Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що реєстрація відповідача та її дітей на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права на користування та розпорядження майном та тягне додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Від позивача до суду надійшла заява в якій він заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі на підставі наявних у ній доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особа до суду не зявилась попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішення справи по суті поклались на розсуд суду. Враховуючи подані заяви, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 25 за адресою: Полтавська обл.., Полтавський р-н, с. Гожули, вул. Польова. Даний будинок належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (АЕР № 820419). виданим державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори 12.04.2002 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2-307. Із матеріалів позову вбачається, що з 2011 року син позивача, - [PERSON] почав проживати та вести спільне господарство (без реєстрації шлюбу) з відповідачем - [PERSON], 02.02.2012 року у них народився син, тобто у позивача були підстави вважати відповідача своєю фактичною невісткою та членом своєї сімї після чого він надав їй дозвіл на реєстрацію в належному йому будинку. Як встановлено, для проведення реєстрації відповідача в належному позивачу житловому будинку № 25 за адресою: с. Гожули, вул. Польова, 04.07.2014 року між власником та відповідачем, [PERSON] укладено Договір найму (оренди) житла № 10, за яким відповідач прийняла у тимчасове платне користування житловий будинок № 25 за адресою: Полтавська області, Полтавський р-н, с. Гожули, вул. Польова. Даний Договір найму набув чинності з моменту підписання і діяв до 04.07.2015 року. Отже, судом встановлено, що на підставі Договору найму відповідач зареєструвала своє місце проживання та місце проживання своїх неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою Полтавська області, Полтавський р-н, с. Гожули, вул. Польова, 25, що підтверджується довідкою В/К Гожулівської сільської ради (а.с.16). Як встановлено, відповідач та її діти з червня 2017 року за місцем реєстрації не проживають, їх особистих речей в будинку Позивача немає. Покинувши місце реєстрації, відповідач не вжила дій по зняттю себе та свої дітей з реєстраційного обліку. У зв'язку з чим позивач позбавлений можливості вирішити питання зняття їх з реєстраційного обліку у позасудовому порядку, так як реєстрація даних осіб у житловому будинку перешкоджає позивачу в повній мірі вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном та тягне за собою додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Отже, єдиним способом зняти відповідача та її дітей з реєстраційного обліку є визнання їх у судовому порядку такими, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 25 за адресою: Полтавська обл.., Полтавський р-н, с. Гожули, вул. Польова у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом ст.ст. 71,72 ЖК України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. Факт відсутності відповідача та її дітей за місцем своєї реєстрації за адресою: Полтавська обл.., Полтавський р-н, с. Гожули, вул. Польова, 25, з червня 2017 року підтверджується наступними доказами, а саме: актами про не проживання осіб за місцем реєстрації (а.с. 15, 17, 18, 19). Отже, судом на підставі наявних доказів у справі встановлено факт того, що відповідач та її діти втратили право користування житловим приміщення на підставі їх відсутності більше одного року у будинку, розташованому за адресою: с. Гожули, вул. Польова, 25 Полтавського району Полтавської області. За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в матеріалах надано достатньо належних доказів які вказують на те, що відповідач та її діти втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Гожули, вул. Польова, 25Полтавського району Полтавської області, оскільки хоч вони і зареєстровані за даною адресою, однак фактично більше року там не проживають. На підставі викладеного та

Outcome: approved