Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та просять визнати недійсним рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 18.05.1998 року за №148 в частині передачі в приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованої по [ADDRESS] та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку ЖТ №1935000019 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,00523 га., яка розташована по [ADDRESS], виданий 03.12.1998 року на ім»я [PERSON] і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №19, мотивуючи тим, що вони в тому числі і відповідач по справі [PERSON] є співвласниками 22/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,0523 га. 22.01.2015 року їм стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 18.05.1998 року №148, вся земельна ділянка передана в приватну власність відповідачці по справі - [PERSON] і відповідно до державного акту вона є власником земельної ділянки розміром 0,0523 га., для обслуговування квартири №2 будинку [ADDRESS]. В даний час вони як співвласники частини вказаного будинку при наявності права власності на всю земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на ім»я відповідачки [PERSON] не в змозі розпоряджатися в повному обсязі належними їм на праві власності частинами будинку. Позивачі в судове засідання не з»явились , подали до суду заяву в якій просять справу розглядати без їх участі ,позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Представник відповідача (міська рада) в судове засідання не з»явились , подав до суду заяву в якій у вирішенні спору покладається на погляд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явились , подала до суду заяву в якій щодо задоволення позову не заперечує. Прокурор в судове засідання не з»явивсь , подав до суду заяву в якій вважає, що прийняте судом рішення у вказаній справі інтереси та права [PERSON] не порушаться у зв»язку з чим підстав для вчинення процесуальних двй у справі не має. Справу просить розглядати без його участі. Суд , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області від 18.05.1998 року за №148 [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в розмірі 0,0420 по [ADDRESS] ( а.с.5). На підставі вказаного рішення на ім"я [PERSON] Овруцькою міською радою 03.12.1998 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.0523 га. Для обслуговування житлового будинку, розташовану на території м.Овруч Житомирської області, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19 ( а.с.6). Довідка видана Овруцькою міською радою від 27.01.2015 року за №39 свідчить про те, що згідно рішення міськвиконкому №84 від 03.03.1988 року змінено нумерацію будинків по [ADDRESS] з [ADDRESS] на [ADDRESS] ( а.с.16). Згідно з ч.2 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній ,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 6151002 від 09.01.2005 року [PERSON] має право власності на 4/100 буд. [ADDRESS], [PERSON] має право власності на 9/100 буд. [ADDRESS] та [PERSON] має право власності на 9/100 буд. [ADDRESS] ( а.с.8). Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності , право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об»екти. До особи,якм набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то, в разі набуття права власності на цей об»єкт, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, отже, позивачі та відповідач [PERSON] набули право користування земельною ділянкою площею 0,0523 га, яка розташована за адресою по [ADDRESS]. Згідно ч.1-2 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні подає до органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. А тому відповідачка по справі [PERSON] мала право на отримання в приватну власність земельної ділянки в розмірі відповідно її долей в будинку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року, судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно зі статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Розглядаючи питання про передачу земельної ділянки в приватну власність для обслуговування житлового будинку Овруцька міська рада зобов'язана була вияснити та врахувати хто являється власниками вказаного будинку і тільки тоді вирішувати питання про передачу в приватну власність вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, що Овруцька міська рада своїм рішенням від 18.05.1998 року безпідставно передала [PERSON] у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], позбавивши у законному порядку права користування спірною земельною ділянкою позивачів, а тому вказане рішення в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до вимог частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.0523 га. для обслуговування житлового будинку, виданий Овруцькою міською радою 03.12.1998 року на ім"я [PERSON] є недійсним. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що позивачі та відповідач по справі є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved