Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], а саме: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова до житлового будинку, Б-1 сарай, Г-1 літня кухня, В-1 гараж, З-1 сарай, Є-1 сарай, П-1 погріб, №1-3 огорожа. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він починаючи з 1996 року відкрито володіє користується житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що собою становить А-1 житловий будинок, а-1 прибудова до житлового будинку, Б-1 сарай, Г-1 літня кухня, В-1 гараж,З-1 сарай, Є-1 сарай, П-1 погріб, №1-3 огорожа. Відповідно до технічної документації користувачем даної будівлі є [PERSON], але вона померла [INFO]. Останню він доглядав до її смерті, проте заповіт вона не залишила, свідоцтво про право власності не виготовлялося за життя власниці. Будинок побудовано у 1953 році. Він відкрито володіє вказаним будинком понад 10 років, за цей час вклав в ремонт та його утримання власні кошти. Але на даний момент не зважаючи на те, що він відкрито користується даним будинком, вкладає в нього свої кошти він не може вільно розпоряджатися та користуватися даним будинком. Не маючи свідоцтва на право власності він не може ні укласти договір на постачання енергії, ні договір з газовим господарством. Отже в користування даним майном обмежений, тому просить визнати право власності за набувальною давністю на зазначений житловий будинок з господарськими спорудами. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяви з проханням справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує /а.с. 24/. Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальна площа будинку [ADDRESS] становить 70,0 кв.м. Дійсна вартість будинку з господарськими спорудами складає 214843 грн. /а.с. 5-7/. З акту від 28 жовтня 2014 року про обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], складеного депутатом Покровської селищної ради за участю сусідів, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] на даний час проживає [PERSON] зі своєю сім'єю. У 1999 році [PERSON] доглядав власницю будинку [PERSON], яка померла [INFO] /а.с. 23/. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2001 року [PERSON] померла [INFO] /а.с. 9/. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З матеріалів справи, вбачається, що [PERSON] починаючи з 1996 року по теперішній час відкрито володіє та користується житловим будинком, а отже тривало, добросовісно, відкрито та безперервно користується будинком з господарськими спорудами. Враховуючи викладене, а також те, що володіння є відкритим, очевидним для всіх, позивач добросовісно заволодів вказаним майном, продовжує відкрито та безперервно користуватися вказаним будинком з господарськими спорудами, то суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved