Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивачі у березні 2016 року звернулися до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання за ними права власності на ? частину за кожним трьохкімнатної квартири № 6 в житловому будинку №102-Б по вул. Абаканській в м. Пирятині Полтавської області. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі рішення виконкому Пирятинської міської ради від 17.10.1989 № 359, Пирятинською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівельною колоною №18, де на той час працював [PERSON], їм надана трьохкімнатна квартира (загальною площею 59,2 м2, житловою площею 35,4 м2) № 6 в житловому будинку №102-Б по вул. Абаканській в м. Пирятині Полтавської області. На підставі ордера № 21, виданого виконавчим комітетом Пирятинської міської ради позивачі вселились у вказану квартиру. На підставі наказу № 35 Пирятинської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони № 18 від 04.06.2004 вказана квартира була передана позивачам безкоштовно у власність через дарування. Через деякий час позивачі вирішили приватизувати надану їм квартиру. Проте, у звязку з тим, що 06.03.2006 відбулась державна реєстрація припинення юридичної особи, у повному господарському віданні якої знаходився багатоквартирний житловий будинок №102-Б по вул. Абаканській м. Пирятина, а будинок не був переданий у комунальну власність, позивачі не мають змоги оформити своє право власності на квартиру. Для проведення технічної інвентаризації позивачі звернулися до приватного підприємства «Бюро послуг та консультацій», де на вказану квартиру 03.02.2016 був виготовлений технічний паспорт. Так як орган приватизації при Пирятинській міській раді видає свідоцтва про право власності лише на ті квартири, що знаходяться у комунальній власності, позивачі вважають, що оформити право власності на квартиру можливо лише у судовому порядку у порядку набувальної давності. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, направили до суду заяву про слухання справи без їх участі. Позов підтримують, просять його задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав заявлених у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовну заяву визнають. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 345 ЦК України зазначено, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Умови та порядок набуття фізичними особами у власність майна в результаті приватизації регулюється Законом України від 19 червня 1992 р. №2482-ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" (надалі Закон №2482-ХІІ). Частиною 1 статті 2 Закону №2482-ХІІ передбачено, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. За нормами матеріального права передача квартир у власність є складним юридичним актом, що охоплює широке коло дій, потребує документального оформлення та супроводжується наявністю у суб'єктів правовідносин, які складаються, комплексу процедурних прав і обов'язків. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Суд не є тим органом, який вирішує питання про приватизацію житлового фонду. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому Пирятинської міської ради від 17.10.1989 № 359, Пирятинською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівельною колоною №18, де на той час працював позивач [PERSON], позивачам надана трьохкімнатна квартира (загальною площею 59,2 м2, житловою площею 35,4 м2) № 6 в житловому будинку №102-Б по вул. Абаканській в м. Пирятині Полтавської області. На підставі ордера № 21, виданого виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області, позивачі вселилися до вказаної квартири (а.с.18). У вказаній квартирі на даний час зареєстровані та проживають позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено картками реєстрації особи (а.с.35-38). Право власності у КП «Лубенське МБТІ» на спірну квартиру зареєстровано за Пирятинською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівельною колоною, яка була балансоутримувачем будинку №102-Б по вул. Абаканській в м. Пирятині Полтавської області (а.с.34). 06.03.2006 відбулась державна реєстрація припинення вказаної юридичної особи (а.с.13-15). Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 21.04.2016 №10-107-1669 (а.с.54) в Реєстрі державного майна, що не увійшло до статутних капіталі господарських товариств, створених у процесі приватизації, але перебуває у них на балансі, органом управління яких є регіональне відділення ФДМУ по [ADDRESS] у житловому будинку №102-Б по вул. Абаканській в м. Пирятині Полтавської області, не значиться. Позивачі неодноразово зверталися до підприємства МПМШК-18, у повному господарському віданні якого знаходився житловий фонд, зокрема квартира, яку позивачі займали на умовах найму, із заявами про її приватизацію, проте відповіді так і не отримали. Натомість, відповідно до наказу № 35 Пирятинської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони № 18 від 04.06.2004 вказана квартира була передана позивачам безкоштовно у власність через дарування, що в свою чергу за нормами права не створює жодних юридичних наслідків для визнання за позивачами права власності на квартиру, у якій вони проживають (а.с.27-31). Отримати позивачам свідоцтво про право власності через орган приватизації при Пирятинській міській раді неможливо, так як будинок № 102 Б по вул. Абаканська у м. Пирятині Полтавської області не перебуває у комунальній власності (а.с.19). Вказані обставини унеможливлюють інакше ніж у судовому порядку набути право власності на вказану квартиру. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При цьому судом враховується чи володіння є: добросовісним (якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності); відкритим ( якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні); володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю. Квартира, в якій проживають позивачі, стала безгосподарною з часу виключення її власника - Пирятинської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 06.03.2006. Тобто, на час звернення позивачів з позовом до суду минуло 10 років. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивачі фактично безперервно та відкрито володіють спірною квартирою з 1989 року, добросовісно нею заволоділи, інакше як у судовому порядку визнати їх право власності на нерухоме майно - квартиру № 6 в житловому будинку №102-Б по вул. Абаканській в м. Пирятині Полтавської області неможливо, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов про визнання за позивачами права власності за набувальною давністю є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved