Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом та просили усунути їм перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідачів [PERSON] та, [PERSON] такими, що втратили право користування належним їм житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідачі не мешкають за вказаною адресою з листопада 2017 року, особистих його речей в домоволодінні не має, за комунальні послуги вони не сплачують, що ставить позивачів в скрутне матеріальне становище та порушує їх право на власність. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали з підстав, викладених в заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі про дату, час та місце слухання справи повідомлені, відзиву не подали. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Як встановлено судом, позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 59419842 від 27.08.2016 року є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] - а.с. 15 - копія свідоцтва про спадщину. Відповідно до інформації, зазначеної в витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі на квартиру [ADDRESS] (трьох) кімнатна квартира належить на праві власності [PERSON] (а.с. 16-17 - витяг з реєстру в Спадковому реєстрі №44893091 від 27.08.2016). Згідно довідки про склад сім`ї виданої Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради відділ реєстрації місця проживання громадян в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 особи. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у квартирі не проживають з листопада 2017, спільне господарство не ведеться. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , не проживають в житловому приміщенні понад три роки без поважних причин про що складено Акт «про фактичне не проживання особи за місце реєстрації в житловому приміщенні» №б/н від 09.12.2020 р. Відповідачі, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачі, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується копією рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 04 грудня 2017 року про розірвання між сторонами шлюбу (а.с.10), тобто колишнім членом сім`ї власника житла. Згідно пункту 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Аналогічне викладено в ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved