Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 08.11.2013 року між ним та ПП «Грандфінресурс» було укладено договір №223316, за яким він мав отримати грошові кошти в сумі 40000 грн. Цього ж дня до підписання угоди позивач сплатив на рахунок відповідача 2800 грн., нібито в якості оплати першого внеску. Позивач вказує, що він не мав можливості ретельно ознайомитись з умовами договору, тому лише згодом зрозумів, що вказана сума була оплатою за оформленням документів, а не першим грошовим внеском. [PERSON] неодноразово звертався до ПП «Грандфінресурс» для отримання грошових коштів в сумі 40000 грн., але йому відмовляли, оскільки хтось інший сплачував суму внесків. Він надіслав ПП «Грандфінресурс» заяву про розірвання вказаного договору, але вони його не отримали. Позивачу було роз'яснено, що він зобов'язаний сплачувати штрафні санкції у розмірі 10 % від суми боргового зобов'язань. [PERSON] вважає, що вказана угода суперечить нормам чинного законодавства та просить визнати договір №223316, укладений між ним та ПП «Грандфінресурс» недійсним та стягнути з відповідача 2800 грн. Представник відповідача в призначений час в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 08.11.2013 року між позивачем та ПП «Грандфінресурс» було укладено договір №223316 за яким [PERSON] повинен отримати грошові кошти в сумі 40 000 грн., за умовами договору позивач повинен сплачувати щомісячні платежі, в протилежному випадку до нього застосують штрафні санкції в розмірі 10% від суми боргових зобов'язань. Відповідно до квитанції №08-22-4365/С [PERSON] сплатив на рахунок ПП «Грандфінресурс» грошові кошти в сумі 2 800 грн., в якості першого грошового внеску. Грошові кошти за вказаним договором позивач не отримав, оскільки хтось інший сплатив більшу суму внесків ніж він. [PERSON] надіслав заяву до ПП «Грандфінресурс» про розірвання договору, однак лист йому було повернуто у зв'язку з неотриманням його відповідачем. Відповідно до ст.203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст.18 ч.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Вказана стаття закону передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.Відповідно до положень указаної статті Закону Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. У частині третій названої статті визначений приблизний (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. За змістом ч.1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, зазначений вище Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Оскільки позивачем сплачувалися на користь відповідача кошти не в рахунок придбання відповідного товару чи погашення позики, а за можливість отримання грошових коштів у власність на умовах договору позики, ПП «Грандфінресурс» без залучення власних коштів формувало групи учасників, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на отримання грошових коштів у позику одному з учасників групи, залучених до умов діяльності Програми «Альянс Україна», яка по своїй суті є пірамідальною схемою, а тому суд приходить до висновку про недійсність правочину відповідно до ст.216 ЦК України. Ст. 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. При таких обставинах, вимоги позивача про визнання договору недійсним, та стягнення суми коштів, сплачених позивачів на виконання цього договору обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved