Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом і свої уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працює в АТ «Сумське НВО». Протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно здійснює виплату заробітної плати. На даний час адміністрацією АТ «Сумське НВО» їй не виплачено заробітну плату за період з липень 2018 по січень 2019. Внаслідок цього у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з виплати заробітної плати, яку виплатити їй відмовились у зв`язку з відсутністю грошових коштів. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати зарплати за період: липень 2018 по січень 2019 в сумі 8579,24 грн. Ухвалою суду від 18.02.2020 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судові засідання представника не направив, представником надано відзив в якому зазначив, що позивачу була здійснена виплата заборгованості із заробітної плати, а саме відповідно до списків перерахування заробітної плати: від 18.02.2020 за другу половину листопада 2019 р. в сумі 1980,00 грн.; від 25.02.2020 за другу половину листопада 2019 р. в сумі 1980,00 грн.; від 06.03.2020 за другу половину грудня 2019 р. в сумі 2412,00 грн. При ухваленні рішення просить врахувати вищезазначені заперечення. Розгляд справи просить здійснити без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в трудових відносинах з АТ «Сумське НВО» - відповідачем по справі. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно наданого позивачем розрахункового листа за січень 2019 року по цеху №366, заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] з липень 2018 по січень 2019 включно становить 8579,24 грн.: липень 2018 - 2007 грн., серпень 2018 р. - 1338 грн., вересень 2018 р. - 399 грн., жовтень 2018 - 1248 грн., листопад 2018 - 1286 грн., грудень 2018 р. - 1297 грн., січень 2019 р. - 1078 грн. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню. Відповідач не виплачує позивачу належну до сплати суму заробітної плати в розмірі 8579,24 грн. за період з липня 2018 р. по січень 2019 р., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved