Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.08.2008 року їх сина визнано недієздатним та призначено її його опікуном, а рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання їх повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно. Вказала, що вказаної суми недостатньо на утримання повнолітнього непрацездатного сина, його необхідно забезпечувати повноцінним харчуванням, одягом, просить їх розмір змінити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також 1000 грн. понесених витрат за надання професійної правничої допомоги. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що заперечує проти позову, оскільки позивач отримує пенсію на недієздатного сина, та хоча він і працює, однак за отримані кошти має забезпечувати себе та сплачувати комунальні платежі. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивачем відповіді на відзив подано не було. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, являються батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.08.2008 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним, а позивача [PERSON] призначено його опікуном. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього непрацездатного сина, [PERSON], в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідно до положень ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Так, відповідно до правил вказаної статті батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними. Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Стаття 273 ч.4 ЦПК України передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина суд враховує, що утримувати повнолітнього сина є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому, згідно з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є особою похилого віку, працює, отримує стабільний дохід, інших утриманців не має, при цьомуосновні витрати по утриманню повнолітнього сина на даний час несе позивач, з якою проживає повнолітній син, який має інвалідність, являється матеріально малозабезпеченим, потребує стороннього догляду і самостійно не може себе матеріально забезпечити. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв'язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Таким чином, суд приходить до переконання, що заперечення відповідача є безпідставними, не грунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовують висновків суду, відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, оскільки за станом здоров'я не позбавлений можливості працювати та утримувати свого непрацездатного сина, у зв'язку з цим позовні вимоги позивача в частині збільшення розміру аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини підлягають задоволенню. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданої правової допомоги, розрахунок оплати за надану правову допомогу та квитанцію про сплату коштів в сумі 1000 гривень, дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved