Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернувся в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення зайво виплаченої пенсії, мотивуючи тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Могилів-Подільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та відповідно до поданої заяви від 15.03.2005 року, починаючи з 10.03.2005 року отримує пенсію за вислугу років як працівник охорони здоров`я згідно п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідачу під підпис було вручено зобов`язання про те, що в разі змін, які будуть викликати зміну розміру виплачуваної пенсії, в тому числі про працевлаштування або звільнення з роботи, повідомити відділ пенсійного забезпечення управління. Проте, відповідач при влаштуванні на роботу на посаду викладача Могилів-Подільського медичного коледжу з 18.01.2010 року по 21.07.2017 року, яка дає право на пенсію за вислугою років згідно п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», не повідомила про такі обставини управління. Дані обставини були встановлені при подачі відповідачем заяви про перерахунок пенсії. При перерахунку пенсії відповідачу було встановлено переплату у сумі 89695,87 грн. Відповідачу надсилався лист про встановлення таких обставин та добровільне повернення коштів. На засіданні комісії з відшкодування надмірно виплачених сум пенсії 29.03.2018 року було встановлено, що відповідач відмовляється добровільно сплачувати переплату у сумі 89695, 87 грн. Враховуючи вищевикладене, управління вважає, що вжило всіх можливих заходів для добровільного відшкодування переплати пенсії відповідачем у сумі 89695,87 грн, однак відповідачем так і не було відшкодовано дані кошти. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зайво виплачену пенсію у сумі 89695,87 грн. Представник позивача [PERSON]. В судове засідання не з`явився, подав до суду заяву де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Відповідач подала відзив на позовну заяву, де зазначила, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в позові. Представник позивача подав до суду заяву, де зазначив, що позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав: в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 10.03.2005 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Могилеві-Подільському в зв`язку з отриманням пенсії за вислугу років, як працівник охорони здоров`я, що підтверджується заявою про призначення пенсії за вислугу років від 10.03.2005 та протоколом №101 від 08.04.2005 про призначення та нарахування пенсії (а.с.7,8). Під час отримання пенсії відповідачем підписано зобов`язання про повідомлення відділу пенсійного забезпечення про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії, в тому числі про працевлаштування або звільнення з роботи від 24.05.2005 (а.с.9). 21.07.2017 відповідачем подано заяву про перерахунок пенсії (а.с.10,11). При перерахунку пенсії відповідачем було подано довідку Могилів-Подільського медичного коледжу від 22.05.2017, про те що вона працює у коледжі на посаді викладача з 18.01.2010 до теперішнього часу (а.с.12). В ході перевірки поданих документів позивачем було встановлено переплату пенсії у сумі 89695,87 грн. Відповідачу надсилався лист про встановлення таких обставин та добровільне повернення коштів (а.с.13). Як вбачається з довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 11.12.2017, [PERSON] за період з січня 2010 року по липень 2017 року отримала пенсію у розмірі 89695,87 грн. (а.с.6). 29.03.2018 Могилів-Подільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області прийнято рішення про утримання переплаченої суми пенсії з [PERSON] починаючи з 01.05.2018 по 20 % від розміру пенсії (а.с.15). Надана відповідачем копія трудової книжки також підтверджує той факт, що відповідач у період отримання пенсії була працевлаштована з 18.01.2010 (а.с.35-39). Згідно вимог ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, яка передбачає порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, та відрахування з пенсій, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Крім того, згідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92 визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті пенсії, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13 та постанові від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду. Згідно ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові, внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом [PERSON] подаючи заяву про призначення пенсії в 2005 році була ознайомлена із зобов`язанням повідомити про прийняття на роботу, звільнення з роботи, та інші обставини, що можуть вплинути на її пенсійне забезпечення, та з зобов`язанням повідомити про це органи, що призначають та виплачують пенсію в триденний термін. Отже, [PERSON] знала про обставини, що вплинуть на пенсійне забезпечення та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. А тому кошти в розмірі 89695,87 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу як набуті без достатньої правової підстави. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved