Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача з 1977р. по 20.05.2013р., на посаді електромонтера лінійних споруджень телефонного зв'язку й радіофікації ділянки зв'язку ОГЄ ВАТ «ХБК» . На день звільнення адміністрація ВАТ «ХБК» нарахувала заробітну плату в сумі 11 095,35грн., що підтверджується довідкою від 20.05.2013 р., але виплатити відмовилось в зв'язку з відсутністю грошових коштів. До теперішнього часу підприємство з ним не розрахувалося. За таких обставин просить стягнути заробітну плату в сумі 11095,35грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2013 р. по 31.03.2015 р.(що складає 470 днів затримки ) в сумі 43334,00 грн. До суду від позивача надійшла заява про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно. Ці вимоги закону відповідачем не виконані. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень, даних у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного стоку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Судом встановлено, що позивач з 1977р. по 20.05.2013р., на посаді електромонтера лінійних споруджень телефонного зв'язку й радіофікації ділянки зв'язку ОГЄ ВАТ «ХБК» . Відповідно до запису в трудовій книжці звільнений з займаної посади 20.05.2013 року, на підставі ст..40 п.1 КЗпПУ у зв'язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до довідки №4/34/25-18-552 від 20.05.2013р. заборгованість ВАТ "ХБК" по виплаті заробітної плати позивачу станом на 20.05.2013 року складає 11095,35 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, середній заробіток за час затримки ВАТ «ХБК» виплати позивачу заробітної плати буде складати за період з 21.05.2013 року по 31.03.2015р. - 470 днів в сумі 43334,00 грн ( середньоденний заробіток за два місяці перед звільненням складає 92,20 грн., відповідно до наданої відповідачем довідки. Середній заробіток за час затримки розрахунку буде складати : 92,20х470 =43334,00 грн.). Отже, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 11095,35 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2013 року по 31.03.2015 року в сумі - 43334,00 грн. Отже, загальна сума заборгованості становить 54429,35 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, які складаються із суми судового збору в розмірі 544,29 грн.

Outcome: approved