Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2005 року. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. Крім того, позивач просить суд визначити місце проживання дітей разом із нею. Позивач в судове засідання не з'явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився. Викликався належним чином шляхом надіслання судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання, однак до суду повернулися конверти з відміткою «адресат не мешкає». В силу положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено, що сторони 21 вересня 2005 року уклали шлюб, який був зареєстрований Серпневською селищною радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем (а.с. 7, 8, 9). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони домовились, що дитина, яка не досягла десяти років, буде проживати з матір'ю [PERSON], що підтверджується витягом з протоколу комісії з питань захисту прав дитини Тарутинської РДА Одеської області від 16 травня 2016 року № 6 та висновком ТарутинськоїРДА Одеської області від 30 червня 2016 року № 01/01-12/926 про доцільність проживання малолітніх дітей із матір'ю [PERSON] (а.с. 29, 30), відповідно якого відповідач не заперечував проти проживання дітей разом із позивачем. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище "Іванова" (а.с. 34). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1102,40 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved