Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що \~10 грудня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 1618993. В подальшому, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ» ) укладено договір фактрингу, у відповідності до якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, а саме до відповідача в сумі 24 480 грн. з яких 12 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6480 грн. сума заборгованості за відсотками; 6000 грн. сума заборгованості за пенею. Просили стягнути заборгованість за кредитним договором № 1618993 у розмірі 24 480 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09 вересня 2021 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги не визнає, будь-якого кредитного договору з відповідачем не укладав, а тому борг відсутній. Кредитний договір наданий позивачем не містить мокрого підпису, не посвідчений нотаріально, а отже не може бути доказом безспірності існування боргу. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.\~223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, \~дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 10 грудня 2019 року \~між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» в електронному вигляді укладено кредитний договір № 1618993 \~року про надання споживчого кредиту у розмірі 12000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта. Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за її користування. Строк дії позики терміном\~30 днів. і діє за домовленістю сторонами до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань. Відповідно до п. 1.3 та підпунктів до нього, сторони погодили фіксовану проценту ставку за користування позикою, а саме: знижену процентну ставку 1,71 % від суми позики за кожен день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). При цьому, визначено, що стандартна процента ставка застосовується згідно з пунктами 1.8,3.4, договору. Згідно п.1.5 договору загальна вартість позики на дату укладення договору складає: за заниженою ставкою складає 18\~156 грн.,за стандартною ставкою 18\~480 грн. Згідно наданих суду матеріалів, розрахунку заборгованості за договором №1618993 від 10 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем вбачається, що заборгованість відповідача станом на 23 квітня 2020 року перед позивачем за кредитом становить 24 480 грн. з яких 12\~000 грн. розмір заборгованості за основною сумою боргу, 6\~480 грн. сума заборгованості за відсотками, 6\~000 грн. сума заборгованості за пенею. Зі змісту п.1.7 договору випливає, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. З п.1.8 договору вбачається, що після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.7 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно пунктом 1.7 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. В примірнику кредитного договору, який міститься в матеріалах справи, наявний підпис директора ТОВ «Авентус Україна». У реквізитах клієнта [PERSON] зазначено, що договір підписано одноразовим ідентифікатором 10.12.2019 18:09:18. ( а.с. 5-6). 10 грудня 2019 року о 18:09: 18 відповідач підписав елекронним підписом Графік платежів, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1618993 та Паспорт споживчого кредиту, у якому викладена інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Зазначене спростовує доводи відповідача про те, що ним не укладався кредитний договір та відсутній його мокрий підпис. Правовий статус електронного документа та їх копій визначено\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~за № 851-IV від 22.03.2003 р. Згідно\~статті 8 цього закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Правовий статус електронного цифрового підпису встановлено\~Законом України «Про електронний цифровий підпис»\~за № 852-IV від 22.03.2003 р. Статтею 3 вище зазначеного\~закону\~передбачено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі\~Закон). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З указаного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріалами справи підтверджено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина перша\~статті 2 ЦПК України). Стаття 76 ЦПК України\~визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вказаного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповілачем, кредитний договір не був би укладений сторонами, тому цей правочин відповідно до\~Закону України "Про електронну комерцію"\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 23042020, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 23042020. Відповідно до\~витягу\~з Реєстру\~ боржників\~ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~набув\~права\~грошової вимоги\~до\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором\~№1618993\~в\~сумі 24\~480\~грн.\~00\~коп.,\~з\~яких\~ 12 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 6480 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 6000 грн. сума заборгованості за пенею. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов \~договору утворилась заборгованість у розмірі 24\~480 грн. 00 коп.,\~з яких\~12 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 6480 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, 6000 грн. сума заборгованості за пенею, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до\~п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved