Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 24.11.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який має проблеми зі здоровям та переніс складну операцію. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки на протязі всього часу спільного проживання між сторонами виникали і виникають непорозуміння з різних питань, чоловік не поважає позивача, принижує та ображає її, не бажає утримувати сімю, піклується лише власними проблемами. Позивач багато разів мала намір піти від чоловіка, але він погрожував їй, зазначаючи, що обмежить спілкування з дитиною. На даний час сторони проживають разом, але як чужі люди, не ведуть спільного господарства, а спілкуються лише з приводу дитини, більшість часу позивач проводить з сином в лікарнях та оздоровчих закладах, при цьому боїться в подальшому проживати разом з відповідачем. Посилаючись на формальний характер шлюбу з відповідачем та припинення існування їхньої сімї, просила шлюб розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище та стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому визнав предмет позову і вважав, що шлюб між ним та позивачем підлягає розірванню без надання строку для примирення, зазначав, що їхня сімя вже повністю розпалася, зберегти її можливості та необхідності не вбачається, а тому шлюб підлягає розірванню. В той же час, відповідач був не згоден з підставами розірвання шлюбу, вказував, що протягом всього часу спільного подружнього проживання не вчинявав щодо позивача та їхньої спільної дитини будь-яких негативних дій. Спільна дитина сторін дуже хворіє, є особою з інвалідністю, мати відповідача віддала цій дитині нирку, перебувала з нею на лікуванні, оплачувала разом з відповідачем лікування. Відповідач займається вихованням дитини, притримується правил поведінки в сімї, його родина утримує позивача. Разом з тим, позивач знайшла собі іншого чоловіка, з яким фактично утворила нову сімю, в звязку з чим саме вона винна у розпаді їхньої сімї. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач вказувала, що проживає разом з сином у будинку батьків, не створювала іншої сімї з іншим чоловік, а вказуючи про це, відповідач не зазначає доказів на підтвердження цієї обставини. При цьому, відповідач не пускає позивача до її зареєстрованого місця проживання для того, щоб забрати особисті речі та речі сина. Відповідач після припинення фактичних шлюбних відносин матеріально не допомагає сину і не цікавиться його існуванням, хоча позивач жодним чином не чинила і не чинить перешкод у їх спілкуванні. При цьому мати позивача перебуває на заробітках в звязку з необхідністю утримування дочки та онука, а також позивачу матеріально допомагали волонтери. У запереченні на відповідь на відзив відповідач вказував, що на розірвання шлюбу згоден, а щодо підстав розірвання шлюбу зазначав, що впродовж всього часу спільного проживання не вчиняв щодо позивача та їхньої дитини будь-яких негативних дій. Долученими ним до позову документами вважав підтвердженими ті обставини, що відносно нього відсутні будь-які скарги до правоохоронних органів щодо насильства в сімї, до служби у справах дітей, відповідач ніколи не притягувався до будь-якого виду відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, навчання, роботи. В той же час, позивач перешкоджає в його спілкуванні з сином, а звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, маючи намір утворити нову сімю. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Відповідач надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, але підставою розірвання шлюбу вважав намір утворення позивачем нової сімї. Дослідивши документи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З наявних у справі документів вбачається, що 24.11.2011 сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Путивльського районного управління юстиції у Сумській області зроблено актовий запис № 93 від цього ж числа (а.с. 5). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований разом зі сторонами у справі, є дитиною з інвалідністю (а.с. 6, 7, 22, 23). Відповідач звертався до служби у справах дітей з заявою з приводу перешкоджання позивачем у справі [PERSON] у спілкуванні ним з дитиною (а.с. 37-38). За зверненням відповідача від 05.02.2019 до Путивльського ВП, останнього було повідомлено, що в ході розгляду його відношення було зібрано всі необхідні матеріали та прийнято рішення про припинення розгляду (а.с. 39). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статі 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, подальшого спільного життя і збереження сімї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сімя вже повністю розпалась і зберегти її неможливо. Отже, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. Виходячи з ч. 1 ст. 113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, позивачеві слід залишити шлюбне прізвище. Відповідно до розяснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визнання відповідачем позову має бути безумовним. З огляду на те, що відповідач не згоден з підставами розірвання шлюбу, які зазначено позивачем у поданій нею позовній заяві, про що він вказував у заявах по суті справи, то фактично позов відповідачем визнано частково. Відповідно до\~вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Крім того,\~підлягають стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача витрати,\~пов'язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~в розмірі\~500\~грн.\~(а.с.\~8-9),\~що \~буде співмірним\~із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved