Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані крім позивача його дружина - відповідач по справі. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 11.10.2002 року. [PERSON] з 2004 року в квартирі не проживає. Позивачу через свою інвалідність складно оплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру, а отримати субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг на 2019-2020 р.р. він не може через реєстрацію в квартирі відповідача. Зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS] в позасудовому порядку позивач не має можливості, а тому змушений звернутися до суду. 07.08.2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 27.08.2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва на право власності на житло від 11.03.1998 року. Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії домової книги вказаної квартири. Відповідач не проживає у спірній квартирі більше ніж десять років, що підтверджується актом про не проживання у квартирі від 26.07.2019 року, складеним майстром дільниці ТОВ "Еталонсервіс" Босим В.М. в присутності свідків : [PERSON] , [PERSON] Права власника житлового приміщення визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповіднодо закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України не подав заперечень на позов. Оскільки [PERSON] була зареєстровано у квартирі за згодою власника, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користуються зазначеною квартирою більше десяти років, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Понесені позивачем судові витрати по сплаті судовго збору, за клопотанням позивача слід залишити за [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та зібраних у справі доказах, тому позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved