Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить встановити порядок користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] житловою площею 27,4 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м. між співвласниками [PERSON] та [PERSON] шляхом виділення в квартирі окрему житлову кімнату №5 площею 13,3 кв.м., обладнано балконом площею 3,2 кв.м. в користування [PERSON], окрему житлову кімнату №8 площею 14,1 кв.м. в користування [PERSON], підсобні приміщення квартири: кухню площею 5,8 кв.м., вбиральню (сполучену) площею 2,4 кв.м., коридор площею 6,4 кв.м., вбудовану шафу площею 1,2 кв.м. - залишити у спільному користуванні співвласників квартири. Позивач обґрунтовує позов тим, що вище зазначена квартира зареєстрована на праві власності наступним чином: 1\\2 частина за [PERSON] та 1\\2 частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Квартира була придбана строноми по справі в період шлюбу, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова 27.03.2009 р. шлюб був розірвано. Фактично між сторонами після розлучення порядок користування квартири склався. Відповідач займала кімнату №8, а позивач кімнату №5. У 2010 році відповідач разом з дитиною з зазначеної квартири виїхала, витрати щодо оплати комунальних послуг з того часу не несе. У зв'язку з чим, підставою звернення до суду стало те, що позивач як співвласник квартири бажає визначити порядок оплати комунальних послуг, та отримати можливість укласти окремі договори з комунальними службами. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією. Доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про перенесення справи або розгляд справи за її відсутністю не надала. Представника, який би діяв від її імені до суду не направила. З огляду на таке справа розглядається у відсутність відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1/2 частка квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та 1\\2 частка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 9), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10), договором купівлі-продажу (а.с.11) Позивач та відповідач знаходились в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова 27.03.2009 р. шлюб між сторонами був розірвано. (а.с.14) Після розірвання шлюбу в квартирі склався порядок користування, позивач займає кімнату №5, а відповідач кімнату №8. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 15.09.2015 р. в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] Вказана квартира складається з двох кімнат жилою площею 30.20\\44.20 на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку, що належить територіальній громаді м. Харкова (а.с.13) Відповідно до технічного паспорту, судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] складється з двох кімнат площею 13,3 кв.м., 14,1 кв.м., загальна площа квартири становить 27,4 кв.м. (а.с.7) Відповідно до положень ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 47 Конституції України та ч. 3 ст. 9 ЖК України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що дані у п. 14 постанови від 22.12.1995 р. N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином суд, вважає за можливе встановити порядок користування квартирою, який запропонований позивачем з урахуванням порядку користування, який склався між сторонами, а також того, що позивач не заперечує проти виділення в користування відповідача кімнату більшою площею, суд задовольняє позов у повному обсязі. Встановити порядок користування спірним житлом відповідно до ідеальних часток співвласників не надається можливим. На думку суду, такий порядок користування квартирою не буде порушувати інтереси відповідача та крім того відповідає вимогам ст.ст. 48 ЖК України, бо цей розмір жилої площі кімнат знаходиться в межах норми житлової площі на одну особу, встановлений законодавством.

Outcome: approved