Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого посилається на наступне. [PERSON] , який помер [INFO] , отримав у спадок від [PERSON] земельну частку (пай) загальною площею 2,35 га, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Прикордонник» та належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ЧВ №0208594 від 24.03.2000 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів під №995. Спадкові права за життя не оформив. Оригінал свідоцтва був втрачений. [PERSON] , яка померла [INFO] , отримала спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , однак за життя не встигла оформити право власності на вищевказане спадкове майно. Спадщину після її смерті отримала позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом, однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,35 га, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку № 995 від 24.03.2000 року. Позивач на призначені судові засідання не з`явився, однак від його імені діяв представник [PERSON] який подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач на призначені судові засідання свого представника не направляв, однак від відповідача надійшла заява, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради, також зазначивши, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] . До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай) площею 2,35 га, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Прикордонник», посвідчене сертифікатом серії ЧВ №0208594 від 24.03.2000 року виданого на підставі розпорядження Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року, зареєстрованого в книзі реєстр рації сертифікатів під №995, що підтверджується довідкою Герцаївської ДРА в Чернівецькій області №08.14/10-924 від 01.08.2019 року, копією розпорядження №243-р від 05.07.1999 року а також ксерокопією сторінки з книги реєстрації сертифікатів на право власності на частку (пай) що видаються відносно майна ВАТ «Прикордонник». 17.01.2000 року [PERSON] склала заповіт посвідченого виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за реєстровим №03, яким заповіла на користь [PERSON] все своє майно. В свою чергу [PERSON] у відповідності до ст. 549 ЦК УРАР 1963 року прийняв спадщину за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належало [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧВ №0208594, а отже набув право на відповідне спадкове майно. [INFO] [PERSON] помер, однак за життя не оформив правовстановлюючі документи на отримане у спадок за заповітом право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] . Вказаний сертифікат був втрачений, що підтверджується оголошенням з газети «Gazeta de Gerta» №23 (1299) від 08.06.2018 року про втрату сертифікату серії ЧВ №0208594 та визнання його недійсним. Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі вказаного сертифікату не видавався що підтверджується листом відділу у Герцаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області від 29.03.2019 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідок виконавчого комітету Тернавської сільської ради №№ 3456, 3457, 3458, 3459 від 29.1.2018 року судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . [INFO] у віці 51 років померла [PERSON] . За життя остання не оформила у встановленому законом поряду набуті після смерті чоловіка спадкові права відносно спірної земельної частки (пай). З матеріалів спадкової справи №71/2018 відносно майна померлої [PERSON] судом встановлено, що 24.06.2018 року нею складено заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, яким заповіла на користь позивача [PERSON] все своє майно. В свою чергу позивач прийняла спадщину за заповітом шляхом звернення у встановлений законом термін до нотаріуса з відповідною заявою. Інших осіб які б прийняли спадщину та мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні спадкодавця немає. Постановою приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Єнакаке Ю.А. №308/02-31 від 06.08.2019 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 2,35 га без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Прикордонник», що знаходиться в с. Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) або сертифікат було втрачено. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач зазначає, що на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0208594, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Прикордонник» в с. Тернавка Герцаївського району Чернівецької області, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку Герцаївської районної державної адміністрації під №995, проте вказаний сертифікат був втрачений, що в судовому засіданні знайшло свого підтвердження. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця особи спадкоємцю, який має право на земельну частку (пай), не передбачено. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця [PERSON] у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємиця з вимогою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікат серії ЧВ №0208594 на право на земельну (частку) пай, що перебувала в колективній власності ВАТ «Прикордонник», розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданий на підставі розпорядження Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) за № 995 дійсно був втрачений, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , кора своєчасно прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та прийняв спадщину після смерті [PERSON] , спадкодавці за життя не оформили належним чином правовстановлюючі документи на на земельну ділянку (пай) так як державний акт не видавався, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємицю особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, позивачем фактично набуто право на земельну (частку) пай, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що іншого способу захисту своїх прав окрім визнати, за аналогією закону в порядку ст. 392 ЦК України за позивачем право на земельну частку (пай), немає. Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved