Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті померлого [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є рідною сестрою померлого [INFO] року [PERSON], який був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. При житті [PERSON] склав заповіт на її користь. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. від 21.02.2015 року за № 171. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, у вигляді нерухомого майна - квартира [ADDRESS] Позивачка в установлений законом термін, а саме 21.03.2016 року, звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. з заявою щодо прийняття спадщини за заповітом після померлого брата [PERSON]. Проте оформити та прийняти спадщину не мала можливості у зв'язку з тим, що приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. відмовивила позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, видавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2016 року № 293/02-14, зазначивши, що видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки з наданих нотаріусу документів, та довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2016 року № 73622521 та інформацією від ТОВ ЗМБТІ (лист від 22.11.2016 року № 13267) квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] була придбана покійним братом позивача [PERSON] за договором купівлі - продажу,посвідченого Пянтковською О.Г. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 24.04.2008 року за № 2826 під час перебування її брата у шлюбі з [PERSON]. На підставі відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області № 2359/02-07-04-37 від 20.09.2016 року та копії актового запису про шлюб № 70 від 26.01.1991 року між [PERSON] та [PERSON], а також на підставі відповіді Олександрівського районного суду у м. Запоріжжі, відділу державної реєстрації акттів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області вих. № 2220/17/17.1/02-01-04-37 від 28.09.2016 року, та з актового запису про розірвання шлюбу № 119 від 17.06.2010 року між гр. [PERSON] та [PERSON], нотаріус здійснив аналіз вище перелічених документів, та прийшов до висновку щодо відмови видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, оскільки нерухоме майно, яке належало померлому за життя було придбано ним під час шлюбу з відповідачкою по справі, внаслідок чого це майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Позивач є рідною сестрою померлого [INFO] року [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження [PERSON] [INFO], про що в книзі актів громадського стану зроблено відповідний запис за № 242 від 03 вересня 1963 року. Її брат був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповіт на користь рідної сестри. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. від 21.02.2015 року за № 171. Позивач є єдиним спадкоємцем, проте свідоцтво про право власності на майно за заповітом отримати не може, оскільки з документів, які остання надала нотаріусу вбачається, що спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем по справі [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2016 року № 293/02-14, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом та рекомендовано звернутися до суду. Позивач являється рідною сестрою померлого [INFO] року [PERSON], який був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. При житті [PERSON] склав заповіт на її користь. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. від 21.02.2015 року за № 171. Згідно ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проаналізувавши матеріали судової справи, суд приходить до висновку, що хоча спадкове майно і було придбано [PERSON] та [PERSON], під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, проте надані суду докази свідчать про те, що Відповідач не скористалася наданим їй законом правом щодо поділу та виділення частки у спільному майні за життя спадкодавця, а також не звернулася у встановлений законом термін до нотаріуса після смерті колишнього чоловіка. За життя спадкодавця шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2009 року № 2-1939 2009 р. Відповідно до ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Термін щодо поділу майна сплинув. Фактично сторони сумісно не проживали з травня 2008року, про що зазначено у рішенні суду. Спір про поділ майна між сторонами був відсутній, Відповідач в квартирі не проживала, пішла з неї за власним бажанням, її особисті речі відсутні. Комунальні послуги за квартиру сплачував померлий [PERSON], а також Позивач, яка його за життя під час хвороби та до дня смерті доглядала. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Визнання права власності на спадкове майно за заповітом в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки, оформити спадщину після смерті брата Позивач у позасудовому порядку не має можливості, у звязку з причин зазначених у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії - тому його право щодо прийняття спадщини підлягає захисту у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved