Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати право власності на 65/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона 04.10.2001р. придбала 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею «Ольвія» та 11.01.2002р. здійснена реєстрація в Херсонському бюро технічної інвентаризації в книзі №59 за реєстровим №10690. 15.06.2020 року державним реєстратором Ювілейної сільської ради Олешківського району Лихенко О.О. була здійснена державна реєстрація права власності на домоволодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За вказаним договором, вона набула права власності на 65/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . При звернені до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Ларічевої Н.А. за вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору про відчуження частки житлового будинку, позивачу було відмовлено у посвідчені договору через те, що даний біржовий договір не відповідає положенням 227 ЦК УРСР в частині необхідності його нотаріального посвідчення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивача та її представник не з`явилися, позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно 04.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №169/чд, за умовами якого [PERSON] передає 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у власність [PERSON] . Вказаний договір купівлі-продажу укладено на Товарній біржі "Ольвія", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний №169/чд; 11.01.2002р. зареєстрований в Херсонському бюро технічної інвентаризації в книзі №59 за реєстровим №10690. 15.06.2020 року державним реєстратором Ювілейної сільської ради Олешківського району Лихенко О.О. була здійснена державна реєстрація права власності на домоволодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до витягу з ДРРП від 17.06.2020р. №212912826. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Ларічевої Н.А. від 04.08.2020року , якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення договору про відчуження частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями паспорта громадянина України з 25.01.2002 року. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі - продажу будинку було укладено 19 травня 1994 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі - продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. В той же час, при укладанні договору купівлі-продажу будинку сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Таким чином, оцінивши в сукупності дослідженні в судовому засіданні докази в межах заявленого позову, враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.10.2001р., укладеним на товарній біржі «Ольвія», крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання за [PERSON] права власності.

Outcome: approved