Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх синів: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на утримання малолітніх дітей аліменти та передати дітей органу опіки та піклування Мар'їнської райдержадміністрації. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що [PERSON] являється матір'ю малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Так, за заявою [PERSON] розпорядженням голови районної державної адміністрації від 17.06.2014 року №260 малолітніх дітей було тимчасово на півроку влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. З 20.06.2014 року діти перебували в комунальній лікувально-профілактичній установі «Міський спеціалізований будинок дитини м. Донецьк». Наказами Департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації діти були переведені до комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» від 28.08.2014 року №262 - тимчасово, а від 04.12.2014 року №346 - були переведені на постійне проживання. Так, згідно довідки будинку дитини від 28.01.2015 року мати хлопчиків зателефонувала тільки один раз, та більше ніхто, ні мати, ніхто з родичів не відвідували дітей, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, не цікавилися долею, життям на здоров'ям, ніяких заходів для повернення дітей до родини не здійснювали. Службою у справах дітей райдержадміністрації [PERSON] була повідомлена про закінчення терміну перебування дітей в дитячому закладі та про необхідність забрати синів, однак після закінчення строку перебування дітей у будинку дитини, [PERSON] не забрала синів з Краматорського будинку дитини «Антошка». Розпорядженням голови Мар'їнської районної державної адміністрації від 19.01.2015 року №7,8 малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] надано статус дітей позбавлення батьківського піклування. Малолітній [PERSON], [INFO] перебуває у Великоновосілківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За повідомленням Мар'їнського районного центру для сім'ї, дітей та молоді від 22.01.2015 року №15 сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 25.02.2013 року по 05.03.2014 року. Відповідач прислухалася до порад фахівця, але як тільки контроль з боку фахівця зменшувався, ситуація погіршувалась, [PERSON] знаходиться під негативним впливом знайомих, які ведуть нездоровий спосіб життя. Позивач вважає, що все вищезазначене свідчить про те, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник третьої особи - Краматорського будинку дитини "Антошка" в судове засідання не з'явилась. Головний лікар будинку дитини «Антошка» Романов А.О. надіслав до суду клопотання про розгляд справи без їх участь. Проти задоволення позову не заперечують. Прокурор прокуратури Покровського району Дніпропетровської області Маковецька Л.О. позов підтримала в повному обсязі та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності [PERSON], яка в четверте не з'явилася в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати п до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з дітьми, не бере участь у їхньому вихованні, не цікавиться їхнім здоров`ям, успіхами у навчанні, не піклується про їхній фізичний розвиток як складову виховання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як складову духовного розвитку, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, як складову морального розвитку, не бере участі у здобутті дітьми освіти, не готує їх до самостійного життя, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Як слідує з матеріалів справи, відповідач являється матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6,7). Як вбачається з копії розпорядження голови Мар'їнської районної державної адміністрації від 19.01.2015 року №7, [PERSON], [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Також, з копії розпорядження голови Мар'їнської районної державної адміністрації від 19.01.2015 року №8, [PERSON], [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12). З копії розпорядження голови Мар'їнської районної державної адміністрації від 19.01.2015 року №10 видно, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення та рекомендовано виконкому Красногорівської міської ради закріпити малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Як вбачається з копії повідомлення від 28.01.2015 року №01/07-29, виданого Головним лікарем будинку дитини «Антошка» Романов А.В., що з дня надходження хлопчиків до будинку дитини та по теперішній час [PERSON], зателефонувала тільки один раз, та більше ні мати, ніхто з родичів [PERSON] та [PERSON] не відвідували, не виявляли батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавали, долею, життям та здоров'ям не цікавились, ніяких заходів для повернення дітей до родини не здійснювали (а.с.16). З копії листа Мар'їнського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 22.01.2015 року №13 вбачається, що сім'я [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] перебувала під соціальним супроводом з 25.02.2013 року по 25.03.2014 рік. Мати, [PERSON], прислухалася до порад фахівця, більше уваги стала приділяти дітям, покращила умови для проживання дітей, однак, як тільки контроль з боку фахівця зменшувався, ситуація погіршувалася, мати знаходиться під негативним впливом знайомих, які ведуть нездоровий спосіб життя. (а.с.17). Так, з копії листа Комунального закладу Центру первинної медико-санітарної допомоги Мар'їнського району від 25.04.2014 року №164/03-02 видно, що на території обслуговування Красногорівської амбулаторії ЗПСМ КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мар'їнського району» за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON]. Матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови в приміщенні, де мешкає родина вкрай незадовільні, будинок потребує капітального ремонту, кімнати брудні, в будинку відсутнє центральне водопостачання, не створені умови для проживання (а.с.19). Як вбачається з висновку Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області від 23.02.2015 від 01-06/01-1, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.21-22). Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що доводи, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідача, є такими, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав щодо дітей. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є матір'ю малолітніх синів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, на користь малолітніх дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved