Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 листопада 2011 року у віці 85 років помер [PERSON], який доводився позивачу рідним дідом, а відповідачці по справі свекром. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 175, загальною площею 5,1068 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛГ № 030106 належало померлому [PERSON]; земельної ділянки № 152, кадастровий номер 4420983400:04:002:0160, загальною площею 1,3018 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 003006 належало померлому [PERSON] та земельної частки (паю), розміром 8,87 в умовних кадастрових гектар, по колишній асоціації кооперативів «Зоря» с. Демянівка Білокуракинського району, залишок якої становить 1,48 умовних кадастрових гектар, право власності на яку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 002031 належало померлому [PERSON] На випадок своєї смерті він зробив розпорядження у вигляді заповіту, згідно з яким усе своє майно померлий заповідав матері позивача, відповідачці по справі. Після його смерті відповідачка у встановлений законом шестимісячний строк, звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою, посвідченою нотаріально, про відмову від прийняття спадщини за заповітом, а я, одночасно із нею, із заявою про прийняття спадщини та видачі мені Свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із заявами ними було передано документи, у тому числі правовстановлюючі. документи на спадкове майно, що належало померлому. Приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], було заведено спадкову справу, проте здійснити переоформлення документів на своє імя позивач не встиг, бо вказаний нотаріус помер, а документи нотаріального діловодства були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на той час знаходився за адресою: вулиця Оборонна буд.112а, місто Луганськ, Луганська область. З огляду на загальновідомі факти про те, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції, а вищевказана будівля обласного нотаріального архіву станом на теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України (непідконтрольна територія), є всі підстави вважати документи стосовно спадкової справи втраченими. Звернувшись до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з питань переоформлення спадщини, яка відкрилась після смерті його діда, а нотаріусом було заведено спадкову справу позивачу було повідомлено про припинення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом [PERSON] у зв'язку з його смертю та відсутністю документів нотаріального діловодства та архіву, які були передані до Луганського обласного державного нотаріального округу та роз'яснено право вирішення питання виключно у судовому порядку. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його, як єдиного та належного спадкоємця за законом звернутися до суду з позовом, в якому\~позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнала повністю та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 24 листопада 2011 року в селі Шовкунівка Білокуракинського району помер [PERSON], про що Демянівською сільською радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 20 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 301394 (а.с.8). Згідно довідки Білокуракинської селищної ради № 308 від 03.08.2017р. на момент смерті [PERSON] із ним проживала та була зареєстрована відповідачка [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕД № 448785 позивач є рідним сином відповідачки [PERSON] (а.с.15), яка згідно свідоцтва про народження батька позивача [PERSON] ЯС № 947325 (а.с.16) та свідоцтва про одруження І-АБ № 126534 (а.с.17) є невісткою померлого [PERSON] Із досліджених в судовому засіданні Відповіді Відділу у Білокуракинському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області № 29-28-99.1-878/15-17 від 15.08.2017р., № 29-28-99.1-931/15-17 від 06.09.2017р. (а.с.-а.с.18,21), Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ЛГ № 030106, реєстровий номер № 179 (а.с.19) вбачається, що померлому [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 5,1068 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області; Державного акту на право власності на земельну ділянку ЛГ № 003006, реєстровий номер №209834/010541500231 (а.с.20) померлому належала земельна ділянка № 152, кадастровий номер 4420983400:04:002:0160, загальною площею 1,3018 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демянівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛГ № 002031, виданого на підставі розпорядження голови Білокуракинської райдержадміністрації від 26.03.1996р. №124 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 31 (а.с.22) померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 8,87 в умовних кадастрових гектар, по колишній асоціації кооперативів «Зоря» с. Демянівка Білокуракинського району, залишок якої становить 1,48 умовних кадастрових гектар. Відповідно до заповіту від 22.02.2005р. реєстровий номер №14, посвідченого секретарем Демянівської сільської ради Білокуракинського району вбачається, що все належне своє майно та права [PERSON] заповідав відповідачці (а.с.11,12). Із досліджених в судовому засіданні заяви відповідачки, поданої у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса [PERSON] від 10.05.2012р., посвідченої секретарем Демянівської сільської ради, реєстровий номер № 06/1 (а.с.13) та заяви позивача до приватного нотаріуса [PERSON] від 10.05.2012р., посвідченої секретарем Демянівської сільської ради, реєстровий номер № 07 (а.с.14) вбачається, що відповідачка [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, а позивач прийняв спадщину. Із відповіді за № Г-1013/4/09-44 від 18.08.2017р. (а.с.6) позивачу повідомлено про те, що приватна нотаріальна діяльність [PERSON] по Білокуракинському районному нотаріальному округу за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів була припинена 12.04.2013р. у зв'язку з його смертю, а усі документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального округу, який переміщено до м. Старобільськ, Луганської області (Юридична адреса 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Миру, буд.3). Однак фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву залишись у м. Луганську, а їх перевезення до м. Старобільськ із непідконтрольного уряду м. Луганська на сьогодні є неможливим у зв'язку із відсутністю гарантій забезпечення схоронності документів та забезпечення безпеки, життя і здоров'я працівників Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved