Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що в 1994 році відокремленим структурним підрозділом «Криворізької дирекції залізничних перевезень» державного підприємства «Придніпровська залізниця» [PERSON] була надана в користування службова квартира [ADDRESS]. Згідно витягу з рішення №70 від 20.02.2013 року виданого Виконавчим комітетом Дзержинської районної у місті ради вказана квартира була виключена із числа службових та знову передана [PERSON], для постійного користування. Так у серпні 2003 року [PERSON] - Відповідач 1 та [PERSON] - Відповідач 2 з квартири [ADDRESS] виїхали проживати на іншу адресу, де саме Позивачу не повідомляючи. Тобто, з того часу, по теперішній час Відповідач 1 та Відповідач 2 проживають за іншою адресою, у звязку з чим позивач просить суд визнати осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу місцем реєстрації. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що згідно з витягу з рішення №70 від 20.02.2013 року виданого Виконавчим комітетом Дзержинської районної у місті ради квартира [ADDRESS] була виключена із числа службових та передана [PERSON], для постійного користування (а.с.11). Відповідачі зареєстровані у вказаному домоволодінні (квартирі) однак, не мешкають за вказаною адресою. Згідно зі ст. 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] до [PERSON] фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов необхідно задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по справі позивач просив покласти на нього. На підставі зазначеного та

Outcome: approved