Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог вказала, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. У спірному приміщенні зареєстровані також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідач [PERSON], який доводиться їй сином. З серпня місяця 2011 р. відповідач виїхав зі спірного житлового приміщення, та вивіз усе належне йому майно з нього. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується, його речей в ньому немає. Однак в добровільному порядку з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], відповідач не знявся. У зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі комунальними підприємствами міста нараховуються платежі, які він не сплачує, позивачці особисто доводиться сплачувати вартість всіх комунальних послуг, що для неї є суттєвими витратами. Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач подав зустрічну позовну заяву, де просить усунути йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням, які чинить йому [PERSON], та вселити його у квартиру [ADDRESS]. Зустрічний позов, на задоволенні якого наполягає відповідач [PERSON], обґрунтовано тим, що позивачка по справі є його матір`ю. Вказав, що зареєстрований в [ADDRESS] з 24.07.1997 року і постійно проживав у зазначеній квартирі до грудня 2011 року. Після його одруження 30.07.2011 року, сталося так, що між його матір'ю та його дружиною - [PERSON] склалися неприязні стосунки і наприкінці 2011 року, вони з дружиною вимушені були орендувати іншу квартиру. У грудні 2012 року він звернувся до своєї матері з проханням впустити його проживати у його кімнаті, на що вона йому відмовила. Позивачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, змінила замки, до квартири його не впускає. З цього приводу він звернувся до Жовтневого районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України і отримав відповідь з пропозицією звернутись до суду зі скаргою приватного обвинувачення. Допитана у судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави, проти зустрічних позовних вимог заперечують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] з позовними вимоги не погодились, вважають їх безпідставними, просять у позові відмовити. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі, просять задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні додатково пояснив, що у квартирі де він зареєстрований - не проживає, оскільки між ним та його матір'ю склалися неприязні стосунки після його одруження. В березні 2013 року коли він прийшов у спірну квартиру, виявилося, що в квартирі змінено замок і потрапити до квартири він не може. Вказав, що в спірній квартирі залишилися його речі, іншого житла він та його дружина не мають, тому він не може знятися з реєстрації оскільки залишиться без житла. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а вимоги [PERSON] за зустрічним позовом необхідно задовольнити у повному обсязі. Судом встановлено, що[PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ( а.с.6,5). В квартирі зареєстровані члени сім'ї позивачки - син [PERSON], донька - [PERSON], з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.14). Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, однак не проживає в ній з серпня 2011 року, що підтверджено актом складеним мешканцями будинку [ADDRESS], засвідчений директором ТОВ «КК ДОМ.КОМ» (а.с.3). За змістом ст. 71,72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться у судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до абз.1 п.10 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 " Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст.. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). При цьому вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим зазначене питання вирішується судом у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Тобто, при вирішенні питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Судом встановлено, що між сторонами склалися конфліктні стосунки, а також конфлікти виникають між позивачем та дружиною відповідача, що не заперечували в судовому засіданні сторони. Як пояснив відповідач [PERSON], після його одруження 30.07.2011 року, між його матір'ю та його дружиною - [PERSON] склалися неприязні стосунки і наприкінці 2011 року, вони з дружиною вимушені були орендувати іншу квартиру. Вказаний характер стосунків між членами сім'ї позивача підтверджується також висновком начальника відділу Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, з якого убачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у неприязних стосунках. Позивач в основному оплачує комунальні послуги, які нараховуються за квартиру, що підтверджується її поясненнями та квитанціями про сплату сум. Відповідач після одруження з серпня 2011 року не проживає в квартирі, що знаходить підтвердження в акті від 14.16.2013 року. Як встановлено судом, причини непроживання відповідача - конфліктні стосунки між членами сім'ї, постійно виникаючі сварки, що робить неможливим його проживання з дружиною у даній квартирі. При цьому іншим житлом відповідач не забезпечений, зберігає свої особисті речі в квартирі, що дає суду підстави для висновків, що відповідач не втратив зв'язок з квартирою. Проте через встановлені обставини, конфлікти в сім'ї, не має можливості тривалий час проживати в квартирі. Відповідно до ч. 3 ст.47 Конституції України, ч. 4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, як на підставі і в порядку, передбачених законом. Згідно до ст. ст. 71,72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач не з власної волі залишив квартиру, в користуванні якою йому чиняться перешкоди, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в ньому з поважних причин, тому відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом з підстав, визначених ст.405 ЦК України. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом суд прийшов до наступного. Згідно ч.1, 4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України, а саме: діти і батьки наймача. Членами сім'ї наймача можебути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] був вселений у спірне помешкання на законних підставах. З матеріалів справи вбачається, що після одруження, позивач за зустрічним позовом, як член сім`ї, був позбавлений права на користування квартирою [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Відповідач за зустрічним позовом чинить перешкоди позивачу у користуванні спірним майном, нею були замінені замки у вхідній двері, не дозволяє користуватись особистими речами, які залишились в квартирі. Даний факт підтверджується висновком начальника відділу Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, з якого вбачається факт звернення [PERSON] до відділку міліції щодо здійснення відповідачем перешкод у користуванні помешканням. У разі, якщо особи, які зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), це не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що передбачено ч. 4 ст. 156 ЖК України. Таким чином, фактичні дані свідчать про те, що дії відповідача порушують права позивача у користуванні спірною квартирою, як членів сім'ї власника, що передбачені Житловим кодексом Українита, та є незаконними. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення та усунення перешкоду користуванні житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають, з наведених вище підстав.

Outcome: approved