Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо виселення [PERSON] та [PERSON] з службового жилого приміщення - [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування заявлених вимог позивач, посилаючись на вимоги діючого законодавства вказав зокрема наступне. Житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Управлінням житловими будинками Управління справами Верховної Ради України. Проте, в квартирі [ADDRESS] всупереч волевиявленню позивача та положенням діючого законодавства, проживають [PERSON] та [PERSON], при цьому, [PERSON] отримала вказану службову квартиру на сім»ю з двох осіб - на [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] згідно з ордером (від 05.11.2009 року) на вказане службове жиле приміщення на період її повноважень депутата Верховної Ради України, які були припинені 12.12.2012 року. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечував, наполягав на розгляді справи у відсутність осіб які не з»явилися. Представник третьої особи у письмових поясненнях підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у його відсутність. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 118 Житлового кодексу України визначено, що жилі приміщення, що надаються народним депутатам У країни на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів. Статтею 126-1 Житлового кодексу України встановлено, що порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними визначається окремим Положенням, затвердженим Верховною Радою України. Згідно з пунктом 14 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11.07.1995 року: службове жиле приміщення надається народному депутату України після набуття ним депутатських повноважень; розподіл жилих приміщень для народних депутатів України провадиться відкрито і гласно комітетом Верховної Ради України, до компетенції якого віднесено зазначене питання. Так, рішенням Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України від 09.07.2009 (протокол №39) затверджено список народних депутатів України, яким відповідно до статті 35 Закону України «Про статус народного депутата України» надано службові жилі приміщення у м. Києві, у тому числі [PERSON] - двокімнатну квартиру [ADDRESS] (копія рішення а.с.9, 10). [PERSON] була обрана народним депутатом України шостого скликання. Дата набуття депутатських повноважень - 23.11.2007 року, дата припинення - 12.12.2012 року (а.с.14). Відповідно до вимог статті 122 Житлового кодексу України Управлінням справами Верховної Ради України [PERSON] видано ордер від 05.11.2009 року на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 23,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] - на сім»ю з двох осіб - на [PERSON] та її чоловіка - [PERSON] (копія ордеру а.с.8). Постановою Верховної Ради України від 21.10.2009 року № 1652-УІ «Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України» зазначена квартира була включена до числа службових жилих приміщень, які відповідно до статті 35 Закону України «Про статус народного депутата України» можуть надаватися народним депутатам України на строк їх повноважень (зміст постанови та переліку (додатку) а.с.6, 7). Пунктом 28 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними встановлено, що: народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився чи депутатські повноваження яких достроково припинено відповідно до статті 4 Закону України "Про статус народного депутата України" (2790-12), або щодо яких скасовано рішення про визнання їх депутатських повноважень, чи які одержали у м. Києві інше благоустроєне жиле приміщення у постійне користування, в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Узгоджуються з цим положенням і аналогічні вимоги пункту 3 рішення від 03.06.2015 (протокол № 23) Комітету з питань Регламенту та організації роботи Верховної Ради України (протокол № 23 від 03.06.2015) (а.с.11, 12). [PERSON] повідомлялась листом за підписом Керівника Апарату Верховної Ради України за №15/13-587 від 30.03.2015 року про необхідність звільнення вказаного займаного службового жилого приміщення, проте, на цей час вона та [PERSON] займану службову квартиру не звільнили (а.с.13). В довідці №15-1/24-151, виданій 27 квітня 2015 року Управлінням житловими будинками Управління справами Верховної Ради України зазначено, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі третьої особи (копія а.с.16, щодо автентичності якої заперечень не надано). Пунктами 1 та 2 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними встановлено, що: це Положення визначає порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень у м.Києві на строк їх повноважень у Верховній Раді України та користування ними; будинки, в яких розміщені службові жилі приміщення, призначені для заселення народними депутатами України і членами їх сімей, знаходяться на балансі Управління справами Верховної Ради України. Проте, в квартирі [ADDRESS], всупереч волевиявленню позивача відповідачі не виселяються з цієї квартири. Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved