Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просила суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) своїм майном, а саме квартирою № 2 в будинку № 126 по вул. Армійська в м. Харкові, шляхом визнання [PERSON] (податковий номер [NUMBER], дата народження 08.10.1936 р.н.) таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 2 в будинку № 126 по вул. Армійська в м. Харкові. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 03 червня 2011 р. [PERSON], стала власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира була придбана мною у громадянина [PERSON] - [PERSON] Давіда Павловича (ідентифікаційний номер [NUMBER]) згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03.06.2011 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1378. Право власності на квартиру було зареєстровано нею у Комунальному підприємстві «Харківське міське БТІ» 22.06.2011 р. за реєстраційним номером 31757985 (номер запису П-1-48159 в книзі 1). 06 липня 2011 року [PERSON] була зареєстрована за вищевказаною адресою як власниця квартири, 13.07.2011 р. нею було надано згоду на реєстрацію в [ADDRESS] її сина [PERSON]. В червні 2015 року позивачеві [PERSON] стало відомо про те, що з 2010 року стосовно квартири [ADDRESS] тривають судові спори, ініційовані відповідачем [PERSON] до третіх осіб [PERSON]В„ [PERSON], [PERSON] про повернення у власність даної квартири, яку останні продали ще 14.10.2010 р. громадянину [PERSON] З позовних заяв [PERSON] до третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивачеві [PERSON] стало відомо про те, що 01 червня 1960 року громадянин [PERSON] отримав ордер серії КП № 80525 виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих на право вселення до [ADDRESS] на трьох осіб: себе, його дружину та сина [PERSON] Після смерті дружини він повторно одружився у 1983 р. з громадянкою [PERSON], яка разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] переїхали до нього у вказану квартиру. 27 грудня 1989 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і, як стверджує [PERSON] у своїх позовних заявах, на початку 1990 року він тимчасово виїхав зі вказаної квартири, дозволивши своїй колишній дружині та її дітям там проживати. Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 10.01.2005 р. за позовною заявою [PERSON], [PERSON] та [PERSON], його було визнано таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Рішенням Дзержинського РВК № 31/5 від 15.03.2005 р. [PERSON] було визнано основним наймачем квартири [ADDRESS], змінено умови договору найму житлового приміщення. 28.08.2008 р., вказане житлове приміщення було приватизоване [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/3 кожному та видане відповідне Свідоцтво про право власності. 14.10.2010 р., вищевказані треті особи продали дану квартиру громадянину [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського РНОХО [PERSON] за реєстровим № 1008, і яка згодом, 03.06.2011 р., була придбана позивачкою [PERSON] також за відплатним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 17.02.2015 р. на підставі скасованого заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, міграційною службою Дзержинського РВ м. Харкова було анульовано зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яке було зроблено його колишньою дружиною [PERSON] ще 16.02.2005 р. Починаючи з 2010 року, тобто з моменту початку судових спорів за позовами [PERSON] він вказував своє місце проживання за наступною адресою: вул. Шекспіра. [ADDRESS] в м. Харкові. Таким чином, на сьогодні [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачці [PERSON], і в якій відповідач [PERSON] не проживає вже 26 (двадцять шість) років. Своїм постійним місцем проживання вже більше пяти років останній вказує [ADDRESS]. Саму ж [PERSON] було знято з реєстраційного обліку міграційною службою Дзержинського РВ м. Харкова 17.02.2015 р. на підставі скасованого вже на сьогодні заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/7536/13-ц від 17.03.2014 р. З 03 червня 2011 року позивачка самостійно проживає у [INFO], самостійно оплачує комунальні платежі, за власні кошті утримує дану приватну власність у належному та безпечному стані, здійснює поточний ремонт та інші дії на її утримання. Відповідач у даному приміщенні не знаходиться і не проживає вже більше 26 (двадцяти шести) років, його особисті речі та майно позивачка, яка постійно проживає у своїй квартирі з 2011 року, ніколи не бачила, самого відповідача [PERSON] жодним разом за місцем свого реєстрації та проживання не бачила, з ним не знайома, жодних дій на утримання даної нерухомості, в тому числі на оплату комунальних платежів, він не здійснює. На момент придбання нею квартири ніякого [PERSON] не було в ній зареєстровано, і тим більше, він там не проживав. Про спірну ситуацію щодо своєї нерухомості позивачка взагалі дізналася у червні 2015 року. У судове засідання сторони не зявились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Судові повістки, на адреси сторін, повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, крім того сторони сповіщені через оголошення у засобах масової інформації. Фіксація судового процесу не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини як про це вказано вище. Крім того, згідно письмових пояснень [PERSON] Давіда Павловича, за час його володіння вказаною квартирою та під час її продажу ним позивачу, відповідач та його речі у квартирі не були. Відповідно до ч.2 ст. 107 Житлового кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначається, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Також суд враховує і той факт, що згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.03.2016 року по справі № 638/7536/13-ц, провадження № 2/638/198/16, яка набрала законної сили 23.02.2016 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи: Харківська міська рада, Головне управління державної міграційної служби України у Харківській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без розгляду. За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved