Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 28 лютого 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BL_КГ100096777, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50000 грн. терміном до 28 лютого 2015 року, зі сплатою 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1500 грн. щомісячно. Згідно п. 2.5.2 договору позичальник зобов'язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої Графіком у сумах, визначених тим же Графіком. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, слати процентів за користування ним, а також плати на управління кредитом. У зв'язку із неналежним виконання відповідачем, покладених на нього вказаних обов'язків, станом на 17 липня 2015 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 197323,35 грн., яка складається з наступного: -33035,75 грн. - заборгованість за кредитом; -6,43 грн. - відсотки за користування кредитом; -39995,85 грн. - прострочена комісія за РО; - 124285,32 грн. - штраф. Позивач вважає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, він має право на стягнення в судовому порядку зазначеної заборгованості і просить суд ухвалити відповідне рішення. В судове засідання позивач не з'явився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надавав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному, виходячи з наступного. Банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України "Про банки та банківську діяльність"); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №BL_КГ100096777. За умовами договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 3,00% річних та страхового платежу, який складає 3,3% від суми кредиту. Строк повернення кредиту - 28 лютого 2015 року (п.п. 1-5 спеціальної частини договору). Відповідачем [PERSON] не оспорений той факт, що зазначений кредитний договір підписаний особисто ним. Суд вважає доведеним факт того, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у визначеному договором розмірі, що підтверджується меморіальний ордером №1471534 від 28.02.2012 року. Отже, кредитні кошти відповідачем були отримані, утім на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за договором щодо повернення їх банку зі сплатою процентів за користування ними, а також комісії за управління кредитом належним чином не виконав, у визначені строки кредит не повернув, в зв'язку з чим станом на 17.07.2015 року за договором утворилась заборгованість: -33035,75 грн. - заборгованість за кредитом; -6,43 грн. - відсотки за користування кредитом; -39995,85 грн. - прострочена комісія за РО. П.п. 4.1-4.5 договору передбачено відповідальність позичальника у разі порушення зобов'язань, передбачених кредитним договором у вигляді сплати банку штрафних санкцій. Так, позивачем нараховано штраф у розмірі 124285,32 грн.. Розрахунок заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісією та штрафом позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачем не оспорений. Таким чином, відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, відсотків та сплати комісії за управління кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наявність у банківської установи права вимагати стягнення в судовому порядку простроченої заборгованості за тілом кредиту та комісією, і відсотками. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому суд у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, вважає за необхідне зменшити суму нарахованого позивачем штрафу до суми 62142,66 грн., оскільки розмір штрафу є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. За наведеного нормативного обґрунтування та встановлених судом обставин по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне їх задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованості за договором в загальному розмірі 135180,69 грн.. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved