Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області про визнання за ними права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , зокрема за [PERSON] просять визнати право власності на 2/3 частки будинковолодіння, з яких 1/3 належна їй як члену колгоспного двору, 1/3 частка в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , - за [PERSON] - право власності на 1/3 частку майна як за членом колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - 1/3 частка у житловому будинку [ADDRESS] , що зареєстрований як колгоспний двір. Дружина померлого [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, дочка [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, проте їй належить 1/3 частка у майні як члену колгоспного двору. Звернувшись до приватного нотаріуса Підволочиського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не нерухоме майно [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності частки спадкового майна спадкодавцеві. На підставі викладеного, зокрема через належність житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] до колгоспного двору, позивачі не мають змоги захистити свої права та інтереси у позасудовому порядку, у зв`язку з чим просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явилися, подали заяву, згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської об`єднаної територіальної громади Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна № 20, виданої 08 лютого 2021 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації, та технічного паспорта на будинок садибного типу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 120,2 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м. належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, що видане Жеребківської сільської ради 30 березня 1992 року. Згідно довідки, виданої архівним відділом Підволочиської РДА в Тернопільській області 25 лютого 2021 року № 104 по документах архівного фонду «Жеребківська сільська рада» у погосподарських книгах с. Жеребки станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON] , 1964 р.н., голова домогосподарства, разом з яким проживали: [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1985 р.н. Дане господарство належало до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Прізвище позивача [PERSON] змінено внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] , та залишено після розірвання шлюбу, що стверджується рішенням Підволочиського районного суду від 28 грудня 2015 року № 2/604/494/15. З письмових пояснень позивача судом встановлено, що свідоцтво про право власності на жилий будинок видане Жеребківською сільською радою 30 березня 1992 року на ім`я власника [PERSON] - втрачено, що стверджується відміткою у газеті «Гомін Волі» від 27 травня 2021 року № 20 (8081). Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належало по 1/3 частці житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Жеребківською сільською радою Підволочиського району Як убачається із постанови приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 09 грудня 2011 року № 01-16/127 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 80/2010 від 22 грудня 2010 року, спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з спадкоємцю відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Також судом встановлено, що [PERSON] в установленому законом порядку відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в користь його дружини [PERSON] , про що свідчить письмова заява від 28 вересня 2010 року. Таким чином судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) є членами колгоспного двору, оскільки до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні, а тому мають право власності у розмірі по 1/3 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виходячи з рівності часток усіх членів двору, проте не можуть у позасудовому порядку здійснити реєстрацію належного їм майна. Крім того позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , щодо 1/3 частки зазначеного будинковолодіння. У зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством, та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на належні йому частки у спадковому майні,- спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved