Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовами до відповідача про виселення з гуртожитку та стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку. Увалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2020 позови було об`єднані до спільного розгляду. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що Національною академією державного управління при Президентові України з відповідачем було укладено договір на період з 10.01.2017 до 02.07.2017, і після спливу цього періоду жодних додаткових угод та нових договорів з відповідачем підписано не було. Крім того після закінчення строку дії договору відповідач продовжував проживати в окремій кімнаті гуртожитку та користуватися житлово-комунальними послугами, а тому зобов`язання щодо сплати за спожиті послуги відповідно до положень глави 50 ЦК України повинен був виконати в повному обсязі з дотриманням положень законодавства, яке регулює зазначені правовідносини з урахуванням дії у часі, що відповідачем зроблено не було. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та слухати справу за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що представник позивача не надав заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи 10.01.2017 Національною академією державного управління при Президентові України укладено із [PERSON] договір № 37/17 про надання послуг щодо проживання у гуртожитку готельного типу Національної академії та надано кімнату [ADDRESS] . Згідно з п. 2.3.9 договору, відповідач зобов`язався у встановлені терміни оплачувати вартість послуг проживання. Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг проживання визначається наказом президента Національної академії і становить 1125,22 грн/місяць. Оплата здійснюється не пізніше третього числа наступного за звітним періодом місяця (п. 3.2. договору). При цьому, п п. 3.2.1 договору передбачено, що у разі наявності простроченої заборгованості, вартість послуг з проживання встановлюється на умовах "вільного поселення", а саме: 300,00 грн/ день. Підпунктом 2.3.12.1 передбачено, що Наймач зобов`язаний звільнити займане приміщення та виселитись із Гуртожитку протягом 1 дня, після закінчення строку дії договору. Пункт 6.1. договору передбачає його дію з 01 січня 2017 року до 01 липня 2017 року, а в частині відшкодування збитків та розрахунків - до моменту повного виконання Наймачем своїх зобов`язань. Внаслідок зміни тарифів на комунальні послуги, водо-тепло-енергопостачання, збільшення витрат на утримання Гуртожитку, наказами президента Національної академії від 20 березня 2017 року № 128; від 20 червня 2017 року № 226; від 23 березня 2018 року № 106 змінювалась вартість проживання у Гуртожитку. Відповідно до п.6.3.1 Договору, він вважається розірваним і втрачає свою законну силу по закінченню строку дії Договору. Отже, на даний момент відсутні законі підстави проживання Відповідача у Гуртожитку. Факт проживання відповідача в кімнаті [ADDRESS] підтверджується Актом встановлення фактичного проживання у гуртожитку готельного типу від 09.07.2018, який міститься в матеріалах справи. Відповідно до статті 130 Житлового Кодексу України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Послуги з проживання в гуртожитках є одним із видів платних послуг, що надаються державними навчальними закладами на підставі підпункту 3 пункту 7 Переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 796 (далі - Постанова № 796). Як вбачається з матеріалів справи Президент Національної академії встановив вартість проживання у кімнаті № 210 для категорії мешканців, до якої належать Відповідач, наказом № 128 від 20 березня 2017 року із 01 березня 2017 року в розмірі 2805,05 грн на місяць; наказом № 226 від 20 червня 2017 року переглянута вартість проживання для цієї категорії, зменшена до собівартості та визначена у розмірі 2367,28 грн на місяць, починаючи з 01 березня 2017 року; наказом № 106 від 23 березня 2018 року передбачена у розмірі 2424,82 грн на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором (частина перша статті 903 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців договір найму у відповідності з п. 2 ч. 2 ст. 825, ст. 826 Цивільного кодексу України може бути розірваний за рішенням суду. У цьому разі наймач підлягає виселенню на підставі рішення суду без надання іншого житла. В порядку ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. В силу ст. 128 цього Кодексу порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не є працівником Національної академії, а відтак, втратив правові підстави проживати у гуртожитку, а тому на підставі ст. ст. 127-129 ЖК України; ст. ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України повинен бути виселений без надання іншого житла. Згідно вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved