Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просив суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачів аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог в позові пояснив, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 вересня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Бараниківської сільської ради, Кремінського району, Луганської області (а.с.7) та є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому райгах Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] разом не проживають. Мати малолітнього [PERSON] співмешкає з [PERSON] , 1969 року народження за його місце реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради с. Коробочкине, від 03.07.2018 року №01-02-25/780 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.07.2018 року. [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх обов`язків, не турбуються про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина- [PERSON] . За весь час перебування хлопчика в дитячому відділенні жодного разу не відвідали, не поцікавились станом його здоров`я і не забрали з закладу здоров`я. Мати веде асоціальний спосіб життя: зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується з негативної сторони. Працівниками Виконавчого комітету Чкаловської седищної ради с. Коробочкине разом із службою у справах дітей Чугуївської районної адміністрації та Чугуївським районним центром соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді постійно проводили перевірки з метою обстеження умов проживання сім`ї, з батьками проводилися попереджувальні бесіди про відповідальність за ухилення від своїх обов`язків. 05.06.2018 року складено акт про покинуту дитину. Згідно з Розпорядженням Чугуївської районної державної адміністрації № 218 від 05.06.2018 року [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації №228 від 18.06.2018 року над малолітнім [PERSON] , [INFO] призначено опікуна- [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явились, про час там місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представники Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, Чугуївського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких вони позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 81,83,85). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були сповіщені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.89). Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез`явившихся учасників за наявними доказами справи. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, зобов`язані поважати дитину, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання неї освіти. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України батьки може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Серед іншого, правилами ч. 2 ст. 166 СК України та Закону України «Про охорону дитинства», особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Виходячи з приписів ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, те, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне на підставі ст. 181, ст. 182, ст. 183 СК України стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачів [PERSON] та [PERSON] щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам вимоги ст. 192 СК України, згідно з якими, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідачів у дохід держави у розмірі 840,80 грн. Таким чином, проаналізувавши та дослідивши докази справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] на підставі ст. 164 СК України необхідно позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки вони не виконують своїх обов`язків по вихованню і утриманню дитини та стягнути аліменти на користь [PERSON] у розмірі по 1/4 частини від усіх їх доходів, починаючи з 16 липня 2018 року. Розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме: позивач від сплати судового збору звільнений, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 3 вказаної статті судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved