Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 06.09.1996 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Хортицького районного суду від 13.08.2018 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя та кредитні кошти, сторонами у справі було набуто спільне нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка оформлена на імя відповідача. Кредитні зобовязання в повному обсязі сторонами у справі не виконані, але платежі сплачуються позивачем своєчасно, заборгованість відсутня. Відповідач права позивача на частку у спільному майні подружжя не визнає, замінив замки у квартирі, позивача до квартири не пускає, комунальні та кредитні платежі не сплачує. За вказаних обставин позивач вимушена звернутись до суду з цією заявою.\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 16.07.2018 року позовну заяву прийнято до судового розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою від 13.08.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник надали суду заяву, у якій просять справу розглянути без їх участі з урахуванням пояснень викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, а також наданих ними у матеріали справи доказів. Відповідач у судове засідання не зявився, причину відсутності суду не повідомив, про дату та час слухання справибув повідомлений належним чином. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач визнав вимоги позивача частково, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/4 частину спірної квартири, вважає, що інші 3/4 частки цієї ж квартири належать йому особисто, при цьому, відповідач послався на укладення договору дарування між ним та його батьками у сумі 16\~000 доларів, проте будь яких доказів в обґрунтування наданих заперечень до відзиву не у встановлений судом строк ні у подальшому (судове засідання двічі відкладалось через неявку відповідача та його представника) не надав. Позивачем надана відповідь на відзив, яка відповідає вимогам ст.ст. 178, 179 ЦПК України з доказами її направлення іншим учасникам справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, на адресу суду направлена письмова заява відповідно до змісту якої, третя особа просить розглянути справу без участі її представника, заперечень проти позовних вимог не має, повідомила суд, що прострочення оплати за кредитними зобовязаннями перед третьої особою сторони у справі не мають. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, щопозовні вимоги підлягають задоволенню в повному обссязі. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з ст.16 Закону України\~«Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Статтею 60\~СК України визначено режим майна, як спільної сумісної власності подружжя, якщо воно придбано за час шлюбу, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, доки не буде доведено протилежне. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та придбану за рахунок останніх нерухомість, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобовязання в інтересах сімї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Відповідно до ст. 71\~СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У позовній заяві позивач зазначила обставини справи та вимоги, з якими вона звернулась до суду та надала докази в обґрунтування обставин, зазначених у позові. Відповідно до ст. 178 ЦПК України, у відзиві на позов відповідач викладає свої заперечення проти позову, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Відповідно п. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи належних їм процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених Кодексом. З огляду на зазначене, судом розглянута справа з урахуванням письмових пояснень сторін справи та наданих ними доказів. Судом встановлено, що 06 вересня 1996 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №913, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 292851 від 06. 09.1996 року. З квітня 2018року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, проживають окремо, мають окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2018 року (справа № 337/2815/18) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], реєстровий номер 2359, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, придбана двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Покупцем відповідно до вищевказаного договору зазначено відповідача. Суд вважає придбану квартиру такою, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, доказів протилежного матеріали справи не містять. Доводи відповідача щодо придбання спірної квартири за рахунок належних йому особистих коштів, в тому числі, отриманих ним за договором дарування не підтверджені будь-якими доказами, тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 26-152-К/р ВІД 02.08.2005 року, сторони у справі отримали кредитні кошти у розмірі 13\~000 доларів США. Позичальником у договорі зазначено відповідача, позивач надавала згоду на отримання родиною кредитних коштів та придбання відповідачем спірної квартири. Кредит сторонами у справі сплачується відповідно до графіку, прострочення платежів немає. Останні платежі за кредитним договором здійснено позивачем. Відповідно до договору відповідального зберігання документів від 11.08.2005 року, договір купівлі-продажу вищевказаної квартири знаходиться на зберіганні у банківській установі. З огляду на зазначене, суд вважає вимоги позивача доведеними і обґрунтованими та підтвердженими зібраними у справі доказами, а права позивача такими, що підлягають судовому захисту. Спірна квартира набута в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved