Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 17 лютого 2011 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій») та [PERSON] було укладено договір № 120268328 про надання в оренду на умовах фінансовогго лізингу обладнання, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - телефон мобільний Apple iPhone 4 16Gb, а відповідач зобов'язувався сплатити суму коштів згідно графіку на загальну суму 11 610, 00 гривень. Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання, і тому за ним наявна заборгованість в розмыры 108 053,54 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився,про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій») та [PERSON] було укладено договір № 120268328 про надання в оренду на умовах фінансовогго лізингу обладнання, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - телефон мобільний Apple iPhone 4 16Gb, а відповідач зобов'язувався сплатити суму коштів згідно графіку на загальну суму 11 610, 00 гривень. Факт отримання відповідачем об'єкту лізингу підтверджується підписами позивача та відповідача в акті прийому-передачі майна від 17.02.2011 року, що свідчить про виконання Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій»своїх зобов'язань відповідно до договору № 120268328 про надання в оренду на умовах фінансовогго лізингу обладнання. Відповідно до розрахунку заборгованості за відповідачем наявна заборгованість становить 108 053,54 гривень в тому числі: компенсація вартості наданого обладнання - 9 049,00 гривень, плата за прострочення щомісячних платежів - 98 908,54 гривень, компенсація витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання - 96,00 гривень. У відповідності до вимог ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України, встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до частини другої ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому три проценти річних за своєю природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов»язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Згідно статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингодавець має право: стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договоросублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання можем забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки перед позивачем, у зв'язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України,стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved