Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 134660,85гривень інфляційних втрат та трьох процентів річних в сумі 13756,50гривень, а усього 148417,35гривень. В обґрунтування позову покликається на те, що 01.07.2007 р. між ним та відповідачем укладено договір про пайову участь у будівництві. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2012 р. зазначений договір визнано недійсним, стягнуто з ПП «Консул» в користь позивача 152850 грн. інвестиційних платежів. Оскільки відповідач на даний час боргу не погасив навіть частково , просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період з 18.09.2012р. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив слухати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення. Заперечень на позовну заяву від відповідача не поступило. За таких обставин суд вважає, що причина неявки представника відповідача не є поважною та можливо розглянути справу у його відсутності, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та з»ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд дійшов висновку , що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.20122року у справі № 1306/6086/2011, договір про пайову участь у будівництві від 1 липня 2007 року визнано недійсним, стягнуто з Приватного підприємства «Консул» на користь [PERSON] 152850,00 грн. інвестиційних платежів, 1528,5 грн. судового збору (а.с. 5-6). Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобов»язання ( справа № 6-113 цс 14 , постанова від 01.10.2014 року), будь-яке зобов»язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов»язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2\~ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, оскільки чинним законодавством не передбачено припинення зобов'язання ухваленням такого рішення. В цих випадках діє загальне правило про припинення зобов'язання проведенням належного виконання. З урахуванням наведеного, внаслідок невиконання відповідачем судового рішення у справі № 1306/6086/2012, починаючи з 18.09.2012 року, у нього наявний обовязок компенсувати позивачу інфляційні втрати та 3% річних за період користування чужими коштами. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.01.2014року по 01.07.2016року, а три проценти річних за останні три роки з 01.06.2014року по 01.07.2017 року. Суд вважає, що розрахунок вимог, представлений позивачем, є правильним та погоджується з таким. Три проценти річних за рік користування коштами від основної суми боргу становить 4585,5 гривень, а отже за три роки становлять 13756,50гривень. Відповідно до роз'яснення, що викладені в листі ВСУ №62-97р - розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції в цілому за певний період індекси інфляції перемножуються. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). Сукупний індекс інфляції за період з 01.01.2014 року по 01.07.2016 року за період прострочення відповідача сплати позивачу 152850,00 грн. становить 110,2/100 * 100,6/100 *102.2/ 100 * 103,3/100 * 103,8/100 * 101/100 * 100,4/100 * 100,8/100 * 102,9/100 * 102,4/100 * 101.9 100 * 103/100 * 103,1/100 * 105,3/100 * 110,8/100* 114/100* 102,/100* 100,4/100* 99,0/100 * 99,2/100* 102,3/100* 98,7/100* 102,0/100* 100,7/100* 100,9/100* 99,6/100* 101,0/100* 103,5/100* 100,1/100= 1,881. З огляду на викладене, сума боргу відповідача з урахуванням інфляційних втрат становить 152850, 00 грн.* 1,881 = 287510,85 грн. та мінус 152850грн.=134660,85 гривень. Тому , оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення .

Outcome: approved