Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину майна. В обгрунтування позову зазначив наступне. Починаючи із серпня 2001року [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Шлюб реєструвати не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. 24.09.2002 року я спільно із відповідачем придбали будинок [ADDRESS] будинок був куплений згідно інвентарізаційної вартості за 6 266,00 грн. Будь якого письмового договору з приводу придбаного будинку між ними укладено не було. Під час спільного проживання та після купівлі зазначеного будинку було повністю зроблено його реконструкцію. Згідно висновку про вартість майна, вартість будинку станом на 20 червня 2019р. становить 444 352,00 грн. Згідно виписки по картковому рахунку у період з 18.02.2000р. по 18.02.2019р. АК КБ ПриватБанку, починаючи з 2009р. по 2018р. він постійно отримував кредитні кошти, за які купував будівельні матеріами, меблі, предмети домашнього вжитку, робив ремонти, огорожу тощо. Також ним були придбані будівельні матеріали, що підтверджується копіями товарних чеків. Приблизно у листопаді 2017р. сторони припинили вести спільне господарство та проживати разом, відповідач поїхала за кордон працювати та без відома позивача розмістила об`яву на сайті ОЛХ з приводу продажу будинку. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для визнання права спільної сумісної власності (в порядку статті 74 Сімейного кодексу України) на майно, набуте за час спільного проживання сторін. Також позивач просить визнати вказане у позові майно спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності на Ѕ частину майна. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав, просить суд його задовольнити. В подальшому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує частково, просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати майно сторін спільною сумісною власністю. В частині визнання права власності на Ѕ частину майна за [PERSON] залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у встановленому порядку про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином повідомлена, про що в матеріалах справи є повідомлення, заяви про відкладення судового засідання, або заяви про судовий розгляд справи у її відсутність суду не подала, а тому суд, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Правом подачі відзиву не скористалася. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що починаючи з серпня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в іншому шлюбі не перебували, були пов`язані спільним побутом, однаковою мірою дбали про матеріальне забезпечення сім`ї. За спільні кошти придбавали предмети домашнього побуту та обстановки, тобто взаємно опікувалися один одним. Окрім спільного придбання необхідних речей, купувалося інше майно, тобто сторони мали взаємні права та обов`язки як чоловік та жінка, що дає підстави суду встановити факт проживання сторін однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. 24 [INFO] 2002року сторони придбали будинок [ADDRESS] за договором купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 57,2 кв.м, житловою площею 25,5 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який зареєстрований на [PERSON] . До будинку відноситься сарай літера „Б. Будинок був куплений згідно інвентарізаційної вартості за 6 266,00грн. Будь-який письмовий договір з приводу придбаного будинку між сторони не укладався. Після купівлі будинку було повністю зроблено його реконструкцію. Згідно технічного паспорту, який виготовлено КП «Коростишівське архітектурно-планувальне бюро» станом на 03.06.2019р. житлова площа будинку складає 71,2 кв.м. (в яку входять житлова кімната- 12,9 кв.м.; житлова кімната- 17,8 кв.м.; житлова кімната 13,4кв.м.; житлова кімната 13,6 кв.м.; житлова кімната 13,5 кв.м.); допоміжні приміщення складають 71,2 кв.м. ( в яку входять коридор -3,4 кв.м.; кухня 3,0 кв.м.; санвузол 7,9кв.м.; веранда 6,4 кв.м.; санвузол 8,9 кв.м.; коридор 4,0 кв.м.; загальна площа складає 104,8 кв.м. Також, до будинку входять господарські будівлі та споруди: 1)сарай літера„Б пл.44,6; 2) навіс літ.„В -34,7кв.м.; 3) навіс літ.„Г -51,6кв.м.; 4)навіс літ.„Д -27,5 кв.м.; 5) навіс літ.„Е 25,1 кв.м.; 6) „Пг погріб; 7) „1 огорожа (штахетник); 8) „К криниця з/б кільця; 9) „5 літній душ; 10) „у- вбиральня; 11) „4 яма для браги (бетон); 12) „2,3 вигрібні ями бетон. Згідно висновку про вартість майна, наданого ФОП [PERSON] на підставі замовлення від 18.06.2019р., вартість будинку станом на 20 червня 2019 р. становить 444 352,00 грн. Відповідно до довідки, видної Старосілецькою сільською радою Коростишівського р-ну №290 від 15.05.2019р. [PERSON] зареєстрований із 2005р. [ADDRESS] [ADDRESS] , фактично проживає в даному домоволодінні з [PERSON] з 2001року, з якою перебуває у цивільному шлюбі та вів з нею спільне господарство. Житловий будинок в [ADDRESS] був куплений при спільному проживанні [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в цивільному шлюбі за спільно нажиті кошти. Капітальний ремонт та добудову проводив [PERSON] за власні кошти, купував будівельні матеріали, облаштовував будинок, робив забор, копав криницю, сам робив круги на криницю. Вказане підтверджується копіями товарних чеків, видатковими накладними, нарядами на відвантаження. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 21.02.2019р. №157124083 на житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт на підставі ухвали Коростишівського районного суду від 14.02.2019р. по справі №280/203/19. За приписами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Разом з тим, згідно з ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положенням ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ч.1ст.57 СК України). Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об`єкт без визначення часток кожного з них. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен встановити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Як роз`яснено в п.20 пофстанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до змісту ст.ст.60, 61,71 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і такий спір може бути вирішений судом. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України п.п.23,24 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Верховний Суд України, ухвалючи Постанову від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц, зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки позивач виявив бажання залишити позовну вимогу в частині визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] із надвірними спорудами без розгляду, суд приходить до висновку, що є підстави для залишення вказаної позовної вимоги без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved