Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], при цьому, після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки наданої для обслуговування вказаного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 4988 га, яке належало матері на підставі договору про розподіл спадкового майна, посвідчений Юр'ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 18.08.2005 року за реєстровим № 846, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Після смерті матері позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 10.11.2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого спадкодавця [PERSON] у вигляді належного останній житлового будинку [ADDRESS]. Стосовно спадкового майна у вигляді земельної ділянки, площею 0, 4988 га, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а зокрема, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно у вигляді вказаної земельної ділянки, в зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на вищевказане майно не було зареєстроване відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач вказував, що спадкодавець [PERSON] спірну земельну ділянку успадкував після смерті [PERSON] в установленому законом порядку, однак, за життя не встиг зареєструвати на неї право власності, при цьому в даний час здійснити реєстрацію прав власності неможливо у зв'язку зі смертю спадкодавця, а відтак позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на ст.ст. 328, 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України, позивач просив, визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташовану за адресою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності , при цьому позовні вимоги повністю підтримав та судові витрати по справі просив залишити за позивачем (ас. 30, 178). Відповідач по справі Новов'язівська сільська рада Юр'ївського району в судове засідання не з'явилися, при цьому надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та позовні вимоги визнали в повному обсязі (ас. 90). Третя особа по справі приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином (ас. 99), при цьому, в матеріалах справи мається заява останнього про розгляд справи в його відсутності, в якій зазначено, про те , що проти задоволення позову заперечень не має (ас. 31). Представник третьої особи по справі відділу Держземагентства в Юр'ївському районі Антонова Н.М., що були залучені до участі у розгляді справи на підставі ухвали суду від 28.11.2014 року (ас. 38-39), в судове засідання не з'явився надавши суду телефонограму про розгляд справи в його відсутності та проти заявлених вимог не заперечував (ас. 91, 177). Третя особа по справі реєстраційна служба Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, що були залучені до участі у розгляді справи на підставі ухвали суду від 28.11.2014 року (ас. 36-37), в судове засідання не з'явилися про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 101). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з'явившихся сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: - так, з копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] (згодом [PERSON]) серії [NUMBER] від 02.07.1986 року (ас. 18), вбачається, що матір'ю позивача по справі є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2005 року (ас. 20), позивачка [PERSON] (раніше [PERSON]) 17 липня 2005 року уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «[PERSON]». З матеріалів спадкової справи № 152/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON], наданою Юр'ївською державною нотаріальною конторою (ас. 103 - 176), вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] (ас. 105), [PERSON] (ас. 110) та [PERSON] (ас. 112). Вказані спадкоємці після смерті [PERSON] 18 серпня 2005 року отримали, кожен окремо, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину спадкового майна належного спадкодавцю [PERSON] у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7, 318 га, розташованої на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташованої на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району, житлового будинку [ADDRESS], грошових внесків в Павлоградському відділенні Ощадного банку України (ас. 133, 134, 135, 137, 139, 140, 141, 147, 149, 151, 152 , 161, 163, 164, 165). Також, 18 серпня 2005 року між вказаними спадкоємцями було укладено угоди про розподіл спадкового майна, які посвідчені державним нотаріусом Юр'ївської державної нотаріальної контори за реєстровими № 846, № 847, № 848 (ас. 174, 175, 176). Відповідно до вказаних угод, до спадкоємця [PERSON] переходить на праві особистої приватної власності наступне спадкове майно - жилий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташована на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району. В судовому засіданні встановлено, що успадкована [PERSON] земельна ділянка площею 0, 4988 га передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, належала померлому спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ДП № 079238 , виданого Новов'язівською сільською радою Юр'ївського району 22.10.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 882 (ас. 126). Відповідно до ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою , посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] в установленому законом порядку успадкував належну [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташовану на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка була чинною станом на 2005 рік, передбачено , що якщо у складі спадщини яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, то спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах , які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права. Відтак, відповідно до положень вказаної статті , право на спадщину у вигляді успадкованої [PERSON] земельної ділянки підлягало державній реєстрації. Однак, як встановлено в судовому засіданні, за життя [PERSON] не здійснила належним чином реєстрацію права на спадщину у вигляді земельної ділянки та не отримала державного акту на право приватної власності на успадковану нею земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташовану на території с. Новов»язівське Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2013 року [PERSON] померла [INFO] (ас. 12). З матеріалів спадкової справи № 159/2013 до майна померлої [PERSON], наданою приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] (ас. 71 - 88), вбачається, що позивачка по справі [PERSON] своєчасно звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (ас. 72), при цьому, брат позивачки [PERSON] в установленому законом порядку відмовився від прийняття належної йому частки у спадковому майні, про що надав до нотаріальної контори відповідну заяву (ас. 73). Відтак, позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON]. 10.11.2014 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS], право власності на який зареєстроване за спадкодавцем на підставі угоди про розподіл спадкового майна відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП Павлоградське МБТІ (ас. 85). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2014 року № 788/02-31, позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташованої на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району , у зв'язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на вказане майно (ас. 14). Відповідно до п. 4, 18 гл. 10 р. ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджений наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно яке підлягає реєстрації проводиться після подання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю та витягу з Реєстру прав власності. Відсутність вказаного документу не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, за життя [PERSON] не здійснила в установленому законом порядку реєстрацію прав власності на земельну ділянку, що була успадкована нею після смерті [PERSON], в зв'язку з чим нотаріус в даний час позбавлений можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді вказаної земельної ділянки, при цьому здійснити таку реєстрацію прав власності в даний час неможливо через смерть [PERSON]. Суд зауважує, що свідоцтво про право на спадщину є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємця. Якщо спадкове майно підлягає обов»язковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину виступає для спадкоємця як правовстановлюючий документ. Право на спадщину не оформлене у нотаріуса не може бути реалізоване, якщо майно, згідно чинного законодавства підлягає обов»язковій державній реєстрації. Незважаючи на те, що мати позивачки [PERSON] за життя не зареєструвала своє право власності на успадковану нею після смерті [PERSON] земельну ділянку у встановленому законом порядку, остання, відповідно до вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить останній з часу відкриття спадщини, проте, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва , а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У зв»язку з тим, що на сьогоднішній день право власності на земельну ділянку не зареєстроване в державних органах реєстрації прав власності на нерухоме майно за померлим спадкодавцем [PERSON], іншим шляхом, окрім як в судовому порядку, позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті рідної матері. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] , на час своєї смерті , мав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташовану на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району , при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст.1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Свідоцтво про право на спадщину підтверджує той факт, що до спадкоємців перейшли всі права та обов»язки спадкодавця. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на земельну ділянку, що належала спадкодавцеві за життя , але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно в порядку спадкування позивач не в змозі через відсутність у останнього правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0, 4988 га, розташовану на території Новов'язівської сільської ради Юр'ївського району. Враховуючи волю представника позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved