Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та заявленою вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 42 781,04 грн. та про вирішення питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтований тим, що 23.08.2017 р. з вини водія [PERSON] (останній керував транспортним засобом «Mitshubishi lancer» р/н [NUMBER] ) сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб позивача - а/м «Citroen Berlingo» р/н [NUMBER] та завдана майнова шкода. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта», 23.08.2017 р. відповідач був повідомлений про страховий випадок, 12.10.2017 р. відповідачу була направлена заява про виплату страхового відшкодування, втім, страхове відшкодування не виплачено. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, встановлено, що позивач є власником транспортного засобу а/м «Citroen Berlingo» р/н [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9). 23.08.2017 р. з вини водія [PERSON] та за участі позивача (а/м «Citroen Berlingo» р/н [NUMBER] ) мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб позивача. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується полісом (а.с. 10). Відповідно до страхового акту від 16.01.2019 р. №01/16.01.2019 відповідачем прийнято рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 26 379,90 грн. (а.с. 14-15). На підставі заяви позивача (а.с. 11 судом встановлено, що 23.08.2017 р. позивач письмово повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду, та звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12). Втім, страхове відшкодування на користь позивача не було виплачено відповідачем. Спірні правовідносини виникли із захисту майнових прав постраждалої в результаті дорожньо-транспортної пригоди фізичної особи. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст. 35 зазначеного вище Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає Страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 2 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 29, 34 та 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що страховик був зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Оскільки зазначений обов`язок з боку відповідача не був виконаний, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, та порушені права позивача підлягають поновленню у спосіб, визначений позивачем. З огляду на вищенаведене вочевидь, що нездійснення відповідачем виплати страхового відшкодування на користь позивача з порушенням встановленого законом строку є підставою для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Разом з тим, згідно ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини Страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З огляду на вищенаведене, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають поновленню у визначений позивачем спосіб. Щодо розрахунку інфляційних витрат та 3% річних, то суд погоджується із розрахунком, який наведений позивачем. Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved