Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить у стягнути з відповідача 40000грн. заборгованості по депозиту за договором строкового банківського вкладу, 1704грн. процентів по депозиту та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/26/190208 «Ваш стабільний» на суму 40000грн. строком на 30 днів із процентною ставкою 13,7% річних. Після завершення строку дії договору він звернувся до відповідача із заявою з проханням повернути вклад. Однак, відповідач не видав належні йому кошти. В зв'язку із чим просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу та проценти за користування депозитом в період з 12.06.2014 р. по 12.09.2014 р. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просять позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що між сторонами 12 червня 2014 року було укладено договір банківського вкладу «Ваш стабільний» №2630/26/190208, відповідно до якого позивач передав відповідачу суму 40 000 грн. терміном на 30 днів із сплатою 13,7% річних, що стверджується меморіальним ордером №3722 від 12.06.2014 року. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов'язання на вимогу вкладника повернути позивачу вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти. 07.08.2014 року позивач звернувся із заявою до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про повернення йому коштів у зв'язку із закінченням строку дії договору №2630/26/190208. Однак, незважаючи на закінчення строку дії договору та вимогу позивача відповідач зобов'язання не виконав та не виплатив позивачу суму вкладу в розмірі 40 000 грн. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач не виплативши позивачу належну йому суму, не виконав взятих за договором зобов'язань, відтак, з нього слід стягнути суму внесеного вкладу в розмірі 40 000 грн., а також проценти за користування депозитом в період з 12.06.2014 р. по 12.09.2014 р. в розмірі 13,7% річних, що становить 1370грн. (40000 Х 13,7/100 = 5480/12 = 456,67 Х 3 = 1370). Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за користування депозитом підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи, зокрема витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу, позивачем надано акт-розрахунок гонорару за надану правову допомогу від 20.08.2014 р. на суму 2000,00 грн. Згідно з ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи відповідність понесених позивачем витрат на правову допомогу, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, участь адвоката в судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку що позовну вимогу про стягнення правової допомоги слід задоволити частково, в розмірі 1218 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 413,70грн. судового збору. На підставі ст. 526, 610, 625, 1058 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved