Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що 09.12.2013 Липовецьким районним судом Вінницької області було видано судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Після ухвалення судового рішення законодавцем було внесено зміни до діючого законодавства в частині мінімального розміру аліментів на одну дитину, що становить не менш 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що аліменти, які присуджені із відповідача є значно нижчими ніж визначені законодавцем, а в добровільному порядку відповідач у більшому розмірі не сплачує, тому позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей визначених за судовим рішенням, - з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, також просить суд вирішити питання судових витрат. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у заявленому обсязі, не заперечував щодо його задоволення, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилась, однак в позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. З огляду на визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 09.12.2013 Липовецьким районним судом Вінницької області було видано судовий наказ у цивільній справі №136/2528/13-ц, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказане судове рішення набрало чинності 27.12.2013. Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03.12.2013 встановлено, що після розірвання шлюбу позивачеві відновлено її дошлюбне прізвище "Панасюк" (а.с.8). Позивач звернулась до суду із даним позовом про зміну розміру аліментів визначених за вищевказаним судовим рішенням, вказуючи на зміни законодавства в частині мінімального розміру аліментів, які були прийняті після видачі судового наказу. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правилами\~ ст.181 СК України, передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із аналізу норм ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Такі висновки зробив і Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року N 143цс13. 17.05.2017 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину, не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Судом встановлено, що присуджений до стягнення за судовим наказом розмір аліментів на утримання дітей сторін із відповідача є значно нижчим від 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку законодавцем, отож, суд вважає, що є усі правові підстави для зміни розміру аліментів визначених за судовим рішенням. З урахуванням встановлених судом обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, обставин, передбачених ст.182 СК України, рівного обовязку батьків надавати матеріальну допомогу по відношенню щодо своєї дитини, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання їх спільних із позивачем дітей у частці від його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину. При цьому, згідно поданої до суду заяви, у якій відповідач позов визнав та погодився із таким розміром аліментів, суд вважає, що він реально зможе виконати взяті на себе зобовязання. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про його задоволення. Розмір аліментів у новому розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили (абз.4 п.23 постанови ПВСУ №3 від 15.05.2006). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до\~Глави 8 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що при предявленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору, який становить 704, 80 грн., суд вважає, що їх слід стягнути з відповідача в дохід держави, а також позивачем надано письмові докази в підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких є співмірним із складністю справи та виконаної роботи, тому такі витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.\~182,\~192 СК України,

Outcome: approved