Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: припинити право колективної власності на земельні ділянки, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю ОД-06 № 3243 від 15 серпня 1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім. Котовського, на площу 53,74 га, цільове призначення земель для сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Августівської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту) та визнати таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-06 № 3243 від 15 серпня 1995 року, виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Котовського, на площу 53,74 га, цільове призначення земель для сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Августівської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту). Свої вимги мотивує тим, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою про затвердження документацій із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту). За результатами розгляду заяви та відповідної документації Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповіддю № 19-1502-05-2964/2-15 від 10 травня 2015 року відмовило у задоволенні заяви. Рішення про відмову вмотивоване тим, що земельна ділянка за бажаним місцем розташування перебуває у колективній власності, право на яке посвідчено Державним актом на право колективної власності на землю серії ОД-06 № 3243, виданим колективному сільськогосподарському підприємству ім. Котовського, площею 3425,4 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту). Таким чином, позивач у встановленому законом порядку розпочав процедуру набуття права власності на земельну ділянку. Разом із тим, наявність чинного державного акту серії ОД-06 № 3243 унеможливлює набуття права власності на земельну ділянку, що суперечить ст.116 ЗК України. Чинні Земельний кодекс України та Цивільний Кодекс України визначають приватну, державну та комунальну форму власності. Отже, чинне законодавство не передбачає існування колективної форми власності, а відтак існування чинного державного акту на право колективної власності є перешкодою для реалізації конституційних принципів набуття права власності на земельні ділянки, та відповідно порушує право власності позивача. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що державний акт видавався КСП ім. Котовського. Відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на запит станом на 12.09.2016 відповідно до наступних критеріїв пошуку: «Найменування юридичної особи (точний пошук): «КОЛЕКТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО ім. Котовського», в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Таким чином, враховуючи, що діючим законодавством не визначено порядку припинення права власності на землю із підстав відсутності такої форми власності як колективна, що апріорі неможливо через відсутність такого визначення в чинному законодавстві, вважає, що слід застосувати положення ст.8 Конституції України щодо принципу верховенства права, ст. 1 ЦПК України щодо завдань цивільного судочинства та ст.5 ЗК України щодо базування земельного законодавства на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави та забезпечення гарантій прав на землю та застосувати такий спосіб захисту як припинення права колективної власності в судовому порядку. З огляду на викладене просить задовольнити позов. Позивач у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти постановлення рішення по справі. (а.с. 37). Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву визнав в повному обсязі, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. (а.с. 49). Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням обставин, викладених у письмових запереченнях. (а.с. 42). Згідно з положеннями ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~встановлено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 25 жовтня 2011 року позивач отримав розпорядження № 924/2011 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Августівської сільської ради (за межами населеного пункту). (а.с. 10). 09 липня 2012 року позивач звернувся до ПП «ГЕОІНФОРМСЕРВІС» із заявою про затвердження документацій із землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту). (а.с. 11). За результатами розгляду заяви та відповідної документації Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповіддю № 19-1502-05-2964/2-15 від 10 травня 2015 року відмовило у задоволенні заяви. Рішення про відмову вмотивоване тим, що земельна ділянка за бажаним місцем розташування перебуває у колективній власності, право на яке посвідчено Державним актом на право колективної власності на землю серії ОД-06 № 3243, виданим колективному сільськогосподарському підприємству ім. Котовського, площею 3425,4 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту). (а.с. 8). Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси Згідно ч.1 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України, передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином, враховуючи, що діючим законодавством не визначено порядку припинення права власності на землю із підстав відсутності такої форми власності як колективна, що апріорі неможливо через відсутність такого визначення в чинному законодавстві, слід застосувати положення ст.8 Конституції України щодо принципу верховенства права, ст. 1 ЦПК України щодо завдань цивільного судочинства та ст.5 ЗК України щодо базування земельного законодавства на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави та забезпечення гарантій прав на землю та застосувати такий спосіб захисту як припинення права колективної власності в судовому порядку. У звязку з викладеним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved