Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовами, які були об`єднані судом в одне провадження до [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] заявили наступні вимоги: - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні належною їм земельною ділянкою, кадастровий номер 7124985200:02:004:1001, розміром 0,2946га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , звільнивши займану частину земельної ділянки, демонтувавши перешкоди і надавши вільний доступ на відновлення меж земельної ділянки; - визнати за позивачами право здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди [PERSON] , на частині належної їм земельної ділянки, яка самовільно зайнята [PERSON] ; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] ; - скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачі заначили, що вони є власниками земельної ділянки, кадастровий номер 7124985200:02:004:1001, розміром 0,2946га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При виготовленні технічної документації були встановлені межі земельної ділянки в натурі та передані межові знаки. Не зважаючи на право власності позивачів на вказану вище земельну ділянку, [PERSON] , зайняв її частину, порушив встановлені межі, і встановивши там огорожу та скопавши частину рілля під свій огород, продовжив незаконно користуватись земельною ділянкою, не допускаючи до неї ні представників Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ні позивачів по справі, на представників землевпорядної організації. Крім того, позивачі зазначають, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №913038, є незаконним, оскільки був зареєстрований 24.10.2016 року [PERSON] вже після скасування рішення 43 сесії скликання Руськополянської ссільської ради №43-19 від 03.04.2009 року та рішення Руськополянської сільради №47-1 від 16.10.2009 року, постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року (справа №2а-2/2011), яка в подальшому була переглянута ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 року та залишена без змін. Відповідач [PERSON] позов не визнавта звернувся із зустрічним позовом, в якому просив: - визнанати незаконним та скасування рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року №12-13/VII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання у спільну часткову власність земельної ділянки [PERSON] , та [PERSON] ; - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності [PERSON] , на Ѕ земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1029064971249; - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності [PERSON] на Ѕ земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1029064971249. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] мотивував наступним. На його думку, він є власником земельної ділянки площею 0,22 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку виникло на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ №913038, виданого 20.11.2009 року, що підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.09.2014 року у справі №800/5290/13. [PERSON] , вказав, що земельна ділянка, яка йому належить сформована ще у 1973 році, його право власності виникло у 2009 році (так само як і встановлені межі земельної ділянки), в той час як право власності первісних позивачів лише у 2016 році. Також [PERSON] , зазначив, що рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року №12-13/VII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання у спільну часткову власність земельної ділянки [PERSON] , та [PERSON] порушує його права, оскільки затверджена технічна документація містить помилки, і вказаним рішенням було передано у власність первісним позивачам належну йому частину земельної ділянки. Сторонами у справі були надані відзиви на первісні та зустрічні позовні вимоги та відповіді на відзиви. В судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Манзар Т.В. позовні вимоги підтримали, а проти зустрічних позовних вимог заперечили, з підстав викладених у позові та додатково пояснили, що сам по собі державний акт, який залишився на руках [PERSON] , не є документом, що посвідчує право власності, оскільки судом скасовано рішення, на підставі якого такий державний акт видавався. Також, [PERSON] , було відомо, що при розробці технічної документації [PERSON] і [PERSON] системою був виявлений перетин їх ділянки з його ділянкою та відповідно такі зміни координатів були внесені державним кадастровим реєстратором до державного реєстру. У зв`язку з даними обставинами та тим, що між сторонами існує триваючий земельний спір, укладення та підписання Акту визначення та погодження меж земельної ділянки власниками суміжних ділянок, який є невід`ємною частиною технічної документації із землеустрою є неможливим. Також, вказали, що координати поворотних точок земельної ділянки [PERSON] , які були використані в графічній частині державного акта на право власності на земельну ділянку від 20.11.2009 року та містились у Державному реєстрі земель, а в подальшому у Державному земельному кадастрі до 01.07.2016 року від початку були сформовані невірно. Крім того, позивачі зазначили, що дійсно на даний час у [PERSON] фактично перебуває у користування земельна ділянка площею 0,22 га, вказана площа практично відповідає тій, яка була закріплена за будинком, який він успадкував. Разом з тим, позивачі вважають, що [PERSON] користується частиною належної їм земельної ділянка, а частину своєї передав у користування третій стороні у справі, своїй сестрі [PERSON] , яка є його суміжним користувачем. Що стосується посилання [PERSON] на пропуск ними строку позовної давності, то на їхню думку, даний строк постійно переривався, так як сторони з 2011 року перебувають у стадії судових розглядів з приводу спорів по вказаній земельній ділянці. Крім того багатьма рішеннями всіх інстанцій та, зокрема, постановою Верховного Суду від 30.08.2018 року було чітко встановлено, що [PERSON] , самовільно змінив межі суміжних земельних ділянок. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Сучило А.О. позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у відзиві та зустрічній позовній заяві. Крім того, [PERSON] суду пояснив, що наявна колізія між технічною документацією позивачів по справі та його власною є наслідком помилки ТОВ «ГЕОВЕРВ» під час розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2946га (розроблена у 2016 році), а також заначив, що відповідно до ст. 5 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» у разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. [PERSON] повідомив суду, що вимоги про усунення перешкод заявлені первісними позивачами є неконкретними, оскільки належних доказів про встановлення ним парканів чи споруд на спірній земельній ділянці вони суду не надають. Проте не заперечив, що дійсно ним використовується спірна земельна ділянка, але належить вона йому. Також [PERSON] та його представником зазначено, що позовна заява подана до суду з порушенням строків позовної давності та взагалі позов є безпідставним, відсутні підстави для скасування державного акту. Відповідач за зустрічним позовом Руськополянська сільська рада Черкаського району Черкаської області в судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду листа, в якому зустрічні позовні вимоги не визнали, проти його задоволення заперечили. Позовні вимоги первісних позивачів підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом державний реєстратор виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала листа в якому заперечила проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та підтримала зустрічні вимоги [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала листа в якому просила слухати справу без її участі та при вирішенні спору поклалася на розсуд суду. За умови належного повідомлення учасників процесу, які не з`явилися, суд в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає можливим розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] , та [PERSON] , являються співвласниками земельної ділянки площею 0,2946 га, кадастровий номер 7124985200:02:004:1001, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №68301819 від 16.09.2016 року (Т.1 а.с. 12-13) Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та надання у спільну часткову власність вказаної земельної ділянки надано та встановлено на підставі рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області №12-13/VII від 07.09.2016 року (Т.1 а.с.14-20). Відповідно до акта визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання, первісний відповідач [PERSON] , відмовився від підпису (Т.1 а.с.21) Рішенням Руськополянської сільської ради від 21.06.2016 року №6-15/VII було надано дозвіл на продовження розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без підпису суміжного землекористувача [PERSON] (Т.1 а.с. 25) Відповідно до копії акта про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 22.06.2017 року не перенесено в натуру межі земельної ділянки, площею 0,2946 га, кадастровий номер 7124985200:02:004:1001, оскільки замовником не забезпечено вільний доступ до земельної ділянки, так як у [PERSON] та [PERSON] виник спір між суміжними землекористувачами, а саме [PERSON] (Т.1 а.с.27). Відповідно до рішення виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №3 від 25.01.2001 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,22 га в постійне користування для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] .1 а.с. 111). Вказаний житловий будинок [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] (Т.1 а.с.118), якій відповідно до рішення виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №73 від 27.11.1997 року, була передана безкоштовно земельна ділянка площею 0,22 га в постійне користування для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (Т.1 а.с. 114). Відповідно до копії витягу з рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 16.10.2009 року №47-1, [PERSON] , надано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2269 га та затверджено технічну документацію із землеустрою. (Т.1 а.с.125) 20.11.2009 року [PERSON] , міськрайонним управлінням Держкомзему в м.Черкаси та Черкаському районі Черкаської області видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ №913038 (Т.1 а.с.126). Преюдиційні факти є обов`язковими у вирішенні інших справ і не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили. Саме судове рішення, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів. Тобто обставини, на які посилається особа, повинні бути встановлені у рішенні суду, яке набрало законної сили, що, зі свого боку, надає суду право визначення наявності у таких обставинах ознак нововиявлених та чи могли такі обставини вплинути на правильність прийняття рішення, яке особа просить переглянути за нововиявленими обставинами. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року у справі 2а-2/2011 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Руськополянської сільської ради, третьої особи [PERSON] , про визнання недійсним рішення 43 сесії 5 скликання Руськополянської сільської ради від 03.04.2009 року №43-19 «Про затвердження актів погодження меж земельних ділянок» та рішення Руськополянської сільської ради №47-1 від 16.10.2009 року в частині передачі у власність [PERSON] , земельної ділянки площею 0,2269 га для будівництва та обслуговування жилого будинку позов задоволено, в зв`язку з незаконністю на момент прийняття та скасовано вказані вище рішення сільської ради. (Т.1 а.с.226-228). Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2011 року апеляційні скарги Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області та [PERSON] , на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року залишені без задоволення, а постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 20.01.2011 року без змін. (Т.1 а.с.229-231). Постановою Черкаського районного суду від 31.07.2013 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014 року скасовано рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області №27 від 24.04.1997 року, яким [PERSON] було наділено земельну ділянку площею 0,15 га, рішення від 09.02.2012 р №22-12/VІ, яким [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 0,15 га, рішення від 18.10.2010 року № 61-6, в частині надання дозволу [PERSON] на розробку документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності н земельну ділянку площею 0,15 га, по [ADDRESS] . Постановою Черкаського районного суду від 07.08.2013 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.11.2014 року встановлено, що за будинковолодінням по [ADDRESS] , яка на даний час належить [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,10 га (Т.2 а.с. 8-94). Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 22.06.2016 року (справа №707/437/16-а) адміністративний позов [PERSON] до Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, третіх осіб, без самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення Руськополянської сільської ради від 16.11.2015 року №2-14/VII та №6-15/ VII від 28.01.2016 року залишено без задоволення (Т.2 а.с.54-59). У вказаному рішенні встановлено, що [PERSON] не є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124985200:02:004:0476, оскільки рішення про надання йому земельної ділянки у власність скасоване судом, як незаконне. Крім того, площа земельної ділянки та, відповідно, її межі зазначені в державному акті на ім`я [PERSON] , видані з порушеннями, що встановлено Черкаським районним судом у постанові від 20 січня 2011 року. Таким чином, сам по собі державний акт, що залишився на руках позивача, не підтверджує право власності на земельну ділянку. Оскільки позивач не є власником земельної ділянки, то його право власності відсутнє та не може бути порушене. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.08.2016 року апеляційну скаргу на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 22.06.2016 року (справа №707/437/16-а) залишено без задоволення, а постанову суду без змін. (Т.2 а.с.60-62). Згідно акту від 16.11.2015 року комісією з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища, екології та благоустрою Руськополянської сільської ради, встановлено, що за даними земельної шнурової книги, погосподарських схем, схем земельних ділянок з технічних паспортів будинковолодінь, схеми топографо-геодезичних обмірів, показів сусідів та пояснень сторін площі землекористування сторін має складати: [PERSON] - 0,15 га, [PERSON] - 0,15 га, [PERSON] - 0,22 га, [PERSON] - 0,10 га. Також комісією вирішено: - надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, орієнтовною площею 0,10 га; - надати дозвіл [PERSON] , [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, орієнтовною площею 0,30 га. ( Т.3 а.с. 27-30). Відповідно до обстеження земельних ділянок в [ADDRESS] , 64 встановлено, що фактично у користуванні [PERSON] , [PERSON] перебуває ділянка площею - 0,2645 га, [PERSON] - 0,2225 га, [PERSON] - 0,1340 га. (Т.№ а.с.31-33). Висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2018 року №3011/18 встановлено, що координатними точками кутів, якими визначається, конфігурація, лінійні проміри, площа земельної ділянки, гр. [PERSON] , були визначені експертом відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№913038 від 20.11.2009 року, координатними точками кутів, якими визначається, конфігурація, лінійні проміри, площа земельної ділянки земельної ділянки, гр. [PERSON] , та [PERSON] , з кадастровим номером 7124985200:02:1001, визначені відповідно до технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та надання у спільну часткову власність вказаної земельної ділянки надано та встановлено на підставі рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області №12-13/VII від 07.09.2016 року. Як вбачається з висновку експерта земельна ділянка [PERSON] згідно державного акту ЯИ №913038 від 20.11.2009 року становить 0,2269 га і практично відповідає фактичному користуванню 0,2207 га. Земельна ділянка [PERSON] та [PERSON] , яка належить їм на праві власності має становити 0,2946 га, а фактично в користування зменшено на 0,037 га, оскільки ця частина ділянки перебуває у фактичному користуванні [PERSON] і є спірною (Т.2 а.с.114-126). Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами було встановлено, що [PERSON] по [ADDRESS] використовує земельну ділянку площею 0,2207 га, яка фактично відповідає розміру, який визначений рішенням виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №3 від 25.01.2001 року, згідно якого [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,22 га в постійне користування для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] .1 а.с. 111), а [PERSON] та [PERSON] мають у власності земельну ділянку 0,2946 га, а фактичне користування зменшене на 0,037 га., судом було призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу з урахуванням суміжних із сторонами землекористувачів [PERSON] , земельна ділянка якої (по [ADDRESS] ) межує з земельною ділянко [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельна ділянка якої (по [ADDRESS] ) межує з [PERSON] . Відповідно до державного акту серії ЯИ №913008 від 20.11.2009 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2789 га, яка розташована в [ADDRESS] ( Т .4 а.с. 18). Відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів земельна ділянка по [ADDRESS] не приватизована та перебуває в користуванні [PERSON] і має становити площу 0,10 га. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.04.2020 року №3004/20 було встановлено, що фактична площа земельної ділянки [PERSON] , адреса: [ADDRESS] становить 0,1405 га. Відповідно до зведеного плану по фактичному користуванню та відповідно до правовстановлюючих документів між земельними ділянками [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) накладень не має. (Т.4 а.с.35-54) Підсумовуючи все викладене вище, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 13 Конституції визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні за змістом положенням закріплено у статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, але здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачі просили усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2946 га, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, посилаючись на те відповідач самовільно звів паркан та проклав ріллю, чим порушує їх права та створює перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позовна давність до вимог про усунення перешкод у користуванні та володінні майном не застосовується, оскільки таке правопорушення є триваючим у часі, а отже негаторний позов про усунення перешкод у користуванні майном може бути поданий доти доки існує саме правопорушення. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року № 681/1039/15-ц (провадження № 61-4200св18) викладено правовий висновок про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Тобто, при добросовісному виконанні набувачем земельної ділянки обов`язків щодо узгодження меж з користувачами чи власниками суміжних земельних ділянок, у разі, якщо користувач чи власник суміжної земельної ділянки безпідставно ухилився від погодження меж та не підписав акт, сама відсутність такого акта погодження меж не свідчить про незаконність рішення про затвердження проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки у власність. Частиною п`ятою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на замовлення первісних позивачів будо вжито заходи по перенесенню в натуру межі земельної ділянки, площею 0,2946 га, кадастровий номер 7124985200:02:004:1001, проте відповідно до акта, складеного 22.06.2017 року Черкаською регіональною філією ДП «Укрспецзем» не перенесено в натуру межі вище вказаної земельної ділянки так як між [PERSON] , [PERSON] , та суміжним землекористувачем [PERSON] , виник спір та останній відмовився від підпису, однак рішенням Руськополянської сільської ради № 6-15/VII від 21.01.2016 року надано дозвіл позивачам на продовження розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без підпису суміжного землекористувача. Первісне ж право користування земельними ділянками, закріпленими за домоволодіннями виникло на підставі відповідних рішень загальних зборів уповноважених колгоспників від 12.02.1973 року та підтверджується даними земельних шнурових книг колгоспу «Зоря Комунізму». В подальшому, первісний відповідач [PERSON] , самовільно змінив межі суміжних земельних ділянок, внаслідок чого змінились межі ділянки, що закріплена за будинковолодінням [ADDRESS] (що належить [PERSON] , та [PERSON] ) На підставі даних земельної шнурової книги, колгоспних книг, схем земельних ділянок, технічних паспортів будинковолодінь, схем топографічно-геодезичних обмірів, судових рішень, комісія з питань земельних відносин вирішила рекомендувати Руськополянській сільській раді розглянути питання щодо надання дозволів первісним позивачам на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Посилання [PERSON] , на порушення його права, як власника земельної ділянки є безпідставним, оскільки первісний відповідач не є власником земельної ділянки. Даний факт підтверджується рішеннями Черкаського районного суду, Київського апеляційного адміністративного суду. Наведені у відзивах, запереченнях та зустрічному позові [PERSON] , та його представниками доводи, загалом, зводяться до незгоди із висновками судів Черкаського районного суду Черкаської області, Київського апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин. Рішення Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 16.11.2015 року №2-14/VII та №6-15/ VII від 28.01.2016 року відповідають вимогам діючого земельного законодавства та не порушують прав [PERSON] . Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , завідомо знаючи, що попередніми рішеннями судів було скасоване рішення Руськополянської сільської ради №47-1 від 16.10.2009 року на підставі якого ним було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (ЯИ №913038 від 20.11.2009 року) та діючи не добросовісно подав заяву про державну реєстрацію державного акту та рішенням про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер:32003089 від 24.10.2016 року державним реєстратором Яжемчук О.А., виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області здійснено державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції, чинній на час отримання земельної ділянки позивачем) таким документом є державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Із системного аналізу норм ЗК України вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того, чи є законним рішення, на підставі якого його видано. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 346 ЦК України право власності особи припиняється на майно, яке за законом не може належати цій особі. Оскільки [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Руськополянської сільської ради №47-1 від 16.10.2009 року, яке в судовому порядку було скасовано, а тому державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ №913038 від 20.11.2009 року є також незаконним і підлягає скасуванню. А відтак суд вбачає достатньо підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №913038 від 20.11.2009 року, що виданий на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Руськополянської сільської ради від 16.10.2009 року №47-1, (земельна ділянка розташована у [ADDRESS] , площею 0,2269 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7124985200:02:004:0476). Вимога [PERSON] та [PERSON] на предмет скасування рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень щодо державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №913038 від 20.11.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки є передчасною. Так, відповідно до ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Отже рішення суду, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку. Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» термін «самовільне зайняття земельної ділянки» вживається в такому значенні, як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Отже судом встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,2207 га, по [ADDRESS] , яка фактично відповідає розміру, який визначений рішенням виконавчого комітету Руськополянської сільської ради №3 від 25.01.2001 року - у розмірі 0,22 га, а [PERSON] та [PERSON] мають у власності земельну ділянку 0,2946 га, але фактично використовують на 0,037 га менше. Між земельними ділянками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , земельна ділянка якої розташована по [ADDRESS] , накладень немає. Однак відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 30.04.2020 року №3004/20 встановлено, що суміжний з [PERSON] землекористувач - [PERSON] , земельна ділянка, якої розташована по [ADDRESS] користується землею, площею 0,1405 га., замість наданих в користування 0,10 га. Враховуючи викладене суд констатує, що хоча фактично розмір земельної ділянки, якою користується [PERSON] не збільшився, однак факт самовільного заняття ним частини земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] наявний, оскільки при розробці земельної документації [PERSON] не погодив межі земельної ділянки з [PERSON] та [PERSON] , надав недостовірні дані щодо розташування своєї земельної ділянки, відповідно до чого межа була встановлена невірно, і [PERSON] зайняв частину земельної ділянки, яка була у користуванні первісних позивачів. Дана обставина також підтверджується тим, що фактично розмір земельної ділянки, суміжного з [PERSON] землекористувача - [PERSON] , яка є його сестрою, була збільшена. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] у здійсненні ними права власності земельною ділянкою, що розташована у [ADDRESS] , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124985200:02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/VII від 07.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру НВ-7103463392016 від 17.03.2016 року, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд. Дане рішення суду мотивовано тим, що хоча сторонами не доведено, що на самовільно зайнятій [PERSON] земельній ділянці, яка належить [PERSON] та [PERSON] наявна огорожа, але суд повинен вжити усих заходів для ефективного захисту порушених прав, і враховуючи, що особа, яка самовільно зайняла земельну ділянку повинна за власний кошт привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, суд вбачає недоцільним перекладати даний обов`язок на добросовісних землекористувачів (власників), у зв`язку з чим вимога [PERSON] та [PERSON] про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, звільнивши займану частину земельної ділянки, демонтувавши перешкоди і надавши вільний доступ на відновлення меж земельної ділянки, визнати право здійснити демонтаж встановлених перешкод без згоди іншого власника підлягає до часткового задоволення. І саме [PERSON] потрібно звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, припинити її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, оскільки саме для даних цілей - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка була надана особі. Посилання представника первісного відповідача на пропуск [PERSON] та [PERSON] строків позовної давності є безпідставним, оскільки позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути предявлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04.07.2018 року, справа № 653/1096/16-ц, провадження №14-181 цс 18. В зустрічному позові [PERSON] , суд вважає за необхідним відмовити повністю. Так, зустрічним позивачем та його представником не надано доказів того, що рішення Руськополянської сільської ради від 07.09.2016 року №12-13/VII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання у спільну часткову власність земельної ділянки [PERSON] , та [PERSON] було прийнято з порушенням чинного земельного законодавства, у звязку з чим порушує його права як суміжного землекористувача. Крім того, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи вбачається, що земельна ділянка [PERSON] згідно державного акту ЯИ №913038 від 20.11.2009 року становить 0,2269 га і практично відповідає фактичному користуванню 0,2207 га, у зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] не могли порушити його права у користуванні земельною ділянкою, оскільки її розмір не зменшено і перешкоди у користуванні останні йому не чинять. Вимоги про визнання незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності [PERSON] , на Ѕ земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1029064971249 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:31430482 від 16.09.2016 року, яким зареєстровано право власності [PERSON] на Ѕ земельної ділянки площею 0,2946 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1029064971249, які є похідними, також не підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. З урахуванням викладеного, з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, що складаються з документально підтвердженого судового збору у сумі 2689,60 грн., по 1344,80 грн., на кожного. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5175 грн., по 2587,50 грн. на кожного, які підтверджуються додатковим договором від 20.05.2019 року до договору про надання правової допомоги від 18.09.2018 року, актом прийому наданих послуг до договорів про надання правової допомоги №39 та №41, квитанцією №22 від 20.05.2019 року про сплату [PERSON] та [PERSON] адвокату Манзар Т.В. коштів за надання юридичних послуг у сумі 10350 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за залучення експерта та надання ним висновку в сумі 7000 грн. Судові витрати [PERSON] за зустрічним позовом віднести на його рахунок. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved