Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу батька. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2004 року по 19.12.2016 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з дочкою не спілкується. В теперішній час виникла можливість виїхати з дочкою на оздоровлення до Греції. Однак, вона позбавлена можливості подорожувати разом із дитиною через відсутність дозволу батька. Просить суд надати дозвіл дочці на тимчасовий виїзд за межі України до Греції з 05.07.2017 року по 30.07.2017 року без згоди та супроводу батька. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позо визнає, проти задоволення позову не заперечує. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст.154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних повноважень. Відповідно до Постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 « Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», а саме п.2-2 п.п.3 абз.5 виїзд за межі України громадян які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків, ….. здійснюється у разі предявлення оригінала, або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Згідно з частиною 2 ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно листа благодійної організації «Рух за духовне та національне відродження Донбасу «Пліч-о-пліч» від 26.06.2017 року № 71, позивач разом із дочкою запрошені прийняти участь у програмі оздоровлення дітей, які мешкають в зоні проведення АТО, в період з 05 по 30 липня 2017 року з виїздом до Греції. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року держави учасниці поважають права дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст..4 Закону України "Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Законом України «Про охорону дитинства» ( ч.3 ст.11) передбачено, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитини для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Декларація зобовязує держав-учасниць забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів ( ч.ч.1,2 ст.3). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. (ч.1 ст.18). Враховуючи положення Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини щодо приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, досліджені в судовому засіданні дані, що характеризують обох батьків, стан здоров'я, вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон не порушує прав [PERSON], як батька, у звязку із чим в інтересах дитини позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved