Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, розмір якого в подальшому зменшили, в остаточній редакції якого просять стягнути з відповідачки на користь позивачів частину вартості комунальних послуг відповідно до займаної площі, а саме 1225,03 грн., оплачених в 2015 році, за квартиру [ADDRESS], яка належить сторона на праві спільної часткової власності, стягнути з [PERSON] 4000 грн., понесених витрат на правову допомогу та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що у вказаній квартирі зареєстровані і проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] і його двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] (2002 р.н.) і [PERSON] (2004 р.н.). Уже багато років відповідачка не бере участі в утриманні належного їй на праві спільної власності майна, що в свою чергу є порушенням вимог передбачених ст. 322 ЦК України. Оскільки, неповнолітні мешканці квартири не несуть обовязку брати участь у витратах по утриманню будинку вважають, що відповідач повинна нести витрати по оплаті комунальних послуг в рівних частинах разом з позивачами. У звязку із наведеним, просять позов задовольнити. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримали, додатково зазначили, що протягом тривалого часу відповідачка не оплачує комунальні посли за належну їй частину квартири [ADDRESS]. На будь які спроби вирішення конфлікту позасудовим шляхом жодним чином не реагує, а тому вони змушені були звернутись до суду із позовом, який просять задовольнити. Відповідач [PERSON] позов заперечила, додатково пояснила, що жодного боргу по оплаті комунальних послуг у неї не має, вона здебільшого проживає на дачі, сам позов є безпідставним, у зв'язку із чим у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29.06.2006 року було поділено майно подружжя Леус 1.1, та [PERSON] в рівних частинах та встановлено право користування квартирою № 43 в будинку № 27 по вул. Мисливській в м. Львові. /а.с.7-10/ Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.02.2015 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 13.02.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності, визначено, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/3 частки. /а.с.6/ Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописку, виданої ЛКП «Богданівка», у вказаній квартирі зареєстровані .і проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] і його двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] (2002 р.н.) і [PERSON] (2004 р.н.). /а.с.11/. Відповідно до розрахунку витрат на комунальні послуги становить 1225,03 грн. Як вбачається з розрахунку витрат на правову допомогу обчислюється наступним чином: мінімальна заробітна плата на момент укладання договору - 1378 грн., 1378 грн. х 0,4=551,2 грн./за годину роботи. 4000/551,2=7,25 год. /а.с. 70/. Таким чином, позивачі, які виконали свої зобовязання та сплачують вартість комунальних послуг, що підтверджується відповідними довідками та платежами, /а.с. 12-20/, мають право на зворотну вимогу до відповідача про стягнення з неї 1/3 заборгованості по оплаті комунальних послуг, а саме 1225,03 грн. Враховуючи, неодноразові розяснення прав та обовязків сторони, пропозиції доведення своєї позиції шляхом надання документів, відповідних розрахунків, призначення експертиз, з огляду на передбачений ст.ст. 58-60 ЦПК України, об 'овязок відповідача надання належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, обставини які наводились [PERSON] в судовому засіданні суду не доведені. Що стосується витрат за надання правової допомоги, то відповідно до п.п. 47 і 48 постанови пленуму Вищошо спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних правах» Право на правову допомогу гарантовано\~статтями 8,\~59\~Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI\~"Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2\~частини третьої статті 79,\~статтях 84,\~88,\~89\~ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачами суду наданий договір про надання юридичних послуг від 02.11.16 р. з актом прийому-передачі виконаних робіт від 02.11.15 року, що містить перелік робіт без жодного зазначення часу виконання тих робіт, та квітанція від 02.11.15 року про отримання адвокатом грошей в сумі 4000 грн. (а.с. 20-22) Розрахунок витрат на правову допомогу від 02.12.15 року (а.с. 4), та від 23.08.16 року (а.с. 70) жодним чином не відрізняються. Аналіз наведеного переліку документів свідчить про те що кошти в суммі 4000 грн. сплачені 02.12.15 року без врахування витрат часу та дійсного об 'єму послуг з правової допомоги. Складенний позивачами розрахунок містить лише арифметичні дії для вирахування кількості часу для виправдання витрат в сумі 4000 грн. Тому суд констатує фактичну відсутність розрахунку витрат на правову допомогу.

Outcome: approved