Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про виселення члена сім'ї колишнього власника, мотивуючи тим, що 17.09.2014 року за договором купівлі-продажу придбала квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є членом сім'ї попереднього власника зазначеної квартири. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у реалізації останньою в повній мірі свого права власності. Просить суд виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. Адвокат позивача [PERSON] надав суду заяву, у якій змінив підстави позову, просив суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, розташованої за адресою: [ADDRESS]., шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] У судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій письмово пояснила, що мешкала у вказаній квартирі зі своїми батьками, які згодом квартиру продали. На даний час проживає та працює за кордоном, не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просить розглядати без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.09.2014 року НАВ 742494 [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] Право позивача як єдиної власниці квартири за адресою: [ADDRESS], також підтверджується витягом з реєстру прав власності № 26923784 від 17.09.2014 року. З отриманої судом довідки ВАДР УДМС України в Херсонській області вбачається, що місце проживання [PERSON], 28.09.2014 рп.н., зареєстровано за адресою: [ADDRESS] В той час, з наданих відповідачем до суду документів, вбачається, що остання є громадянкою Російської Федерації, проживає та працює за межами України, у квартирі не мешкає, однак залишається зареєстрованою за адресою знаходження квартири та добровільно не здійснює дії пов'язанні із реєстрацією свого дійсного місця перебування чи проживання. Так, відповідно до ст.. 156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника квартири належать: дружина власника, їх діти, батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Права власника житлового приміщення визначені ст.ст.317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселенні, на користування житлом. Таким чином враховуючи, що право власності [PERSON] та [PERSON], які є колишніми власниками спірного приміщення припинилося в результаті укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, то права члена їх сім'ї, який не є власниками квартири, на користування ним теж припинилися, оскільки були похідними від права колишнього власника цього будинку. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сім'ї попередніх власників спірного житла які втратили право щодо володіння, користування та розпорядження цим майном у встановленому законом порядку шляхом укладання договору. [PERSON], зареєструвалась, проживала та користувалася спірним майном зі згоди колишніх власників. Правових підстав для реєстрації, проживання та користування відповідачем спірним помешканням на час розгляду справи суд не вбачає. Будь-яких доказів про те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір найму на невизначений строк, як того вимагають положення ст. ст. 810, 811 ЦК України, матеріали справи не містять. Тому реєстрація відповідача за зазначеною адресою без наявних на те підстав є порушенням права власності нового власника квартири, у зв'язку із чим позивачу повинно бути усунуто перешкоди у користуванні його майном, що належить останній на праві власності. Крім того, відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про усунення перешкод позивачу у користуванні належним йому майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином, суд вважає що позов підлягає задоволенню..

Outcome: approved