Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з повною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою від 27.05.2019 року було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в сумі - 4000 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що 21.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 3161. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає спільно з позивачем по справі. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Також відповідач нерідко зловживав спиртними напоями, не ночував вдома, що призвело до постійних сварок та стресів. Прохання позивача приймати участь у вихованні доньки та спроби врегулювання спору в мирному порядку відповідач ігнорує. З 31 квітня 2019 р. сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Позивач не працює,ніяких допомог на дитину не отримує, відповідач іншим особам аліменти не виплачує, позивач не взмозі самостійно забезпечувати дитину у зв`язку з низьким матеріальним становищем, а тому остання вимушена звернутися до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою судді від 5.07.2019 було призначено дану справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення. Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] обґрунтовує його тим, що відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує постійних витрат, що необхідні для забезпечення нормального рівня життя та інших потреб. Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із положень ч.ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки аліменти у розмірі по 4000 грн. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Суд також доходить висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат на користь держави у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved