Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно - будівлі складу, загальною площею 63,10 кв.м., що розташоване в [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі акту про проведення прилюдних торгів від 20 листопада 2001 року, вона набула право власності на приміщення Будинку побуту, яке розташоване в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності від 22 листопада 2001 року. Відповідно до характеристики будівель і споруд, яка міститься в матеріалах технічної документації на будівлю побуткомбінату, поряд з іншими будівлями і спорудами побуткомбінату, значиться також навіс-сарай, площею 50 кв.м л. «Б». Вказаний навіс-сарай відображений також в генеральному плані (схемі) л. «Б». Згідно акту прийому-передачі побуткомбінату [ADDRESS] , [PERSON] передано: двоповерхову будівлю побуткомбінату, площею 371 кв.м; басейн, площею 18 кв.м; навіс-сарай, площею 50 кв.м; ворота металеві, площею 9 кв.м; огорожу з штахетника площею 72 м/п., в зв`язку з чим у встановленому законом порядку, разом з приміщенням Будинку побуту, також набула право власності на навіс-сарай, площею 50 кв.м. Крім цього, у відповідності до нотаріально посвідченого договору оренди земельної ділянки від 21 травня 2002 року Тересвянська селищна рада передала їй в оренду земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування приміщення будинку побуту, який розміщений на вказаній земельній ділянці, строком на 25 років. Відповідно до умов вказаного договору, орендарю надано право зводити будівлі і споруди, проводити поліпшення стану земельної ділянки з метою ефективного користування нею за обраним видом використання. Відтак в період 2012-2016 років нею було зведено бетонну огорожу по периметру вказаної земельної ділянки. 3 моменту укладення договору оренди і по сьогоднішній час вона використовує земельну ділянку в межах зведеної огорожі. В подальшому, частина вищевказаної земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер 2124456200:03:005:0387 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11 вересня 2015 року, укладеного між нею та Тересвянською селищною радою, перейшла у її власність, а іншою частиною земельної ділянки, в межах бетонної огорожі, вона продовжує користуватися на підставі договору оренди. На вказаній земельній ділянці площею 0,07 га, розташованій по [ADDRESS] нею було проведено реконструкцію належного їй навіс-сараю на складське приміщення з незначним збільшенням його площі. Відповідно до технічного паспорта на нежитлову будівлю (склад), виготовленого 14 січня 2019 року Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації, до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , входить будівля складу, загальною площею 63,10 кв.м. Висновком про вартість майна, виготовленим ПП «Алекс-Хуст», встановлено ринкову вартість об`єкту нерухомого майна, а саме: станом на 10 квітня 2019 року вартість будівлі складу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , складає 72 123, 00 гривень. Відповідно до рішення виконкому Тересвянської селищної ради №108 від 07 грудня 1976 року назву вулиці Станційна змінено на вул. Вакарова. Однак, незважаючи на те, що нею, як власником, було перебудовано вказане майно, з незначним збільшенням його площі, вона не може зареєструвати за собою право власності на таке, оскільки реконструкція навіс-сараю на складське приміщення, вчинена нею без отримання у встановленому порядку дозволу на право проведення будівельних робіт. Так, постановою головного інспектора будівельного нагляду управління ДАБІ у Закарпатській області у справі про адміністративне правопорушення №153/1007 від 06 листопада 2018 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення перебудови навісу в [ADDRESS] , без документів, що дають право на виконання таких робіт та накладено адмінстягнення у виді штрафу у сумі 8 500, 00 гривень, які нею сплачено. Крім цього, їй видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №167-П/1007 від 31 жовтня 2018 року та встановлено двохмісячний строк на виготовлення правовстановлюючих документів. Повідомленням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Закарпатській області від 07 березня 2019 року №1007-1.20/2/265Д її було проінформовано про неможливість реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та рекомендовано визнати право власності на збудований об`єкт у судовому порядку.Крім того, згідно висновку відділу містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації від 27 грудня 2018 року №01-20/28, земельна ділянка на якій розміщено складське приміщення знаходиться в житлово-громадській забудові, на даний час будівництво закінчене, а містобудівні умови та обмеження в історично-сформованій забудові не порушені. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Полгар М.З. в судове засідання не з`явилися, позаяк адвокат Полгар М.З. подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності та в заяві вказує, що позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. Представник відповідача Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у відсутності представника відповідача на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Рачкулинець М.Ю. в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні належними доказами та підтверджено свідоцтвом про право власності від 22 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш. та зареєстрованого в реєстрі за №4427, позивач являється власником будівлі складу, загальною площею 63,10 кв.м., що розташоване в [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 21 травня 2002 року, укладеного 21 травня 2002 року між Тересвянською селищною радою Тячівського району Закарпатської області та позивачем, позивач прийняла у строкове платне володіння та користування земельну ділянку загальною площею 0,15 га, яка розташована в [ADDRESS] , для обслуговування приміщення будинку побуту, який розміщений на вказаній земельній ділянці, строком на 25 років. Вказаний договір оренди зареєстрований у відділі земельних ресурсів Тячівського району, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 23 травня 2002 року за №20. (а.с.11-13). Також, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 11 вересня 2015 року позивач являється власником на праві приватної власності частини вищевказаної земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер 2124456200:03:005:0387, розташованої по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.14). Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю - склад, що розташований в [ADDRESS] , загальна площа будівлі складу становить 63,10 м.кв. Відповідно до характеристики будівель і споруд, яка міститься в матеріалах технічної документації на будівлю побуткомбінату, поряд з іншими будівлями і спорудами побуткомбінату, значиться також навіс-сарай, площею 50 кв.м л. «Б». Вказаний навіс-сарай відображений також в генеральному плані (схемі) «Б» (а.с. 15-18). Звітом технічного обстеження будівлі складу, що розташований в [ADDRESS] , підтверджено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до ІІ категорії (задовільний). Фактичний стан конструкцій будівлі складу [ADDRESS] , відповідає вимогам міцності на надійності для подальшої безпечної експлуатації будівлі за її функціональним призначенням, як нежитлова будівля - склад . Згідно довідки Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 331 від 07 травня 2020 року, розташування нежитлової будівлі - складу, що розташованеа в [ADDRESS] , не порушує інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved