overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з квітня 2007 року сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач по справі добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивачка була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи був повідомлений судовою повісткою про виклик через позивача, але відмовився надати розписку, в той час як повістку отримав 05.11.2016 року, а наступніповернулися через не запит на поштовому відділенні, що свідчить про злісне ухилення від явки до суду та відмову отримувати повістки суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. З 2007 року сторони по справі проживали разом без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст.ст. 180-181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обов'язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у частковому розмірі від доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи, в якому просила визнати дійсним договір №1084 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , укладений 28.12.1994 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Південною товарною біржею. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 28.12.1994 року між [PERSON] - покупцем та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - продавцями,на Південній товарній біржі укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право на житло № [NUMBER] від 07.02.1994 року, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 27.12.1994 року за реєстровим номером № 16252 . Вказаний Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований 28.12.1994 року на Південній Товарній біржі в "Журналі реєстрації біржових угод" за №1084 та зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 29.12.994 року за реєстровим №16252. У відповідності до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Сторонами виконані всі суттєві умови договору купівлі - продажу, передбачені ст. 224 ЦК УРСР. Продавець передала майно покупцю, а той, в свою чергу, передав продавцю обумовлену сторонами вартість майна. Відповідач від нотаріального посвідчення договору ухилилася. При таких обставинах, в силу правил, встановлених ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд дійшов висновку про необхідність визнання спірного договору дійсним. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 05 жовтня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області зроблено відповідний актовий запис № 505. Вказує, що з відповідачем часто виникали суперечки, не було взаємоповаги та взаєморозуміння, і дальше збереження шлюбу та сім'ї суперечить її інтересам. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 505 (а.с. 4). Сторони сімейні відносини не підтримують, на розірванні шлюбу позивач наполягає. При таких обставинах, враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб потрібно розірвати, після розірвання шлюбу позивачці змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 05 квітня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, у виконкомі Марківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Зазначає, що від даного шлюбу в них є дитина: [PERSON], [INFO]. Вказує, що з початку спільного проживання були нормальні сімейні відносин, однак з часом погіршилися. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя. Позивач зазначає, що сімя розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, після розірванняя шлюбу залишити прізвище "Литвиненко". Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2011 року сторони уклали шлюб у виконкомі Марківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с. 3). Від даного шлюбу, у подружжя є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Сторони сімейні відносини не підтримують, на розірванні шлюбу наполягають. При таких обставинах, враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю, прізвище після розірвання шлюбу залишити « Литвиненко». На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 08 листопада 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Спаської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №13. Зазначає, що від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що протягом останніх років між ними з відповідачем часто виникали конфлікти, сварки, непорозуміння, в тому числі у присутності сина, в них виявилися різні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач зазначає, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся в передбаченому законом порядку. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 листопада 2014 року сторони уклали шлюб у виконкомі Спаської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №13 (а.с.3). У сторін народився син, [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину слід залишити проживати з позивачем, позивачу залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 14 лютого 2014 року уклала шлюб з відповідачем, у виконкомі Воронської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склалися, сторони виявились людьми різних характерів та поглядів на сімейне життя. Відповідач не здійснює підтримки щодо збереження сімї та нормального її функціонування. Спільне проживання з відповідачем неможливе, просить суд шлюб розірвати, дочку залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу присвоїти прізвище "Максимів". Позивач в судове засідання не зявилася, хоча подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати просить залишити за нею. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. З урахуванням заяви позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року сторони уклали шлюб у виконкомі Воронської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Сторони сімейні відносини тривалий час не підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та малолітньої дитини, а тому зареєстрований шлюб потрібно розірвати. Неповнолітню дочку - [PERSON] залишити проживати із матір'ю. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище Максимів. Судові витрати по справі залишити за позивачем. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 15 березня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем у с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3. Зазначає, що від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Вказує, що коли вони з відповідачем проживали спільно, за цей час між ними виникло багато непорозумінь, у них різні погляди на роль чоловіка та дружини в сім'ї, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин і вони проживають окремо. Позивач зазначає, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Представник позивача у поданій суду заяві просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся в передбаченому законом порядку. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2011 року сторони уклали шлюб у с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №3 (а.с.5). Від спільного проживання у сторін народився син, [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину слід залишити проживати з позивачем, позивачу слід залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 17 жовтня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Воронської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15. Від шлюбу дітей немає. Вказує, що з початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом погіршилися. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Зазначає, що сім"я розпалася, шлюб носить формальний характер тому просить суд шлюб розірвати, залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Тому суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Воронської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 (а.с.4). Дітей немає. Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивачки, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім`я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати та відновити позивачці дошлюбне прізвище " [PERSON] ». На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved