Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. 08.08.2014 року їх квартиру було затоплено з вини відповідачів, а саме у зв'язку з проривом гнучкого шлангу підводки до зливного бачка унітазу. Відповідачі відмовляється добровільно відшкодувати завдану їм шкоду, що вимусило позивачів звернутися до суду з даним позовом про стягнення майнової шкоди 14 520 грн., моральної 5 000 грн. та судових витрат по справі. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснивши, що дійсно 08.08.2014 року сталося затоплення квартири [ADDRESS], але затоплення сталося не з їх вини. Акти ЖЕК-314 складені без присутності відповідачів - мешканців квартири [ADDRESS] та з іншими порушеннями норм законодавства. Крім того, звіт з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення квартири [ADDRESS] та акт огляду та обстеження будівлі, будинку, споруди та встановлення стану майна складені з порушенням законодавства та на замовлення позивачів. Крім того, відповідачем [PERSON] було запропоновано [PERSON] декілька варіантів мирового врегулювання даної ситуації, на що позивач відмовилась та наполягала на сплаті їй 1000 доларів США. На підставі викладеного відповідачі просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідачів, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] на підставі Свідоцтвом про право власності на житло від 14.04.1993р., виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної держадміністрації м.Києва, та на підставі Договору дарування частини квартири від 01.03.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., належить доля ? вищезазначеної квартири. [PERSON] є власником ? долі цієї квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1993р., виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної державної адміністрації м.Києва. 08.08.2014 року сталося залиття квартири [ADDRESS] з вини мешканців квартири № 495 через прорив гнучкого шлангу підводки до зливного бачка унітазу, що підтверджується Актом ЖЕК -314 від 08.08.2014 року. Крім того, комісією в складі працівників ЖЕК-314 було складено Дефектній акт від 02.09.2014р., в якому після повного висихання було встановлено об'єм необхідних робіт для усунення наслідків затоплення квартири позивачів. Згідно Звіту № 1205/7 від 25.11.2014 р. встановлено, що вартість збитку, завданого позивачам через пошкодження оздоблення їх квартири внаслідок затоплення, становить 14 520 грн. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони працюють слюсарями-сантехніками у ЖЕК № 314 і 08.08.2014 року здійснювали виїзд за адресою [ADDRESS], де сталося залиття квартири № 491. Зайшовши в квартиру, яка розташована поверхом вище, а саме квартира № 495 і побачивши, що вода була на паркеті в коридорі, а з вентиляційної труби у ванній кімнаті йшла вода, в зв'язку з чим, спустившись у підвал свідок [PERSON] перекрив воду. Коли знову свідки піднялись до квартири № 495 то побачили, що у туалетній кімнаті була поміняна на нову підводка до зливного бачка ( про що свідчила бірка на підводці), яка не відповідає санітарним нормам експлуатації. В туалетній кімнаті на стелі, біля вентиляційного каналу було видно сліди залиття, що свідчить про те, на думку свідків, що вода із підводки сильним напором била у стелю. Свідки вважають, що залиття відбулося по вині мешканців № 495, так як в квартирі № 499, яка знаходиться поверхом вище, сухо, сантехнічне обладнання знаходилось в задовільному робочому стані. Всі ці обставини зафіксовані комісією у складі працівників ЖЕК № 314 в Акті від 08.08.2014р., затвердженому начальником ЖЕК № м314 за результатами обстеження, і вказують, що залиття належної позивачам квартири відбулося саме з вини мешканців квартири № 495 через прорив гнучкого шлангу підводки до зливного бачка унітазу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" правовою підставою відповідальності за спричинену шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є: шкода, неправомірна дія особи, яка заподіяла шкоду або її бездіяльність, безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями особою і шкодою, а також вина зазначеної особи. Згідно із п. 2 вказаної Постанови Пленуму, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, слід зазначити, що при розгляді справи в судовому засіданні було доведено, що залиття квартири позивачів сталося внаслідок винних дій відповідачів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди є обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Згідно Звіту № 1205/7 від 25.11.2014 року встановлено, що вартість збитку, завданого позивачам через пошкодження оздоблення їх квартири внаслідок затоплення, становить 14 520 грн. З урахуванням долей позивачів у справі спільної часткової власності на належну їм квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] підлягає відшкодування ? від завданої залиттям шкоди, що становить 10 890 грн., а на користь [PERSON] підлягає відшкодування ? від завданої шкоди, що становить 3 630 грн. Крім того, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачів вимушені витрати, пов'язані з оцінкою вартості завданих збитків. Зокрема, за послуги суб'єкта оцінюючої діяльності з підготовки відповідного звіту, що становить 1000 гривень. Дану вимогу суд вважає обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди то дана вимога підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з відповідачів на користь позивачів також підлягає стягненню заподіяна моральна шкода, яка виразилася у пригніченому стані та емоційній напрузі у позивачів у зв'язку з пошкодженням майна, внаслідок залиття. Крім того, позивачі тривалий час проживали у дискомфорті, так як через залиття не мали можливості користуватися електроприладами та освітленням. Погіршилися санітарно-гігієнічні умови їх проживання. Виникли вимушені зміни звичного способу життя позивачів, необхідність звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки в добровільному порядку шкода залишалася невідшкодованою. Враховуючи обставини, за яких позивачам було заподіяно майнову шкоду та послідуючі наслідки, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивачів моральної шкоди в розмірі 1000 гривень кожному. Щодо вимог позивачів про стягнення з відповідачів коштів, сплачених за надання правової допомоги, суд вважає ці вимоги обґрунтовані та таки, що підлягають задоволенню, оскільки згідно норм ст..79,84,88 ЦПК України таки витрати віднесено до судових витрат, які в разі задоволення позову відшкодовуються позивачам.

Outcome: approved