Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що 03.04.2013 помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить в тому числі й житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Радянській, 17 в с. Зінове Путивльського району Сумської області, земельна ділянку площею 0,25 га для житлової забудови та земельна ділянка площею 0,51 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Радянській, 17 в с. Зінове Путивльського району Сумської області, а також земельна ділянка площею 3,54 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 000196 від 29.10.1999. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька, прийняли спадщину шляхом подання заяв приватному нотаріусу, яким заведена спадкова справа № 42/2013 від 22.08.2013, однак не можуть оформити свої спадкові права на земельні ділянки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них, а на будинок - в звязку з тим, що правовстановлюючий документ на це майно відносить право власності на нього до власності колгоспного двору, що не передбачено чинним законодавством. Посилаючись на вказане, просили визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька: - за [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,54 га, яка складається з земельної ділянки «пасовища» площею 0,5287 га з кадастровим № 5923882800:04:003:0172, земельної ділянки «сіножаті» площею 0,3510 га з кадастровим № 5923882800:04:004:0131, земельної ділянки «рілля» площею 2,6572 га з кадастровим № 5923882800:02:001:0052, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області; - за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,51 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Радянській, 17 в с. Зінове Путивльського району Сумської області. Витрати по справі просили покласти на них. У судове засідання позивачі не зявилися, їх представник надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати за їх відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи підтверджено те, що 03.04.2013 в с. Зінове Путивльського району Сумської області помер [PERSON], батько позивачів, після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Радянській, 17 в с. Зінове Путивльського району Сумської області, земельна ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельна ділянка площею 0,51 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Радянській, 17 в с. Зінове Путивльського району Сумської області, а також земельна ділянка площею 3,54 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 000196 від 29.10.1999. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька, прийняли спадщину шляхом подання заяв приватному нотаріусу, яким заведена спадкова справа № 42/2013 від 22.08.2013, однак не можуть оформити свої спадкові права на земельні ділянки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них, а на будинок - в звязку з тим, що правовстановлюючий документ на це майно відносить право власності на нього до власності колгоспного двору, що не передбачено чинним законодавством, що видно з листів нотаріуса від 05.09.2017. У той же час, з копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10.10.1989 вбачається, що житловий будинок по вул. Радянській, 15 (нова адреса вул. Радянська, 17) в с. Зінове Путивльського району Сумської області належить до колгоспного двору, головою якого є [PERSON] Крім того, убачається з технічного паспорту від 30.09.2013 та підтверджено даними Путивльського БТІтаП те, що згаданий будинок садибного (індивідуального) типу, загальною площею 51,3 кв. м (житловою 27,6 кв. м), з надвірними спорудами (будівлями), побудовані у 1958 році, відсоток зносу 57 %, зареєстрований в реєстровій книзі № 3 по реєстру № 38 за померлим [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.1989, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради від 16.03.1989 № 47. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянськогогосподарства, суд дійшов наступного. Як вбачається з рішення Зінівської сільської ради народних депутатів від 28.01.1994, [PERSON] надано у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,25 га, та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,51 га. Довідкою Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 30.11.2017 № 404 підтверджена та обставина, що померлий [PERSON] на день смерті мав у приватній власності земельну ділянку площею 0,51 га для ведення особистого селянського господарства, а також земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, але державний акт на них за життя не отримав. Згідно із ч. 1\~ст. 22 ЗК України 1990 року\~право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені\~ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрету), який втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», але був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Згідно з п. 7 Перехідних положень\~ЗК України 2001 року\~громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Виходячи з аналізу наведених норм та правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 30.05.2012 у справі № 6-31цс12, документом, що посвідчує право на земельні ділянки, що надавались на підставі вказаного Декрету, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Беручи до уваги наведене, слід дійти висновку про те, що [PERSON] за життя набув право власності на вказані земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку на підставі рішення сільської ради, тому таке визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів \~інших осіб, а тому може бути прийняте. До спадкового майна також входить земельна ділянка загальною площею 3,54 га (складається з трьох земельних ділянок площею 0,5289 га, 2,6589 га, 0,3510 га), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Вказана земельна ділянка належала померлому [PERSON] згідно виданого 29.10.1999 на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Зінівської сільської ради народних депутатів від 03.09.1999 державного акту серії І-СМ № 000196, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 177, що вбачається з копії цього документа. Витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.11.2013 №№ 2834, 2836 та від 14.03.2014 № 800 підтверджені ті обставини, що [PERSON] є власником земельних ділянок на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5287 га, 2,6572 га та 0,3510 га. З витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.10.2013 та 30.08.2017 вбачається, що [PERSON] є власником земельних ділянок на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5287 га, 2,6572 га та 0,3510 га з кадастровими №№ 5923882800:04:003:0172, 5923882800:02:001:0052 та 5923882800:04:004:0131, з обмеженням у їх використанні охоронна зона навколо (вздовж) обєкта енергетичної системи. Разом з тим, позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на вказані земельні ділянки, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу державного акту, який втрачений. Пунктами 9-10\~розділу VII\~Закону\~України "Про Державний земельний кадастр"\~визначено, що державна\~реєстрація \~земельних ділянок,\~які передаються\~ у\~власність\~із\~земель\~державної чи комунальної\~власності,\~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною\~ділянкою,\~видані\~до\~набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому\~видача нового державного акта\~ замість втраченого чи зіпсованого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою\~ в зв'язку з втратою нею чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у \~\~першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та встановлених обставин суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням відповідного клопотання позивачів, понесені ними витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved