Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 91668,10 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.12.2013 р. о 03.00 год., керуючи автомобілем [NUMBER], в м.Києві на пр-ті Червонозоряному, відповідач вчинила дорожньо-траснпортну пригоду, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що знаходився в користуванні позивача, внаслідок чого йому були завдані матеріальні збитки. Відповідно до рахунку-фактури, наданого ТОВ «Авто-сервіс М» вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 91668,10 гривень. На підставі положень ст.1187 ЦК України позивач просить стягнути вартість відновлювального ремонту з відповідача у справі, оскільки СК «НАСТА», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, не було вчинено жодних виплат. В ході судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду була повідомлена шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур»єр». На підставі положень стст.224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наданих доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2013 р. о 03.00 год. по пр-ту Червонозоряному в м.Києві [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при зміні напрямку руху не надала перевагу в русу автомобілю [NUMBER], що рухався в другій смузі в попутньому напрямку внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів, що призвело до їх пошкодження. На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] знаходився в користуванні [PERSON] на підставі довіреності. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 13.01.2014 р. [PERSON] була визнана винною у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. З пояснень представника позивача вбачається, що під час дорожньо-транспортної пригоди відповідач надала інформацію про наявність у неї Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з СК «НАСТА», куди позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до інформації з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ на час настання дорожньо-транспортної пригоди був чинний договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС\\1060916, укладений з ПрАТ «УПСК» по відношенню до транспортного засобу «Субару» д.н. [NUMBER] Однак, на час розгляду справи суду не надано зазначеного договору і будь-яких клопотань про його витребування стороною не заявлялось, в зв»язку з чим суд позбавлений можливості встановити його чинність, ліміт відповідальності страховика, розмір франшизи. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач в силу положень ст.1187 ЦК України повинна в повному обсязі нести відповідальність за завдані збитки, оскільки інших доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до рахунку-фактури від 29.01.2014 р., наданого ТОВ «Авто-сервіс.М» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Субару» становить 91668,10 гривень. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 91668,10 гривень є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, а саме судовий збір в розмірі 916 гривень 68 копійок, що відповідає розміру стягнутого відшкодування, та витрати на здійснення публікації оголошення в газеті для виклику відповідача в розмірі 420 гривень.

Outcome: approved