Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору міни, зареєстрованого Комсомольською універсальною біржею, дійсним. Свої вимоги мотивують тим, що 01.07.1998 вони ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) уклали договір міни квартири, згідно якого вони передали [PERSON] належну їм на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] ), а [PERSON] передав їм в рівних частинах належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] ) який було 01.07.1998 зареєстровано за ними та у Кременчуцькому МБТІ за реєстром № 205. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги звернулась до нотаріуса для видачі свідоцтва про право власності на спадщину, де їй було відмовлено в прийняті договору міни так, як він не є нотаріально посвідченим. Відповідач не погодився на нотаріальне посвідчення договору. Просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним вищевказаний договір. Ухвалою суду від 02.10.2020 провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.25). Ухвалою суду від 23.12.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.58). У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивачів надійшло письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутность, заявлені вимоги ними підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне. 01.07.1998 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, згідно якого позивачі передали [PERSON] належну їм на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] ), а [PERSON] передав їм в рівних частинах належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , який було зареєстровано за №205 у Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.7). На вказану квартиру видано технічний паспорт на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до договору міни (а.с.8-9). Після укладення вищевказаного договору, його не було нотаріально посвідчено та зареєстровано. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с. 15) Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Скрит Л,Г. від 07.09.2020 №163/02-14 [PERSON] відмовлено в прийняті договору міни квартири [ADDRESS] так як він не є нотаріально посвідченим. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір міни було укладено 01.07.1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором міни квартири сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору міни нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором міни від 01.07.1998 року, укладеним на універсальній товарній біржі, при цьому сторонами не було дотримано нотаріального посвідчення угоди, що перешкоджає позивачам повноцінно реалізувати своє право власності на вказане нерухоме майно та в даному конкретному випадку є підставою для визнання дійсним договору міни квартири.

Outcome: approved