заборгованість в сумі 3119,08 грн. Позивач в судовому засіданні позовні підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Автрамат» з 03.09.1992 року, працювала на посаді токаря 2-го розряду до механічного цеху № 2. 01.10.2006 року позивача було переведено на посаду токаря напівавтоматів відповідно до наказу від 27.07.2006 року № 391. З 07.02.2013 року відповідно до наказу від 07.02.2013 року № 35-к позивач працювала прибиральницею виробничих приміщень. 30.04.2014 року позивача було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КзпП України. Вказані обставини підтверджуються даними трудової книжки, виданої 03.09.1992 року. Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Як вбачається з пояснень позивача, та підтверджується заявою від 03.11.2014 року, позивач звернулась до відповідача з заявою про видачу їй довідки про стан заборгованості підприємства перед позивачем, проте станом на сьогоднішній день, вказана довідка відповідачем надана не була. Згідно розрахункового листа за жовтень 2014 року, табельний № 1688, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на листопад 2014 ркоу становить 3119,08 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 3119,08 грн., ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, задовольняє позов в повному обсязі. Оскільки позивачі у справах, що виникають з трудових відносин, звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", суд на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved