Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» с. Бігунь Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю дві тисячі вісімсот сімнадцять гривень, який належав померлій [INFO] року [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Овруцькою районною державною адміністрацією 08.09.1998 року, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 04 серпня 1997 року за №274, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №380, мотивуючи тим, що [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину за законом, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном матері, зробила дрібний ремонт спадкового будинку, ремонт покрівлі та огорожі, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну (частку) пай на ім»я [PERSON] було видано 08 вересня 1998 року, не за життя, а після її смерті, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну їй спадщину, тому просить позов задоволити та визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, на виклик до суду не з'явився, але надав лист про розгляд справи без представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права. Відтак, 08.09.1997 року Овруцькою районної державною адміністрацією Житомирської області на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Бігунь» с. Бігунь Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю дві тисячі вісімсот сімнадцять гривень, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 04 серпня 1997 року за №274, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №380 (а.с.4). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, так як зробила дрібний ремонт спадкового будинку, ремонт покрівлі та огорожі, обробляла земельну ділянку, що підтверджується довідкою Бігунської сільської ради Овруцького району від 11.12.2017 року за №2033 (а.с.13) Позивач є дочкою [PERSON] і являється спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00019085436 (а.с.11). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2017 року №2064/02-31 вбачається, що [PERSON] не прийняла спадщину за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON], оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала до Овруцької ДНК заяву про прийняття спадщини за законом, а також не надала інших документів, які б підтвердили факт прийняття спадщини. Крім того, сертифікат на право на земельну (частку) пай на ім»я [PERSON] було видано 08 вересня 1998 року, не за життя, а після її смерті (а.с.13). З повідомлення державного нотаріуса Овруцької ДНК від 15.12.2017 року за №2217/01-16 вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися (а.с.18). Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельну частку (пай), правовстановлюючі документи на яку були видані після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельну частку (пай), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатив судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved