Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] 20 жовтня 2015 року пред'явила в суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO] та на її (позивачки ) утримання до досягнення дитиною трьох років. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дочка. На даний час проживають окремо. Дитина проживає з нею, тому вона позбавлена можливості працювати у звязку із доглядом за малолітньою дитиною. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину та дружину, яка доглядає за дитиною, просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки в сумі 1000 грн., щомісячно та аліменти на її утримання у сумі 700 грн. щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі, розглянувши справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково , згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі 500 грн., в решті позовних вимог просить відмовити, оскільки, має мінливий дохід, незмозі утримувати і дитину і дружину . За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливо вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року, актовий запис № 1961, від 22 грудня 2012 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON], 18 листопада 2014 року, про що зроблено актовий запис № 2956 від 04 грудня 2014 року, е відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, з відповідачем вони проживають окремо, коштів на утримання дитини та неї , відповідач [PERSON] не надає, інших джерел отримання доходу у позивача немає, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною. Малолітня [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON], що слідує з довідки № 1257, виданої 03.11.2015 року ДП Фаворит-3 ПП Дружба-сервіс-житло-1. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм \~станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини та дружини, яка доглядає за дитиною. Таким чином [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дитини та дружини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на\~утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.\~Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1. ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.\~ Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки судом не здобуто доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в сумі 1 000 грн. щомісячно і до досягнення дочкою повноліття та стягнення із відповідача на користь [PERSON] аліментів на її утримання в сумі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років відповідно до ст. ст. 75, 80, 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину та аліментів на дружину, з якою проживає дитина, в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 80, 84, 180 183, 191 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved