Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що вона постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, яка відкрилась [INFO] року та визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, а саме: на земельну ділянку площею 1,37 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, вартістю 36019,24 грн. Позивач посилається на те, що [INFO] року помер спадкодавець [PERSON], який за життя склав заповіт і все своє майно заповів позивачу, яка постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, здійснювала за ним догляд, після смерті провела обряд поховання, взявши всі витрати по його проведенню, на даний час користується спадковим майном за призначенням, тобто прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не мала змоги, в зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту на землю, який був втрачений. Крім позивача спадкоємцем законом є [PERSON], яка спадщини не приймала та на неї не претендує. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 7 від 07.06.2013 року Дмитрівської сільської ради Очаківського району. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,37 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Порицької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02.01.2003 року на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 18.10.2002 року №279, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №481. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02.01.2003 року - втрачений, але факт його видачі підтверджується повідомленням Управління Держзпмагенства у Хмільницькому районі Вінницької області від 19.03ю.2015 року №29-28-0,4-1196/2-15. Згідно заповіту від 20.07.2012 року спадкодавець [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON] Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, яка відкрилась [INFO] року в м. Хмільнику Вінницької області та в шестимісячний строк після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємці, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від неї. Крім позивача, спадкоємцем законом є [PERSON], яка спадщини не приймала та на неї не претендує. Відповідно до п. 4 18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна, входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки факт спільного проживання знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач визнає їх повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі ст.ст. 1223, 1225, 1268 ЦК України та

Outcome: approved