Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її чоловіку [PERSON] 28 березня 1980 року рішенням виконкому Корюківської міської ради депутатів № 71 була виділена земельна ділянка під [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. 10 квітня 1980 року між виконавчим комітетом Корюківської міської ради депутатів та [PERSON] був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. 26 травня 1980 року наданий дозвіл на проведення відповідних робіт. Пізніше в зв'язку з упорядкуванням адресного господарства [ADDRESS] змінена на [ADDRESS]. Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок. Але право власності на даний будинок зареєстровано не було. [INFO] року чоловік позивачки помер. На майно померлого відкрилась спадщина. Чоловік за життя не розпорядився своїм майном, не склав заповіт. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями позивачка звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, проте нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду із вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 10 листопада 1979 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Волинковським с/РАГС Сосницького району Чернігівської області 10.11.1979 року (а.с.8). Рішенням виконкому Корюківської міської ради депутатів трудящих № 71 від 28 березня 1980 року чоловіку позивачки було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.18). Ст.5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Відповідно до п.28 Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1958 року № 514 (в редакції, що діяла на момент виникнення зазначених вище правовідносин) (далі - Постанова № 514) робітники і службовці тих підприємств і організацій, яким земельні масиви під індивідуальне будівництво не виділені, та інші громадяни можуть одержати земельні ділянки через виконкоми міських (районних) Рад депутатів трудящих в індивідуальному порядку. Згідно п.30 Постанови № 514 між забудовником, якому виділяється земельна ділянка для житлового будівництва (пп. 27 і 28), та виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих укладається договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування і будівництво жилого будинку. Цей договір підлягає нотаріальному посвідченню. Будівництво жилого будинку може бути розпочате лише після належного оформлення договору. 10 квітня 1980 року між виконавчим комітетом Корюківської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з чотирма кімнатами, який був посвідчений нотаріусом Корюківської нотаріальної контори Кравченко Р.М. 22 квітня 1980 року та зареєстрований в реєстрі за № 110 (а.с.20-21). 26 травня 1980 року виконкомом Корюківської міської ради депутатів трудящих і технічним бюро виконкому Корюківської міської ради депутатів трудящих був наданий дозвіл на проведення робіт (а.с.23). Відповідно до довідки Корюківської місткої ради від 13 серпня 2015 року № 5801 в зв'язку з упорядкуванням адресного господарства [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] (а.с.24). Згідно п.32 Постанови № 514 документом, що підтверджує право особистої власності на одноквартирний будинок, є нотаріально посвідчений договір, укладений між виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих з індивідуальним забудовником (п.30), зареєстрований в органі технічної інвентаризації, а там, де такого органу немає, - у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих. Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція від 31 січня 1966 року), реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Згідно п.7 Інструкції від 31 січня 1966 року реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), зокрема, нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затвердженого виконкомом місцевої Ради акту про прийняття будинку в експлуатацію (п. 14 додатку № 1 до Інструкції від 31 січня 1966 року). Згідно довідки КРКП "Рампа" Бюро технічної інвентаризації від 04.08.2015 року № 225/08-15 житловий будинок А-1 цегляний, має 100% готовності, 10% зносу, розташований на [ADDRESS]. По даним Корюківського БТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована (а.с.11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості про зареєстроване право власності на [ADDRESS] відсутні (а.с.47-48). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Хотіївською сільською радою Корюківського району Чернігівської області 11.02.2015 року (а.с.7). На майно померлого відкрилась спадщина. 14 квітня 2015 року заведена спадкова справа № 112/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] Позивачка [PERSON] вернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із заявами про відмову від прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.34-40). Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як будівництво спірного домоволодіння здійснювалось [PERSON] на земельній ділянці, наданій йому під будівництво житлового будинку, спадкодавцем був укладений договір з виконкомом Корюківської міської ради депутатів трудящих про надання у безстрокове користування вказаної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, який посвідчений нотаріально та являється документом, що встановлює право власності (правовстановлюючим документом) на житловий будинок відповідно до положень п.7 Інструкції від 31 січня 1966 року. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після чоловіка, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через відсутність реєстрації спірного домоволодіння, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту у судовому порядку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved