Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Маріупольської міської ради, який ним 26.07.2016р. було уточнено, в уточненій позовні заві просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м.Маріуполь, вул. Полєтаєва, б. 72, який має житлову площу 32,0 кв.м. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно до договору купівлі-продажу № 25783 нерухомого майна від 24 вересня 1999 року, укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі між [PERSON] та [PERSON], остання продала, а [PERSON] купив житловий будинок, розташований за адресою: м.Маріуполь, вул. Полєтаєва, б. 72. При укладанні даного договору між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам, договір 29.09.1999 року було зареєстровано в Маріупольському БТІ. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала діючому на той час національному законодавству. На теперішній час він позбавлений можливості отримати витяг про право власності та можливість розпорядитися належним йому жилим будинком, оскільки ним втрачено оригінал правовстановлюючого документу, а саме договіркупівлі продажу на зазначений будинок. З урахуванням викладеного, оскільки у позивача виникло право власності на спірний будинок, а правовстановлюючий документ втрачено, він змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на зазначений будинок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив його задовольнити. В подальшому в судове засіданні не зявився, надав письмову заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без його участі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, посилаючись на наявність у позивача права власності на житловий будинок, та втрату ним відповідного документу, що є підставою для задоволення позову. В подальшому в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила розглядати справу без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 вересня 1999 року на підставі договору купівлі\~продажу № 25783, укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі, позивач [PERSON] придбав у [PERSON] будинок № 72 по вул. Полєтаєва в м.Маріуполі, який має загальну площу 56,5 кв.м, житлову площу 32,0 кв.м. Договір було зареєстровано в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 29.09.1999 року, за №26520.(а.с.4) При укладанні договорів між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам. Згідно п. 11 Договору купівлі-продажу цей договір у відповідності до вимог, встановлених\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на ТОВ «Маріупольська універсальна товарна біржа», реєстраційний № 21049-98 від 14 травня 1998 року. З однієї сторони позивач передав відповідачу обговорену заздалегідь суму грошей, а відповідач у свою чергу\~передав позивачу правовстановлюючі документи на будинок, фактично передав будинок у користування. Оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору у письмовій формі, то договір купівлі-продажу вважається укладеним. З тексту Договору купівлі-продажу вбачається, що ціна квартири була сплачена продавцю у повному обсязі. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала діючому законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даним будинком у повному обсязі, тому як мешкає на придбаній житловий площі, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується реєстрацією позивача за адресою місто Маріуполь, вулиця Полєтаєва, 72, з 05 жовтня 1999 року ( а.с.14) Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсної. Відповідно з п. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року „ Про судову практику по справам про визнання угод недійсними\~, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2\~ст.47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі\~продажу квартири, виконання договору відбулося. Разом з тим, згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 949845 виданого Орджонікідзеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, продавець [PERSON], померла 06 лютого 2015 року, актовий запис 274. (а.с.47) Згідно свідоцтва про народження серії І- МР № 580887 виданого Лопандінською селищною радою Комарічського району Брянської області, 31 травня 2004 року, , матірю [PERSON], який народився 30 липня 1950 року, є [PERSON], актовий запис № 39. (а.с.48) Відповідно до інформаційної довідки за № 44330588 зі Спадкового реєстру, наданою Четвертої Маріупольською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 06 лютого 2015 року, відсутня. (а.с. 56) Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що договір купівлі продажу за № 25783 від 24 вересня 1999 року було зареєстровано в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 29 вересня 1999 року, за №26520. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. При таких обставинах, суд вважає, що у позивача виникло право власності на жилий будинок за № 72 по вулиці Полєтаєва в місті Маріуполі, на підставі біржового контракту за № 25783 від 24 вересня 1999 року, укладеного на ТОВ «Маріупольська універсальна товарна біржа» та зареєстрованому в Маріупольському бюро технічної інвентаризації. Як зазначено позивачем в позові та підтверджено його представником в судовому засіданні, оригінал біржового контракту позивачем втрачено, що порушує права позивача як власника зазначеного жилого будинку, оскільки він не може розпорядитися належним йому на праві власності нерухомим майном. Шляхом огляду інвентаризаційної справи на домоволодіння № 72 по вулиці Полєтаєва в місті Маріуполі, суд переконався, що другий екземпляр оригіналу біржевого контракту за № 25783 від 24 вересня 1999 року, укладеного на ТОВ «Маріупольська універсальна товарна бірж» між [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі продажу домоволодіння за № 72 по вулиці Полєтаєва в місті Маріуполі знаходиться в інвентаризаційній справі. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, за вказаною нормою права, на підставі якої суд задовольнив позов, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Оскільки судом встановлено, що у позивача виникло право власності на спірний будинок і це право зареєстровано в установленому законом порядку, чинним на момент виникнення правовідносин, а документ який посвідчує його право власності втрачено, то вимоги позивача, про визнання за ним права власності, на житловий будинок № 72 по вулиці Полєтаєва в місті Маріуполі, підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved