Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 15.08.2008 року шлюбу, в якому вони мають двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на їх утримання. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, відповідач постійно влаштовує скандали, зловживає спиртними напоями. А також неодноразово бив позивачку та ображав дітей, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1800 грн., щомісячно, на кожну дитину, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала судові заяву про розгляд справи у її відсутність і підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.08.2008 р. Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 688, що підтверджено свідоцтвом про шлюб 1 [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з серпня 2018 року. В судовому засіданні встановлено, що спір про розподіл спільно нажитого майна буде вирішуватися в окремому порядку. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається - « [PERSON] », у відповідача - « [PERSON] ». У судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти потребують постійної батьківської уваги та матеріальної допомоги і знаходяться на утриманні позивача. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення по справі. На підставі ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вищевикладене приводить суд до висновку, що позовні вимоги законні і обґрунтовані, і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved