Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано та є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, відповідач життям та здоров`ям сина не цікавиться, не спілкується з ним, вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина не має почуттів до батька, оскільки батько тривалий час з ним не бачиться. Позивачка одружена з [PERSON] , подружжям створені належні умови для проживання дитини. Між [PERSON] та дитиною склались нормальні стосунки, що притаманні родині. Відповідач ухилятись від виконання своїх батьківських обов"язків, а тому позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав. В судове засідання учасники справи не з"явились. Позивачка [PERSON] та представники Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування та Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації направила до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву та заперечень проти позову до суду не направив. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, належно повідомлених про день, час і місце розгляду справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка учасників справи не перешкоджає слуханню справи. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючу добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судом (копія заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14.03.2018 року у справі № 759/15804/17 - а.с.5). Сторони є батьками малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] - а.с.6). На даний час позивачка перебуває у шлюбі із [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб - а.с.7). Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у місті Києві державної адміністраціїнадано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON] (висновок - а.с.62-63). В матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] , поданої до всіх компетентних органів, в якій останній добровільно відмовляється від своїх батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] та просить позбавити його батьківських прав (а.с.35). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п.п. 2,3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд приходить до висновку, що в даному випадку застосування такого заходу впливу як позбавлення батьківських прав є виправданим щодо відповідача [PERSON] , оскільки останній ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , з сином не спілкується, участі у його вихованні не приймає та матеріально не утримує. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків, зокрема відсутність спілкування з сином, призвела до втрати психоемоційної прив`язаності між ними. Судом враховується заява відповідача, подана всім компетентним органам щодо невиконання ним батьківських обов`язків щодо сина та небажання в подальшому мати батьківські права, а також відсутність заперечень щодо його позбавлення таких прав судом. Позбавлення відповідача батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини. З огляду на наявність достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини, сина [PERSON] , 2015 року народження. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved