Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, а саме на квартиру [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] з яким вона перебувала у шлюбі з 31.10.2002 року. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на вказану однокімнатну квартиру житловою площею 15,1 кв.м., загальною площею 31,60 кв.м. Вона є єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON] та у шестимісячний строк звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2015 року у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на квартиру на ім'я [PERSON] була проведена вже після його смерті, тобто було відмовлено через неналежну державну реєстрацію квартири. Вважає, що за життя [PERSON] набув на законних підставах право власності на спірну квартиру шляхом її приватизації, тобто став її власником та вона, як його дружина, має право успадкувати належне йому майно, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] видане 19 лютого 2015 року на підставі розпорядження № 33-1047 від 19.02.2015 року. Вона особисто займалася лікуванням та похованням чоловіка, спадкове майно фактично прийняла, житлово-комунальні послуги після смерті [PERSON] сплачує у повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини, просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, представником Київської міської Ради Новаковським Р.Я. суду подані пояснення по справі з проханням провести судове засідання без участі представника відповідача та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства (а.с. 41-43). Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно свідоцтво про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 12). Спадкову справу № 704/2015 щодо майна померлого [INFO] року. [PERSON] було відкрито 18.06.2015 року Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою позивача [PERSON]. Позивач з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 23). Ордер № 361 серії А на квартиру [ADDRESS] був виданий на ім'я [PERSON] виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів 09 серпня 1991 року (а.с. 13). Згідно довідки ЖРЕО-407 від 12.06.2015 року у спірній квартирі [PERSON], [INFO], був зареєстрований один з 22.08.1991 року, знятий з реєстрації по смерті 28.05.2015 року. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Квартира [ADDRESS] приватизована [PERSON], про що Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 19 лютого 2015 року видано Свідоцтво про право власності згідно з розпорядженням № 33-1047 від 19.02.2015 року (а.с. 10). Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.04.2015 року, реєстрація права власності на спірну квартиру на ім'я [PERSON] проведена уповноваженою особою [PERSON] [INFO] року, тобто на наступний день після смерті [PERSON] (а.с. 11). Позивач з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори подавала заяву на яку отримала постанову держаного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2015 року у якій зазначено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру відмовлено у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності проведена після смерті власника [PERSON] уповноваженою особою останнього [PERSON] [INFO] року, згідно повноважень наданих власником майна за довіреністю, проте відповідно до ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність (а.с. 17). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). З матеріалів спадкової справи убачається, що позивач у визначений законом строк подала заяву про прийняття спадщини та являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] З урахуванням наявного свідоцтва про права власності на спірну квартиру виданого на ім'я спадкодавця та викладених обставин, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягає задоволенню, тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яким є квартира [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через не проведення державної реєстрації права власності за життя спадкодавця на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved