Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що 14 вересня 2010 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. Відповідач записаний батьком дитини [PERSON], хоча дитина народилась вже після розірвання шлюбу. Відповідач не є благополучним та не бажає змінювати свій образ життя заради дитини. Наразі дитині 3 роки. Позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який сприймає доньку позивачки як свою рідну, дитина вважає його рідним батьком, любить його. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, разом з позовною заявою надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду висновок,щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження виданого 15 червня 2011 року. (а.с.7) Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). З позбавленням батьківських прав припиняються не тільки права, але і обов'язки батьків щодо виховання дитини. Проте за батьками зберігається обов'язок щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради про позбавлення батьківських прав - підлягає задоволенню. Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved