Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участі прокурора Київської місцевої прокуратури № 4, за участі третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що з 30 березня 2012 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням мирового судді судової дільниці № 229 району Чертаново Центральне м. Москви від 13 червня 2013 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. 02 листопада 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання угоди про сплату аліментів та встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за угодою задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за угодою про сплату аліментів від 07.05.2013 року у загальному розмірі 130969 (сто тридцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 76 коп. В іншій частині позову відмовлено. Відповідач не приймає участі у вихованні власної дитини, не цікавиться нею, не виявляє бажання піклуватись про дитину. Крім того, 25 листопада 2017 року [PERSON], тимчасово виконуючим обовязки нотаріуса міста Москви Сопіна Вадима Миколайовича, посвідчено заяву [PERSON] про надання згоди на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з наведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 26 листопада 2018 року ухвалою суду заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення доказів задоволено частково: витребувано у Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації оригінал висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В решті заяви відмовлено. 22 січня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 09 квітня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки через свій ранній дитячий вік (6 років) вона не в змозі чітко і ясно висловити свою думку про позбавлення батьківських прав. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 30 березня 2012 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням мирового судді судової дільниці № 229 району Чертаново Центральне м. Москви від 13 червня 2013 року було розірвано (а.с. 15, 19). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 16-17). 02 листопада 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання угоди про сплату аліментів та встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за угодою задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за угодою про сплату аліментів від 07.05.2013 року у загальному розмірі 130969 (сто тридцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 76 коп. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 27-33). 28 січня 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва залишено без змін (а.с. 34-36). 25 листопада 2017 року [PERSON], тимчасово виконуючим обовязки нотаріуса міста Москви Сопіна Вадима Миколайовича, посвідчено заяву [PERSON] про надання згоди на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 38, 39-40). Між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо належного батьківського виховання та доказуванню підлягають обставини щодо ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно висновку Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 03 січня 2019 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки - сина [PERSON], [INFO], оскільки він ухилився від виховання та утримання дитини (а.с. 72-73). Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не сприяє позивачу у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу тощо. Крім того, відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 72-73). При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, не надав жодного заперечення з приводу заявлених позовних вимог, які об'єктивно могли б бути враховані судом під час ухвалення судового рішення. Зазначені фактори, як кожен окремо, такі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, з урахуванням винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню неповнолітньої дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя також жодним чином не приймає участі в утриманні спільної дитини, не цікавиться життям сина, та не приймає участь у його вихованні. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], за участі прокурора Київської місцевої прокуратури № 4, за участі третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved