Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON] ОДПІ про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивували тим, що 21 січня 2000 року [PERSON] купив жилий будинок, який розташований в м. Лубни, 1 пров. вул. Р.Люксембург ( зараз це 1 пров. вул. Г.Сковороди), №20, Полтавської області. Вказаний жилий будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, площею згідно договору купівлі - продажу 600 кв.м. [PERSON] по відношенню до [PERSON] є сином , а по відношенню до [PERSON] братом. Договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними господарчими побудовами був оформлений в [PERSON] філії Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі, а після цього був зареєстрований в [PERSON] БТІ. [PERSON] сплатив всі необхідні кошти за будинок, перерахувавши грошові кошти на рахунок продавця, тобто, [PERSON] обєднаної державної податкової інспекції, відповідача по даній справі. Отже, [PERSON] виконав всі умови договору купівлі - продажу будинку, і став власником вказаного житлового будинку, оскільки цей договір був зареєстрований в БТІ, як того вимагало діюче на той час законодавство. 8 січня 2006 року [PERSON] помер. [PERSON] після смерті сина, маючи право на спадщину на його майно, в нотконторі відмовилась від прийняття спадщини на користь свого чоловіка [PERSON], рідного батька померлого [PERSON] В силу різних обєктивних обставин [PERSON] документи на спадщину не оформив, свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не отримав. 30 серпня 2014 року [PERSON] помер. Позивачі після смерті [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини, оскільки вони є спадкоємцями першої черги. Крім них, інших спадкоємців у покійного [PERSON] немає. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири, вкладів в Ощадбанку, та жилого будинку з господарчими будівлями, який належав покійному [PERSON], а покійний [PERSON], вступивши в спадщину, свідоцтва про право на спадщину на цей будинок не отримав. Частину спадкового майна після смерті [PERSON] позивачі оформили в нотконторі, а відносно будинку, що належав покійному [PERSON], від нотаріуса отримали постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в позивачів відсутні відповідні документи, а саме: правовстановлюючий документ про право власності на жилий будинок, розташований в м. Лубни. 1 пров. вул. Р.Люксембург ([PERSON]), 20, Полтавської області. Нотаріус вважає, що договір купівлі- продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, а вказаний договір на імя [PERSON] посвідчений іншою організацією. Позивачі вважають, що, не дивлячись на те, що договір купівлі- продажу жилого будинку з надвірними господарчими будівлями, який підписав 21 січня 2000 року покійний [PERSON], не посвідчений нотаріально, був укладений, і [PERSON] став власником цього жилого будинку на законних підставах, а тим більше, такий договір був зареєстрований у БТІ, як того вимагали норми Цивільного кодексу УРСР, діючого на час укладення і підписання вказаного договору. Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто діючого на час укладення договору [PERSON] і відповідачем по даній справі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Оскільки позивачі по справі, згідно ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], то вважають, що мають право отримати у власність в порядку спадкування майно, яке належало покійномуЛаврику [PERSON] в рівних долях. Таким чином, отримавши від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно покійного [PERSON], а потім по спадковій трансмісії від [PERSON], вони змушені звернутись до суду з таким позовом. Просили суд визнати право власності в рівних частинах на жилий будинок з надвірними господарчими побудовами, який розташований в м. Лубни, 1 пров. вул. Г.Сковороди, 20, Полтавської області на неприватизованій земельній ділянці і належав [PERSON], за [PERSON] та за [PERSON], в порядку спадкування (спадкової трансмісії) після померлого 30 серпня 2014 року чоловіка та батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачі скористалися процесуальним правом передбаченим ст.31 ЦПК України та змінили позовні вимоги подавши суду 21.07.2015 року заяву в якій збільшили позовні вимоги шляхом доповнення позовною вимогою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними господарчими побудовами, розташованого в м. Лубни по 1 пров. вул.Г.Сковороди, 20 Полтавської області, який був укладений 21.01.2000 року в [PERSON] філії Полтавської регіональної агарно-промислової біржі між [PERSON] та [PERSON] обєднаною державною податковою інспекцією дійсним. Окрім того, позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнати за нею повністю , а не в частині право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними господарчими побудовами, який розташований в м. Лубни по 1 пров. вул.Г. [PERSON],20 Полтавської області на неприватизованій земельній ділянці і належав померлому 30.08.2014 року [PERSON] в порядку спадкування після померлого 11.01.2006 року [PERSON]. Відповідна заява позивача [PERSON] була подана до суду після того як в судовому засіданні інший позивач [PERSON] фактично відмовилася від позову, із підстав попередньої відмови від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] Представник відповідача [PERSON] ОДПІ за довіреністю [PERSON] після зміни позовних вимог проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи [PERSON] міської ради [PERSON] при вирішенні даної справи покладалася на думку суду. Представники третіх осіб, а саме Реєстраційної служби [PERSON] МРУЮ та Другої [PERSON] державної нотаріальної контори до суду не прибули, проте були належним чином повідомленні про час і місце судового розгляду. Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що змінені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а в задоволенні позовних вимог іншого позивача [PERSON] необхідно відмовити із наступних підстав. Так,є судом дійсно встановлено, що 21 січня 2000 року [PERSON] купив жилий будинок, який розташований в м. Лубни, 1 пров. вул. Р.Люксембург ( зараз це 1 пров. вул. Г.Сковороди), №20, Полтавської області ( а.с.8). Вказаний жилий будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, площею згідно договору купівлі - продажу 600 кв.м. [PERSON] по відношенню до [PERSON] є сином, а по відношенню до [PERSON] братом. Договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними господарчими побудовами був оформлений в [PERSON] філії Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі, а після цього був зареєстрований в [PERSON] БТІ. [PERSON] сплатив всі необхідні кошти за будинок, перерахувавши грошові кошти на рахунок продавця, тобто, [PERSON] обєднаної державної податкової інспекції, відповідача по даній справі. 8 січня 2006 року наш син і брат [PERSON] помер ( а.с. 15). [PERSON] після смерті сина, маючи право на спадщину на його майно, в нотконторі відмовилась від прийняття спадщини на користь свого чоловіка [PERSON], рідного батька померлого [PERSON] ( а.с 90). В силу різних обєктивних обставин [PERSON] документи на спадщину не оформив, свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі не отримав. 30 серпня 2014 року [PERSON] помер ( а.с. 47). Позивачі після смерті [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини, оскільки вони є спадкоємцями першої черги. Крім їх, інших спадкоємців у покійного [PERSON] немає. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири, вкладів в Ощадбанку, та жилого будинку з господарчими будівлями, який належав покійному [PERSON], а покійний чоловік, вступивши в спадщину, свідоцтва про право на спадщину на цей будинок не отримав. Частину спадкового майна після смерті [PERSON] позивачі оформили в нотконторі, а відносно будинку, що належав покійному [PERSON], від нотаріуса отримали постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в позивачів відсутні відповідні документи, а саме: правовстановлюючий документ про право власності на жилий будинок, розташований в м. Лубни. 1 пров. вул. Р.Люксембург ([PERSON]), 20, Полтавської області. Нотаріус вважає, що договір купівлі- продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, а вказаний договір на імя [PERSON] посвідчений іншою організацією ( а.с. 11). Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Ст. 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України „ Про товарну біржу" біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається заключеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про визнання дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними господарчими побудовами, розташованого в м. Лубни по 1 пров.вул.Г.Сковороди,20 Полтавської області, який був укладений 21.01.2000 року в [PERSON] філії Полтавської регіональної агарно-промислової біржі між [PERSON] та [PERSON] обєднаною державною податковою інспекцією є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Згідно ст.1261 ЦК України, дійсно спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачі по справі. Проте в матеріалах справи ( а.с. 46) є заява [PERSON] подана до другої [PERSON] державної нотаріальної контори в змісті якої вказано, що [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь якого із спадкоємців за законом незалежно від черги. [PERSON] в судовому засіданні підтвердила наявність даної заяви та відмову від спадщини на користь своєї дочки [PERSON] чим фактично відмовилася від своїх позовних вимог, проте жодних заяв щодо відмови від позову до суду не подавала. [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала .Окрім того, згідно копії свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 84,87) отримала інше спадкове майно після смерті [PERSON] Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними господарчими побудовами, який розташований в м. Лубни по 1 пров. вул. Г.Сковороди, 20 Полтавської області на неприватизованій земельній ділянці і належав померлому 30.08.2014 року [PERSON] в порядку спадкування після померлого 11.01.2006 року [PERSON] підлягають до задоволення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в цілому на підставі вищенаведених мотивів та правових підстав. На підставі викладеного та

Outcome: approved