Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], такими що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 17-А, що по вулиці Садовій в селі Красне-1 Обухівського району Київської області, в подальшому позивач зменшила позовні вимоги та просила суд визнати такою, що втратила право користування лише відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником вищезазначеного будинку на підставі Свідоцтва про право власності від 02.12.2009 року. В листопаді 2013 року вона зареєструвала на прохання відповідача [PERSON] в своєму будинку, оскільки остання не могла влаштуватись на роботу без реєстрації. Зважаючи, що відповідач ніколи не проживав та не проживає за місцем реєстрації в належному позивачу будинку, будучи зареєстрованою в ній без поважних причин, та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, участі у витратах на утримання житла не приймає. Окрім того, реєстрація у належному позивачу будинку відповідача є перешкодою у розпорядженні належним на праві власності нерухомим майном. У звязку з наведеним, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив про зменшення позовних вимог оскільки згідно адресної довідки, [PERSON] не зареєстрований в спірному приміщенні, підтримав зменшені позовні вимоги, просив позов задовольнити і розглянути справу у його відсутність та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа в судове засідання не зявилась , надіслала до суду лист, в якому просить розглядати справу без участі їхнього представника Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивача у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам\~ст.224 ЦПК України. Суд перевіривши та оцінивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 17-А, що по вулиці Садовій в селі Красне-1 Обухівського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право власності б/н від 02.12.2009 року виданим Красненською сільською радою, право власності зареєстровано 02.12.2009 року за № 29054250 в Обухівському бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 30.09.2015 року [PERSON] зареєстрована [INFO], що по вулиці Садовій в селі Красне-1 Обухівського району Київської області. Відповідно до довідки вихідний № 286 від 21.09.2015 року, виданої виконкомом Красненської сільської ради Обухівського району Київської області відповідач [PERSON] зареєстрована [INFO], що по вулиці Садовій в селі Красне-1 Обухівського району Київської області, однак за даною адресою не проживала та на даний час не проживає. Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше року, що підтверджується актами про її не проживання, починаючи з 29 серпня 2014 року, що складені за підписом депутата Красненської сільської ради [PERSON], в присутності свідків. Згідно зі\~ст. 317 ЦК\~право власності складається з права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~до ст. 41 Конституції України\~ та \~ст. 319 ЦК\~України\~\~власник\~\~володіє,\~\~користується, розпоряджається\~\~своїм\~\~майном\~\~на власний\~\~розсуд та\~\~має право вчиняти\~\~щодо свого\~\~майна\~\~будь-які\~\~дії, які не суперечать закону. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що будучи зареєстрованим у спірному будинку, відповідач [PERSON] порушує право позивача на користування та розпорядження власністю, як складових частин права власності, так як відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації в спірному будинку, не є членом сімї позивача, та ніяких договорів позивач з відповідачем щодо можливості користування спірним будинком не укладали. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки як власник майна він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм\~\~майном, і позовні вимоги в\~\~порядку\~ст.391 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні та порушення прав позивача як власника будинку в здійсненні розпорядження та володіння ним доведений належними і допустимими доказами. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved