Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS]. Спадщину після смерті батька прийняла його дружина, тобто мати позивача [PERSON] шляхом фактичного прийняття спадщини, у відповідності до діючого на час відкриття спадщини законодавства, однак документально це не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилось належне їй майно. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до вимог діючого законодавства, прийняла спадщину, шляхом звернення в межах шестимісячного строку до органів нотаріату із заявою відповідного змісту. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, так як свідоцтво [NUMBER] про право власності на житловий будинок було видане на ім'я померлого [PERSON] виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області 29 травня 2003 року на підставі рішення виконкому Турбівської селищної ради від 24 квітня 2003 року за №23, тобто після смерті [PERSON]. Зважаючи на те, що за життя спадкодавець набув правомірно право власності на об'єкт нерухомості, а спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини та таке право позивача не визнається, тому він просить суд здійснити захист його порушених прав шляхом визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Однак надали суду заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути праву без їхньої участі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у відсутності представника до суду не направили. Зважаючи на те, що позивач та його представник скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів в загальному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке. [INFO] в смт. Турбів померла [PERSON], про що засвідчує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 4). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON], які були витребувані судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась дочка [PERSON], подавши нотаріусу за місцем відкриття заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] та спадщину прийняла. Згідно матеріалів спадкової справи встановлено, що на частину майна позивачеві було видано нотаріальні акти, у тому числі на земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування будинку, що розташована в [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту [NUMBER]. Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за місцем розташування вищевказаної земельної ділянки в [ADDRESS], [PERSON] після смерті матері [PERSON] відмовлено з тих підстав, що свідоцтво [NUMBER] про право власності на житловий будинок було видане на ім'я її батька, тобто чоловіка [PERSON] - [PERSON] виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області 29 травня 2003 року на підставі рішення виконкому Турбівської селищної ради від 24 квітня 2003 року за №23. У той час як [PERSON] помер [INFO], спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON], однак спадкових прав на об'єкт нерухомості вона не оформила, тому правовстановлюючий документ на нерухомість відсутній. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.5), встановлено, що [INFO] в смт. Турбів помер [PERSON]. Згідно свідоцтва [NUMBER] про право власності на житловий будинок виданого виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області 29 травня 2003 року на підставі рішення виконкому Турбівської селищної ради від 24 квітня 2003 року за №23, з'ясовано, що власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], є [PERSON] (а.с. 7). Згідно штемпеля на зворотній стороні свідоцтва проведено державну реєстрацію вказаного об'єкта нерухомості 08.09.2003 року Вінницьким обласним БТІ та внесено запис за №189 в реєстрову книгу за №12, тобто до діючого на той час законодавства. Встановлені судом обставини підтверджують, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно та його державна реєстрація була проведена на померлу особу. Із матеріалів спадкової справи до майна [PERSON], що були витребувані судом встановлено, що спадщина відкрилась за законом. Своїм правом на спадкування скористалась дружина спадкодавця [PERSON], інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. Спадщину спадкоємець прийняла, подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідок, які були видані виконавчим комітетом Турбівської селищної ради 09.06.2017 року за №1757, 1758, встановлено, що за відомостями Турбівської селищної ради власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], був [PERSON]. Наведене підтверджується й Технічним паспортом виготовленим КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 18.08.2016 року, вказаний житловий будинок збудований до 1941 року, він не є самочинним будівництвом, його користувачем визначено [PERSON], в подальшому власником [PERSON] Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 148 369 грн. (а.с.14-19). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Із зібраних у справі доказів судом встановлено, що [PERSON] набув згідно діючого на той час законодавства право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Об'єкт нерухомості не є самочинним будівництвом, подальше узаконення було проведено органом місцевого самоврядування на підставі інформації, яка була наявна у нього та підтверджувала правомірність набуття права власності [PERSON], що входило до компетенції органу місцевого самоврядування, та має відмітку в органах БТІ, однак від незалежних від [PERSON] причин правовстановлюючий документ було видано вже після його смерті. Беззаперечним є той факт, що спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], як було вже встановлено вище, отож з моменту відкриття спадщина належить їй, у тому числі й спірний об'єкт нерухомості, який набуто було спадкодавцем правомірно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, які вказують на порушення прав позивача, як спадкоємця за законом, що підлягає захисту судом у спосіб, що ним обраний, отож позов обґрунтований та підлягає до задоволення. На підставі глави 84, ст.ст. 1258, 1261,1268, 1270, 1274, 1275, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved