Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 19 грудня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час проживання в шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати. Ухвалою Чорнухинського районного суду від 07.02.2020 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач позовні вимоги підтримала, заперечувала надання строку для примирення. Відповідач позов визнав повністю, строк для примирення вважає не потрібним, зберігти сім`ю не бажає. Суд, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.2 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Частиною другою ст.112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини сторін, оскільки сторони подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажають і наполягають на розірванні шлюбу, виходячи із законодавчо закріпленого принципу неможливості примушення чоловіка чи дружини до збереження шлюбу, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову. Згідно з ст.113 СК України після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище " [PERSON] ", яке не було змінено у зв`язку з реєстрацією шлюбу з відповідачем. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З огляду на викладене, на підставі ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, слід повернути з державного бюджету позивачу половину сплаченого нею судового збору, а іншу частину стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved