Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 09.02.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №19. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на життя та вирішення проблем які виникають в їх сім`ї, подружнє життя з відповідачкою не склалося, що призвело до припинення з середини 2018 року між ними подружніх стосунків та окремого проживання. Відповідачка вважала, що він не приділяє їй належної уваги, недостатньо піклується про добробут сім`ї, її матеріальне становище. Сім`я припинила своє існування, шлюб існує формально, на переконання позивача його збереження та примирення з відповідачкою є неможливим, в зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Їх малолітня дочка проживає разом з відповідачкою, а позивач надає кошти на утримання дитини. Позивач в підготовче судове засідання подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши що підтримує позовні вимоги. Строк на примирення просить не надавати. Відповідачка 31.07.2019 року подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності зазначивши, що позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області від 09.02.2008 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 09.02.2008 року, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №19. Судом встановлено, що близько року сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, а їх шлюб став носити формальний характер. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, визнання позову відповідачкою, категоричність сторін в рішенні розірвати шлюб, суд не знаходить підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя та приходить до висновку, що їх подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, поверненню позивачу з державного бюджету підлягають 384,20 гривень судового збору. Решта 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову до суду, що становить 384,20 гривень підлягаю стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно положень ч.3 ст.7 Закону "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved