Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн., що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269174, який видано на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №152 від 05.05.1997, мотивуючи тим, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як у встановлений законом шестимісячний строк зробив поточний ремонт в будинку (побілив будинок, покрасив вікна, двері, підлогу) та обробляв присадибну ділянку. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначену земельну частку (пай), йому було відмовлено, так як сертифікат на земельну частку (пай) виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надіслали лист, в якому просять спрву слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.05.1997. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства « Словечне» с. Словечне Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 5023 грн., і належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269174, який було видано на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації №152 від 05.05.1997, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269174 від 10.12.1997. Позивач є спадкоємцем за законом 1-ї черги. Він прийняв спадщину після смерті батька на підставі ст.549 ЦК України 1963 року, фактично вступивши у встановлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, так як зробив поточний ремонт в будинку (побілив будинок, покрасив вікна, двері, підлогу) та обробляв присадибну ділянку. Крім позивача інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. В нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на земельну частку (пай), йому було відмовлено, так як сертифікат на земельну частку (пай) виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Зазначені обставини підтверджуються копіями: посвідки про народження серії [NUMBER] , довідкою виконавчого комітету Словечанської сільської ради №616 від 21.02.2020, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №425/02-31 від 02.03.2020 та повідомленням Овруцької ДНК №690/01-16 від 08.05.2020. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Довідка ТОВ «Словечне-Агро» №191 від 27.04.2020 свідчить, що рішенням загальних зборів членів КСП «Словечне» від 26.12.1996 [PERSON] включений до списку осіб (членів КСП та колгоспних пенсіонерів), які мають право на земельну частку (пай) та на його ім`я виписаний сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №0269174. Зважаючи, що сертифікат, який є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) було виписано спадкодавцю за життя на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації від 05.05.1997, він відповідно є таким, що набув права власності на спірну земельну частку (пай). Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. За таких обставин, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкову земельну частку (пай) на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. в доход держави.

Outcome: approved