Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

позивач звернувся з позовом, в якому просить звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Рішенням цього ж суду від 17 березня 2016 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 лютого 2017 року. Після вирішення про стягнення аліментів, а саме - з лютого 2017 року син сторін - [PERSON], [INFO], за власним бажанням став проживати з позивачем і саме останній несе витрати на його утримання. В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява, згідно з якою останній позов підтримує та просить суд про розгляд справи у його відсутність. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи у її відсутність. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02 лютого 2017 року. Поданням заяви про визнання позову підтверджується факт, що сторонами визнано факт зміни місця проживання [PERSON], [INFO] після ухвалення рішення у справі про стягнення аліментів, а саме, що з лютого 2017 року [PERSON], [INFO], за власним бажанням проживає з позивачем і знаходиться саме на його утриманні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому, за чч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ст.188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За ст.197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином, положеннями глави 15 СК України прямо не визначено можливості звільнення платника аліментів від сплати аліментів, визначених судовим рішенням на користь отримувача аліментів у випадку зміни місця проживання дитини після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Водночас, нормами ст.192 СК України передбачено можливість зміни розміру аліментів, вичерпний перелік підстав для якої не визначено. При цьому, глава 15 СК України вказує, що одержувачем аліментів у випадку проживання дитини із одним з батьків є саме та особа, з якою проживає дитина та на безпосередньому утриманні якої дитина знаходиться. За таких обставин, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням положень ст.197 СК України, враховуючи те, що після зміни місця проживання одного з дітей на утримання якого судовим рішенням з позивача присуджено до стягнення аліменти на користь відповідача припинила своє проживання із відповідачем і позивач з позовом про стягнення з відповідача аліментів внаслідок проживання дитини із ним не звернувся, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі та звільнити позивача від сплати аліментів, визначених рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року у справі № 183/438/16 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved