Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільної сумісної власності подружжя , в якому зазначила, що з 17.10.2009 року по 09.09.2016 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час сумісного проживання, 01.09.2014 року сторонами за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. Сторони не можуть досягти згоди у розподілі вищевказаного майна, яке набуте в шлюбі, що спонукало позивача звернутися до суду з позовом про його розподіл, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 ідеальну частку квартири . [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом, в якому зазначив, що 2/3 частини коштів, за які придбано спірну квартиру, були його особистою власністю, а тому позивач за первісним позовом має право на 1/6 частку квартири. Просив провести розподіл майна в натурі. В судовому засіданні [PERSON] та її представники заявлені вимоги за первісним позовом підтримали повністю та обґрунтували їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Вважають, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбана за їх спільні кошти і [PERSON] має право на 1/2 її частку . В зв'язку із вказаним не визнали зустрічний позов . [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлених вимог за первісним позовом не визнали мотивуючи тим, що 2/3 коштів за які придбано спірну квартиру були особистою власністю [PERSON] Решта коштів є спільною сумісною власністю сторін. За таких обставин, вважають, що [PERSON] має право лише на 1/6 частку зазначеного майна . Просили провести розподіл квартири в натурі . Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . З рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2016 року по цивільній справі № 387/784/16-ц, встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009 року по 20.09.2016 року ( а.с. 9 ). Від сумісного проживання подружжя має двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с.21,22 ). З договору купівлі продажу квартири від 01.09.2014 року, укладеного між [PERSON] ( продавець ) та [PERSON] ( покупець ), зареєстрованого в реєстрі за № 1588, встановлено, що продавець передав за плату у власність покупцю, а покупець прийняв у власність належну продавцеві квартиру за [ADDRESS] Відповідно до п.3 договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 110000 гривень. Крім того, згідно п.22 договору квартира набувається покупцем за згодою дружини [PERSON], що доведено до відому продавця відповідно до заяви від 01.09.2014 року за № 1587 ( а.с.6 ). Судом встановлено, що дійсність вказаного правочину сторонами не оспорювалася. З рішення № 17 від 17.12.2015 року сесії Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, встановлено, що вулиця Кірова, яка розташована на території смт.Добровеличківка Кіровоградської області була перейменована на вулицю Незалежності ( а.с. 8 ) . З наданих [PERSON] довідок про отримання допомоги № № 1080, 1081, 1082 від 03.10.2016 року, встановлено, що остання за період з жовтня 2009 року по 01.09.2014 року отримала соціальну допомогу на дітей на загальну 79563 гривні 09 копійок ( а.с.23-25). Крім того, з наявних у справі довідок про доходи № 01-32/747/1, від 03.10.2016 року встановлено, що [PERSON] за період 2007,2008, 2009, 2010,2012 років отримала за місцем своєї роботи заробітну плату в сумі 52294 гривні 97 копійок ( а.с. 28-30,61,62 ). З довідки № 2852 від 07.11.2016 року, виданої Добровеличківським відділенням Голованівської ОДПІ, встановлено, що загальна сума отриманого [PERSON] доходу за період з 4 квартала 2009 року по 3 квартал 2014 року становить 164745 гривень 54 копійки ( а.с. 37 ). З договору купівлі - продажу квартири від 15.11.2005 року, посвідченого нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори Левітчук Г.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 2162, встановлено, що до реєстрації шлюбу з позивачем за первісним позовом [PERSON] продав належну йому квартиру за що отримав кошти в сумі 7900 гривень. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що дійсно у вересні 2014 року вона разом із своїм чоловіком продали подружжю [PERSON] спірну квартиру за 11900 $ США. Передача коштів проходила у два етапи . Перший мав місце в серпні 2014 року на подвір'ї багатоквартирного будинку, де їм було передано кошти в сумі 1000 $ США . Другий мав місце в день укладення договору купівлі-продажу, біля нотаріальної контори, де було передано решту коштів в сумі 10900 $ США . Вказану суму в салоні автомобіля їй передала особисто [PERSON] З наданих [PERSON] квитанцій № 26078560 від 08.05.2013 року, №26119675 від 10.05.2013 року, № 29066244 від 20.08.2013 року, № 29066329 від 20.08.2013 року, № 34371156 від 10.02.2014 року, № 26119581 від 10.05.2013 року, встановлено, що вона в період з 08.05.2013 року по 10.02.2014 року здійснила шість операцій по придбанню іноземної валюти, а саме 4700 $ США ( а.с. 26,27 ). З наданої [PERSON] квитанції № 13277238 від 23.12.2011 року про здійснення валютно-обмінної операції, встановлено, що останній 23.12.2011 року здійснив операцію по придбанню іноземної валюти, а саме 1200 $ США ( а.с. 68). Надані [PERSON] квитанції про здійснення валютно-обмінних операцій №6,7,8,9 від 01.12.2010 року, № 4 від 13.05.2011 року, № 1 від 19.04.2011 року, № 11188325 від 20.09.2011 року, суд не приймає до уваги, як належні докази, оскільки вказані документи не містять відомостей про особу, яка провела вказані операції ( а.с.65-68 ). Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги як допустимі докази, оскільки вказані особи є близькими родичами сторін, а тому є зацікавленими в результаті розгляду справи. Із вказаних вище підстав суд не приймає до уваги і показання свідка [PERSON], який є стороною у справі . Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд не приймає як належні докази, оскільки вказаним особам достовірно не відомо джерела доходів за рахунок яких була придбана спірна квартира та самі обставини придбання вказаного нерухомого майна . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає доведеними ті обставини, що спірна квартира була придбана сторонами під час їх проживання у шлюбі за кошти, які є спільною сумісною власністю сторін . Вказаний висновок суду також підтверджується і тими обставинами, що [PERSON] приймала безпосередню участь в придбанні спірної квартири ( особисто передавала кошти продавцю та надавала згоду [PERSON] на придбання вказаного нерухомого майна ) . Факт продажу [PERSON] належної йому на праві особистої власності квартири за 7900 гривень, що мало місце 15.11.2005 року, не може слугувати підставою для висновку про те, що 2/3 частини коштів, за які було придбано спірну квартиру ( вартість якої з показань свідка [PERSON] становить 11900 $ США ), є особистою власністю [PERSON] До того ж судом звертається увага й на ті обставини, що вказана вище операція була вчинена [PERSON] більш аніж за 8 років до придбання спірної квартири, проте останнім не було доведено, що кошти, виручені від продажу його власної квартири були витрачені на придбання житла у шлюбі з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу ) . Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Зважаючи на ті обставини, що спірне майно було набуте сторонами за час шлюбу, тому воно, на переконання суду, є спільною сумісною власністю даного подружжя, а позивач має право на 1/2 його частку . Відповідно до ч.1,5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі . Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду . На момент розгляду спору по суті між сторонами не узгоджено способу розподілу майна в натурі та не погоджено його вартість . Крім того жодною із сторін не було внесено на депозитний рахунок суду грошової компенсації за належну кожному із них частку в спільному майні . З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1970,1971 від 20.01.2017 року, встановлено, що : провести розподіл в натурі квартири № 12 за адресою смт. Добровеличківка Кіровоградської області вулиця Незалежності,108, шляхом виділення 1/2 частки з облаштуванням окремих входів до житла неможливо, оскільки мінімальна площа виділеної однокімнатної квартири повинна бути не менше 30 м.кв., у сторін 20,4 м.кв. ; провести розподіл в натурі квартири № 12 за адресою смт. Добровеличківка Кіровоградської області вулиця Незалежності,108, шляхом виділення 1/6 частки з облаштуванням окремих входів до житла неможливо, оскільки мінімальна площа виділеної однокімнатної квартири повинна бути не менше 30 м.кв., у сторін 6,8 м.кв. ( а.с. 127-132 ). Відповідно до 25 ППВСУ від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зважаючи на ті обставини, що спірне майно не може бути реально поділене між сторонами відповідно до їх часток, суд вважає можливим в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у спільній частковій власності сторін . Досліджені в судовому засіданні докази спростовують доводи сторони позивача за зустрічним позовом, а тому в його задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного ст.ст.60,70,71 СК України, п. 25 ППВСУ від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя »,

Outcome: approved