Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивують наступним. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - Позивачі) є власникам у рівних долях однокімнатної квартири [ADDRESS] . 21.06.2019 року [PERSON] (далі - Відповідач), станом на момент завдання шкоди, а саме залиття квартири Позивачів № 168 , була власником квартири [ADDRESS] . Згідно Акту, який був складений повноважними представниками Житлово-експлуатаційної дільниці № 302, причиною залиття стало перероблення в квартирі № 180 врізки на квартирі водопроводів ХВП та ГВП. Крани на ГВП та ХВП всиновлені не на врізках, а перенесені. Водопровідні труби в квартирі заложені. Квартира Відповідача розташована на 6 поверсі, тобто над квартирою Позивачів. 30.07.2019 року [PERSON] продала квартиру [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу. Внаслідок вищевказаного залиття були виявлені наступні пошкодження, які, відображені в Акті: Кімната - стеля в кімнаті підвісна пофарбована водоемульсійною фарбою, де спостерігаються руді вологі плями. Біля люстри руді вологі плями. Стіни побілені водоемульсійною фарбою по всіх стінах руді вологі плями. Дверна коробка в вологих підтьоках. Плінтуса від вологості деформувалися та відійшли від стіни. На підлозі ламінат. Ламінат деформувався. Коридор - в коридорі стіни обложені гіпсокартоном де спостерігаються вологі плями. Електропостачання від залиття пошкоджено. Ванна - на стелі штукатурка знята для побілки де спостерігається вологість. Стіни обставлені кахельною плиткою де спостерігаються підтьоки. Електропостачання в ванній кімнаті пошкоджено. Кладова - стеля побілена білилом де спостерігається вологість від залиття. Стіни поклеєні шпалерами, шпалери від залиття відшаруються від стіни. Балкон - Стіна на балконі від залиття в вологих плямах. З метою визначення розміру заподіяних збитків Позивач-1 звернулася до ТОВ «Агенція консалтингових послуг». Згідно з Звітом про незалежну оцінку майна від 11.07.2019 року, складеними ТОВ «Судова незалежна експертиза України», вартість проведення ремонту квартири становить 27 634 грн. Факт завданої шкоди майну Позивачів та причини залиття також підтверджуються даними Акту, який був складений повноважними представниками Житлово-експлуатаційної дільниці № 302 та підписним листом з підписами мешканців вказаного будинку. Зазначено, Відповідач ніяких заходів із запобігання та з`ясування причин пошкодження квартири Позивачів не прийняв, не йде на контакт, тим самим відмовляючись відшкодовувати завдані Позивачу збитки. Позивач-1 звернулась до Відповідача з Вимогою № 1 про відшкодування шкоди. Унаслідок залиття, квартира Позивачів потребує термінового поточного ремонту, зважаючи на сирість, зіпсовані стіни та стелю та інше обладнання. В обґрунтування моральної шкоди зазначили, що Позивачі, тобто уся сім`я [PERSON] , внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із повторним залиттям квартири Відповідачем, що відбулося 29.08.2018 року та підтверджується відповідним Актом ЖЕД-302, втратили надію та спокій, змушені повторно проводити ремонт та проживати в квартирі, яка не відповідає еталону нормального та придатного житла. Намагання Позивачів врегулювати питання в досудовому порядку виявились марними, оскільки Відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, на контакт не іде і більш того - продала квартиру. Позивачі вимушені витрачати час на проведення обстеження квартири, для з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, на звернення до суду за захистом свого права та пошуку іншого тимчасового житла на період усунення наслідків затоплення. З урахуванням вищевикладеного, Позивачі вважають, що Відповідач повинен відшкодувати крім матеріальної також і моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. пропорційно Позивачам (по 2 500 грн. кожному із членів сім`ї) яка виявилася у душевних та фізичних стражданнях, які Позивачі зазнали і продовжують зазнавати через пошкодження найдорожчого майна - квартири та погіршення умов для проживання у квартирі протягом вже 2 місяців. Посилаючись на викладені обставини справи, з урахуванням Позивачі простять суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6908,50 гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 гривень; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6908,50 гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 гривень. -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6908,50 гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 гривень. -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6908,50 гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2500 гривень. -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 2 700 гривень. -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору. Позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судове засідання не з`явились, в матеріалах справи має місце клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримали, просили його задовольнити (а.с.118-125). Представник позивача [PERSON] - [PERSON] до початку судового засідання, подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`являлась, про розгляд справи була повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою «по закінченню встановленого строку зберігання». Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 20 жовтня 1998 року, виданого згідно з розпорядженням Відділу комунального господарства та приватизації державного житлового фонду від 20 жовтня 1998 року №6203, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду». Загальна площа квартири (кімнат) становить 28,5 кв.м. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , квартира посімейного, спільного заселення розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 1 кімнати жилою площею 14.9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 14.9 кв.м.; кухні площею 6.0 кв.м.; вбиральні (поєднаної) 2.1 кв.м.; коридору 3.6 кв.м.; вбудованої шафи 1.0 кв.м. Квартира обладнана балконом 0.9 кв.м. Загальна площа квартири (кімнат) становить 28,5 кв.м. Згідно Акту комісії у складі представників Житлово-експлуатаційної дільниці №302 від 26.06.2019 року, головного інженера [PERSON], майстра рем. Дільниці [PERSON], майстра тех. дільниці [PERSON] складеного дійсного акту на предмет обстеження квартири [ADDRESS] , стосовно залиття з вище розташованої квартири №180 , Комісією під час обстеження виявлено, наступне: квартира №168 однокімнатна, розташована на 5-му поверсі дев`яти поверхового будинку. Кімната: стеля в кімнаті підвісна пофарбована водоемульсійною фарбою, де спостерігаються руді вологі плями. Біля люстри руді вологі плями. Стіни побілені водоемульсійною фарбою по всіх стінах руді вологі плями. Дверна коробка в вологих підтьоках. Плінтуса від вологості деформувалися та відійшли від стіни. На підлозі ламінат. Ламінат деформувався. Коридор: в коридорі стіни обложені гіпсокартоном де спостерігаються вологі плями. Електропостачання від залиття пошкоджено. Ванна: на стелі штукатурка знята для побілки де спостерігається вологість. Стіни обставлені кахельною плиткою де спостерігаються підтьоки. Електропостачання в ванній кімнаті пошкоджено. Кладова: стеля побілена білилом де спостерігається вологість від залиття. Стіни поклеєні шпалерами, шпалери від залиття відшаруються від стіни. Балкон: стіна на балконі від залиття в вологих плямах. Висновок представників Житлово-експлуатаційної дільниці №302: причина залиття, в квартирі №180 перероблені врізки на квартиру водопроводів ХВП та ГВП. Крани на ГВП та ХВП встановлені не на врізках, а перенесені. Водопровідні труби в квартирі заложені. Для усунення аварійної ситуації не було доступу до труб. Згідно підписного листа, мешканців будинку [ADDRESS] ), [PERSON] (кв. №156), [PERSON] (кв. №138), [PERSON] (кв. №167) - підтверджують факт затоплення квартири №168 , яке відбулось 21.06.2019 року, причиною затоплення стало несправність трубопроводу гарячої води в квартирі №180 , яка розташована поверхом вище. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 176654301 від 07.08.2019 року, [PERSON] є власником квартири кв. [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2019 року, серія та номер: 1444, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. Отже, судом встановлено, що станом на момент залиття квартири [ADDRESS] - 21.06.2019 року власником квартири кв. [ADDRESS] була [PERSON] . Згідно Звіту про незалежну оцінку майна, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Агенція консалтингових послуг» [PERSON] від 11.07.2019 року, об`єкт оцінки: вартість матеріального збитку завданого Власнику однокімнатної квартири, загальною площею 28,50 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] - вартість матеріального збитку становить 27 634 грн. 26.07.2019 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з Вимогою №1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання шкоди. Згідно із частиною першою статті 15, пунктів 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24.01.2006р. №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Положеннями ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на його власника. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація цього обов`язку відбувається шляхом переконання суду у достовірності наведених фактів. Обов`язок доказування покладається на сторони, у зв`язку з чим відбувається реалізація принципу змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів суду і у доведенні перед судом їх переконливості. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадках, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідачем не доведеноналежними та допустимими доказами той факт, що шкоду заподіяно не з його вини, також відповідачем суду не надано доказів на спростування висновків щодо причин залиття квартири позивачів. Згідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд приходить до висновку, що позов у частині заявлених вимог про відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню. Розмір матеріальної шкоди доведений. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Частинами 1-3 статті 23ЦКУкраїни передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Так, судом достовірно встановлено, що з вини Відповідача відбулося залиття квартири позивачів, а тому суд на підставі ч.5статті 82 ЦПК України виходить з того, що спричинення позивачам моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з діями, бездіяльністю відповідача, внаслідок чого відбулося залиття квартири позивачів. Позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, яка за змістом наведених вище положень нормативно-правових актів підлягає відшкодуванню із відповідача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивачів про стягнення моральної шкоди є підставною, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, глибини перенесених ними фізичних і душевних страждань, їх довготривалий характер, вважає, що достатнім та справедливим є відшкодування відповідачем на користь позивачів моральної шкоди у розмірі 2500,00 гривень, кожному. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved