Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 23.11.2003 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстровано виконкомом Приборівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 11. Подружжя має від шлюбу двоє дітей: дочку [PERSON], 23.04.2005 року та син [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка вказує, що останнім часом їхні шлюбні відносини не складались, оскільки з відповідачем мають різні характери та різні погляди на життя. На даному грунті в сім'ї постійно виникають сварки та скандали, різні непорозуміння, що призвели до того, що подальше спільне проживання стало нестерпним, вони проживають окремо, сім'я фактично розпалась та існує лише формально. Ураховуючи наведене позивач просила суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, при розірванні шлюбу вирішити питання про зміну її прізвища та присвоїти її дошлюбне прізвище "Мельничук" Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, в підтвердження чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із проставлення особистого підпису відповідача. Ураховуючи те, що позивач скористалась наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку відповідача суд визнає неповажною, а відтак не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що доведено свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-АМ № 099055, видане виконкомом Приборівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області (а.с.4). Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 23.04.2005 року та син [PERSON], [INFO]. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом зясовано, що в сім'ї постійно виникають сварки та скандали, різні непорозуміння, в зв'язку з чим спільне проживання стало нестерпним та неможливим, сторони проживають окремо, між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення. Також підлягає до задоволення вимога позивача про відновлення її дошлюбного прізвища, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved