Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних нарахувань, та річних за прострочення виконання зобовязання. В обґрунтування заявлених вимог, вказав, що рішенням апеляційного суду Луганської області від 19 липня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто борг в сумі 200\~000,00 грн., інфляційні нарахування в сумі 13\~999,55 грн., 3 відсотки річних в сумі 6\~213, 00 грн. У відповідності з виконавчим листом Білокуракинського районного суду Луганської області № 2/1205/16/2012 від 01.08.2012 року було відкрите виконавче провадження. Однак, відповідач в повному обсязі рішення не виконала. З 01 серпня 2012 року відповідач повернула позивачу борг частково, у 2013 році в сумі 3\~120,00 грн., та в вересні 2015 року в сумі 5\~739,24 грн. Відповідно до ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Враховуючи те що відповідач борг у повному обсязі не повернула, позивач просить суд стягнути інфляційні нарахування та 3% річних за період з серпня 2012 року по грудень 2015 року включно. Розрахунок проведений на підставі довідки державної служби статистики від 08.12.2015 року про індекс інфляції за період з серпня 2012 року до 01 грудня 2015 року з урахуванням частково поверненого боргу у відповідності з довідкою відділу державної виконавчої служби Білокуракинського міського районного управління юстиції від 26.11.2015 року № 2107. Таким чином боржник повинен повернути позивачу за період з 01 серпня 2012 року до 01 грудня 2015 року інфляційні нарахування в сумі 114\~113,51 грн. (1660,00+2766,46+45760,00+63\~927,05) Три проценти річних розраховується по формулі: 3% річних*кількість прострочених днів. За 2012 рік 2515,00 грн.(3%*200\~000*153 : 365); за 2013 рік 5906,40 грн. (196\~880*3%*365 : 365); за 2014 рік 5906,40 грн. (196\~880*3%*365 : 365); за 2015 рік 5734,22 грн. (191\~140,76*3%*365 : 365), а всьго за вказаний період 3% річних 20\~062,02 грн. Тому, на підставі вищевикладеного позивач звернувся з даним позовом і просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні нарахування та три проценти річних від суми заборгованості за невиконання зобов`язань. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача, дійючий на підставі договору про надання правової допомоги [PERSON], з позовом не згоден. Вважає позов не підлягає задоволенню, оскільки рішенням апеляційного суду Луганської області від 19 липня 2012 року з відповідача на користь позивача уже стягнуто борг в сумі 200000.00 грн. інфляційні нарахування в сумі 13999,95 грн., три відсотки річних у сумі 6213,00 грн. Вважає, що правовідносини виникли між сторонами після стягнення грошової суми за рішенням суду і позивач не має права на застосування до відповідачки санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України оскільки правовідносини сторін виникли не з порушення зобов`язання відповідачкою, а з примусового виконання рішення суду. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, суд прийшов до наступного. У відповідності до ст. 599 ЦК України «Зобов`язання припиняється виконаням, проведеним належним чином». Стаття 625 ЦК України, розміщенна в розділі "Загальні положення про зобов`язання і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовидносини з виникненням, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань." Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання суд з`ясовує: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Інфляційні нарахування на суму боргу, три проценти річних від простроченої суми, сплата яких передбачена частиною другою ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів на весь час прострчення в їх сплаті. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимогати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що рішення апеляційного суду Луганської області від 19 липня 2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики не виконане в установленому законом порядку, тому не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбовляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Матеріалами справи встановлено, що рішенням апеляційного суду Луганської області від 19 липня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто борг в сумі 200\~000,00 грн., інфляційні нарахування в сумі 13\~999,55 грн., 3 відсотки річних в сумі 6\~213, 00 грн. У відповідності з виконавчим листом Білокуракинського районного суду Луганської області № 2/1205/16/2012 від 01.08.2012 року було відкрите виконавче провадження. Однак, відповідач в повному обсязі рішення не виконала. З 01 серпня 2012 року відповідач повернула позивачу борг частково, у 2013 році в сумі 3\~120,00 грн., та в вересні 2015 року в сумі 5\~739,24 грн. Розрахунок проведений на підставі довідки державної служби статистики від 08.12.2015 року про індекс інфляції за період з серпня 2012 року до 01 грудня 2015 року з урахуванням частково поверненого боргу у відповідності з довідкою відділу державної виконавчої служби Білокуракинського міського районного управління юстиції від 26.11.2015 року № 2107. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення або відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошового зобов`язання боржника і не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 04 липня 2011 року по справі № 3-65цс11. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за період з 01 серпня 2012 року до 01 грудня 2015 року інфляційні нарахування в сумі 114\~113,51 грн. (1660,00+2766,46+45760,00+63\~927,05) Три проценти річних розраховується по формулі: 3% річних*кількість прострочених днів. За 2012 рік 2515,00 грн.(3%*200\~000*153 : 365); за 2013 рік 5906,40 грн. (196\~880*3%*365 : 365); за 2014 рік 5906,40 грн. (196\~880*3%*365 : 365); за 2015 рік 5734,22 грн. (191\~140,76*3%*365 : 365), а всьго за вказаний період 3% річних 20\~062,02 грн. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1341,75 грн. Стягнення інших судових витрат в судовому засіданні заявлено не було. На підставі викладеного та

Outcome: approved