Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 05 квітня 2017 року [PERSON] взяла в борг грошові кошти в сумі 44000 дол.США і зобов"язалася повернути частинами до 05 травня 2017 року до 5 червня 2017 року та до 05 липня 2017 року. Даний факт підтверджено договором позики підписаним відповідачем але в зазначений термін відповідач борг не повернула. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та суду пояснила, що дійсно вона взяла в борг у позивача вказані кошти і не заперечує їх повернути. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач своєму позові зазначив вимогу про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 1192840,00 грн. Відповідач позовні вимоги визнала. Згідно з п.4.ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, в даному випадку підставою для задоволення позову є визнання позову відповідачем та наявність законних для того підстав. Так, судом встановлено, що 05 квітня 2017 року позивач - [PERSON] надав в борг відповідачу - [PERSON] грошові кошти в сумі 44000 доларів США, що на день укладення договору за курсом Національного банку України становить в еквавіленті 1192840, 00 грн. Даний факт підтверджується Договором позики укладений між сторонами та ними підписаний, а також не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з вищезазначеного договору позивач надав грошові кошти відповідачу, яка не заперечує про отримання нею вказаних коштів. Відповідно до вищевказаного договору кінцевий час повернення грошових коштів зазначено до 05 липня 2017 року. Станом на 19 липня 2017 року відповідачем кошти не повернуто. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. В судовому засіданні відповідачем визнано позовні вимоги та не заперечується факт отримання коштів від позивача і не повернення грошових коштів в строк, який зазначено в вищезазначеному договорі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 8000 грн.

Outcome: approved