Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати, на день смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою. За життя померла склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] 09.10.2018 року позивач звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у зв`язку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства. З метою захисту своїх спадкових прав позивач звернулась до суду та просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Бойко З.С. до суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позовну заяву задовольнити, справу розглядати без їх участі. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вони зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення, просили розгляд справи проводити без їх участі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.05.2018 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 22 (а.с.4). За життя [PERSON] склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку з кадастровим номером 3522581600:02:000:0160, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого секретарем Вишняківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області Мотузенко Н.В. (а.с.4 зв.). Факт родинних відносин позивача з померлою [PERSON] підтверджується копією рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24.01.2019 року, яке набрало законної сили 26.02.2019 року (а.с. 12). 09.10.2018 року позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] згідно ст.1269 ЦК України шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Після звернення до Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у зв`язку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства (а.с. 5-6). Вказаний житловий будинок належав чоловіку [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтва на право власності на жилий будинок (домогосподарство), виданого 26 червня 1989 року Крупською сільською радою народних депутатів, згідно якого житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] (а.с.9). Право власності [PERSON] зареєстровано 26.06.1989 року в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» реєстрова книга №1 запис № 135 (а.с. 9 зв). Вищезазначене свідоцтво на право власності не змінювалось, що підтверджується архівною довідкою виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 11.10.2018 року № 50058 (а.с.8 зв.). Згідно довідки Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 120 від 20.02.2019 року, відповідно до погосподарської книги [NUMBER] (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] станом на квітень 1991 року була зареєстрована та проживала в житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Таким чином, [PERSON] , як дружина [PERSON] (а.с.10), фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, проте за час свого життя свої спадкові права не оформила. Постановою Верховної Ради України «Про перейменування Кіровоградського району Кіровоградської області» від 20.11.2018 року за № 2615-VIII, Кіровоградський район Кіровоградської області перейменовано на Кропивницький район. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв`язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , належить спадковий будинок, розташований в [ADDRESS] , не відповідає чинному законодавству. Відповідно до ст.ст.120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. З витребуваної судом інформації, а саме: інформаційної довідки № 56009566 від 26.04.2019 року та відповіді, наданої приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Флоренко С.К. № 85/01-16 від 03.05.2019 року, вбачається, що 09.10.2018 року заведено спадкову справу № 33/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно якої [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом подано заяву про прийняття спадщини. Від синів спадкодавця: [PERSON] надійшла заява про відмову від прийняття спадщини, у тому числі і від обов`язкової частки у спадщині, від [PERSON] надійшла заява про відмову від прийняття спадщини. Заяви від інших спадкоємців не надходили (а.с.31-33). Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» цього ж пункту постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів була мати позивачів, відтак на підставі закону вона була власником цього будинку, а тому спадкування житлового будинку має відбутися на загальних підставах, тобто будинок мають успадкувати позивач, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 392, 1216-1218, 1269 ЦК України,

Outcome: approved