Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільного малолітнього сина. Як на підставу звернення до суду з даною заявою та в її обґрунтування позивач вказала, що тривалий час (останніх 9 років) життям сина відповідач не цікавиться і не приймає участі у його вихованні. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, а також остання не заперечувала проти заочного розгляду порядку розгляду справи. Представник третьої особи також клопотала про розгляд справи за її відсутності, однак ставлення до позову не виказала. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча останній був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про розгляд справи, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. З 2003 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народилась дитина - [PERSON] (а.с.6), який, на даний час, навчається в Новогуйвинській гімназії Житомирського району Житомирської області (а.с.11) та проживає разом з позивачем (а.с.10). 12 жовтня 2007 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). З досліджених судом письмових доказів, а саме пояснень свідків [PERSON], яка являється матір'ю позивача, та [PERSON] - сестри позивача, [PERSON] - теперішнього чоловіка заявника, вбачається, що з моменту розлучення відповідач не з'яавлявся, життям дитини не цікавився та аліменти на її утримання не сплачував (а.с.31, 35, 38) Зазначені правовідносини врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи та аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки батько (відповідач) вихованням та утриманням дитини не займається, не проявляє батьківської турботи та піклування до сина, проживає окремо від нього, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками. Відтак є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, які складаються з судового збору в розмірі 551,20 гривня та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошень про виклик відповідача у сумі 450 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved