Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що її син - [PERSON] - перебував у трудових відносинах з відповідачем. Внаслідок нещасного випадку, який стався на підприємстві [INFO]. її син загинув. Смерть сина зумовила нервовий стрес. Просила стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, 60000,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності. Представник відповідача - ВП шахта «Росія» - у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач пропустила строк позовної давності, крім того, позивач не надала належних доказів завдання їй моральної шкоди та не довела цими доказами її заявлений розмір. Просила відмовити у задоволені позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що актом № 26 від 22.07.2015 р., нещасний випадок, що стався з [PERSON], визнаний пов'язаним з виробництвом. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 15.10.2015 р. у справі за позовомВідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків навиробництві та професійних захворювань України у м.Новогродівці Донецької області до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, Західної державної регіональної гідротехнічної інспекції у вугільній промисловості, Відокремленого підрозділу «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», про скасування акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-5 від 22.07.2015 р. та Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 22.07.2015 р., в задоволені позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26.11.2015 р. зазначене рішення було залишено без змін. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачем), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Що стосується посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності, то відповідно до ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що внаслідок смерті сина, яка сталася в результаті нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, було порушено нормальні життєві зв'язки позивача, вона була позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості життя, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачкою вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу втрати сина, характер, тривалість, важкість змушених змін у її життєвих зв'язках, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, оскільки смерть рідної людини зумовила нервовий стрес та викликала вимушені зміни у звичайному способі життя, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 60000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави у розмірі, що передбачений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved