Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], для навчання, відпочинку та туризму, в країну прямування Об'єднані Арабські Емірати, без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO] та /або/ у супроводі її батьків [PERSON] або [PERSON] (кожен діє самостійно), у період часу з 04 серпня 2018 року до 04 серпня 2022 року; дозволити матері [PERSON], [INFO], оформлення проїзного документу неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], для тимчасового виїзду за межі України, без згоди батька, [PERSON], у період часу з 19 липня 2017 року до 08 січня 2023 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], а також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 640 грн.. Позов обґрунтований тим, що 06 серпня 2005 року сторони уклали шлюб, який було розірвано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 02.09.2015 року. Від вказаного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. 26 листопада 2015 року позивачка повторно уклала шлюб з громадянином Єгипту [PERSON], від шлюбу з яким [INFO] в них народився син - [PERSON]. В даний час позивачка, її чоловік та син [PERSON] проживають в Шарджі ОАЕ в орендованій квартирі. 11 червня 2016 року відповідач надав дозвіл на тимчасовий виїзд їхнього сина до ОАЕ, а саме з 01.09.2016 року по 01.07.2017 року. Проживає позивач із сім'єю в ОАЕ на законних підставах, має дозвіл на проживання, а також постійне місце роботи, її чоловік також офіційно працевлаштований в ОАЕ, який згідно контракту працює директором студії в Шарджі. Таким чином, сім'я позивача має соціальні гарантії держави, в якій вони проживають, а саме медичне страхування, постійний дохід та інші права, що в свою чергу дасть сину [PERSON] можливість отримати гідну освіту та забезпечити йому майбутнє. Однак відповідач в подальшому не надає згоди на виїзд їхнього спільного сина до ОАЕ на тимчасове проживання. Нещодавно [PERSON] отримав дозвіл на проживання та навчання в ОАЕ на три роки, а саме до 10.02.2020 року, а також страховий поліс. Позивачка зазначає, що відповідач є працездатним, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка була вимушена звернутись до суду з відповідними позовними вимогами до відповідача. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки та її представника до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, уточнили позовні вимоги в частині періоду на тимчасовий виїзд дитини за межі України, а саме в країну прямування Об'єднані Арабські Емірати, без згоди та супроводу батька - [PERSON] у період з 04 серпня 2018 року по 04 серпня 2022 року, в іншому уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Від представників відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти надання дозволу на виїзд дитини за межі України, а саме в Об'єднанні Арабські Емірати у період з 04 серпня 2018 року по 04 серпня 2022 року з подальшим оформленням документів для тимчасового виїзду дитини. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить суд прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] \\а.с.7\\. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 18 вересня 2015 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06 серпня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №641 \\а.с.6\\. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 26 листопада 2015 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований консулом Абдул Рахман Раафат реєстратором відділу реєстрації актів цивільного стану в Консульстві Арабської Республіки Єгипет в Дубаї, номер реєстру: 6922, реєстраційний запис № 9 (переклад з арабської мови на українську мову виконаний перекладачем Скрипник Н.П.) /а.с.9-10/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який народився в лікарні «Аль-Захра Шарджа, Об'єднані Арабські Емірати», Шарджа, ОАЕ, що підтверджується копією свідоцтва про народження, реєстраційний номер [NUMBER], виданого 30 жовтня 2016 року /а.с.25/. Відповідно до довідки, виданої Головою консульства України в місті Дубаї № 61624/36-500-146 від 02.10.2016 року, [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю [PERSON], [INFO] та її чоловіком [PERSON], паспорт [NUMBER] в Об'єднаних Арабських Еміратах (переклад з англійської мови на українську мову виконаний перекладачем Волос Вікторією) /а.с.129/. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. За правилами ст.182 СК України, які діяли на момент подачі позовної заяви, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин та у зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання малолітньої дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до позовних вимог про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Як вбачається зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В обґрунтування позовних вимог в частині надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини - сина [PERSON], без згоди та супроводу батька, позивач посилається на те, що нещодавно [PERSON] отримав дозвіл на проживання та навчання в Об'єднаних Арабських Еміратах строком на три роки, тобто до 10.02.2020 року, а також страховий поліс. Перебуваючи в Об'єднаних Арабських Еміратах позивач зможе забезпечити достатній рівень проживання дитини та зможе забезпечити його усім необхідним для повноцінного розвитку та здоров'я дитини. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] має дозвіл на проживання, а також постійне місце роботи в Об'єднаних Арабських Еміратах, офіційно винаймає житло, крім того вже має заощадження, її чоловік офіційно працевлаштований та щомісячно отримує дохід, що підтверджується наступними доказами наданими до справи: довідкою про дозвіл на проживання виданої на ім'я [PERSON], строк якої дійсний до 27.02.2019 року /а.с.27-29/, безстроковим трудовим договором укладеним 01.11.2015 року між [PERSON] та курортним готелем Alkhaldia Resort /а.с.32-33/, довідкою про страхування виданою 19.05.2016 року на ім'я [PERSON] /а.с.30-31/, випискою з рахунку [NUMBER], відповідно до якого на ім'я позивачки відкрито рахунок баланс в AL Maha Savings, баланс якої станом на 09.05.2016 року становить - 14 863 69 дірхамідів ОАЕ /а.с.126-127/, контрактом № 2657710 оренди житла /а.с.34-35/, довідкою про заробітну плату чоловіка позивачки [PERSON], який працює в MBC Group на посаді студійного директора у відділі новин, місячна заробітна плата якого складає 22 472 дірхам ОАЕ, (переклад документів з арабської мови на українську мову виконаний перекладачем Скрипник Н.П.) /а.с.36-37/. Крім того, під час чергового перебування [PERSON] в Об'єднаних Арабських Еміратах в медичному центрі Аль Мадар була проведена діагностика стану його здоров'я, в результаті якої був встановлений діагноз: «Хронічний алергічний (астматичний) бронхіт спричинений пилком польових квітів, поширених у південно-східній Україні на півдні Росії, а також повітрям, насиченим продуктами переробки металургійних підприємств». Рекомендовано проживати в теплому кліматі, уникати місць скупчення алергенів, займатися плаванням, промивати носоглотку морською водою (переклад з англійської мови на українську мову виконаний перекладачем Волос В.С.) /а.с.132/. Таким чином судом встановлено, що метою виїзду малолітньої дитини [PERSON] до Об'єднаних Арабських Еміратів є не тільки його повноцінний розвиток, але і поліпшення стану здоров'я дитини, відповідно до висновків лікарів. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № З 857-Х II, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно з ч. 2 ст. 4 цього ж Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька підлягають задоволенню. У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved