Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що донька позивача [PERSON], [INFO], батьками дитини є: [PERSON] та позивач. Донька народилась у шлюбі, та 07.08.2015 шлюб розірвано заочним рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №199/4202/15-ц, що набрало чинності 08.09.2015. Після припинення шлюбних відносин, до розірвання шлюбу, позивач з донькою стала проживати окремо. З цього часу відповідач не виявляє батьківської турботи до своєї малолітньої доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. 01.08.2014 вона разом з донькою та своїми батьками були змушені виїхати із м. Красний Луч до м. Дніпропетровська. Позивач з донькою [PERSON] отримала статус внутрішньо переміщених осіб та залишилась проживати в м. Дніпропетровськ. 17 вересня 2016 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище «[PERSON]». 23 листопада 2011 Краснолуцьким міським судом Луганської області видано виконавчий лист по цивільній справі №1211/2-2932/2011 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] з 09.11.2011 по [INFO]. Станом на теперішній час зазначений виконавчий лист перебуває на непідконтрольній Україні території. Відповідач не сплачує аліментів на утримання доньки, не забезпечує необхідного харчування дитині і не надає кошти на додаткові витрати, пов'язані з її розвитком, життям доньки не цікавиться, не відвідує та не спілкується з нею взагалі, не надає [PERSON] доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не звертався до позивача про надання йому можливості спілкуватися з донькою. Зазначені факти свідчать про свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов'язками. Невиконання батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, що відповідає інтересам доньки і подальшого її життя. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження судді Проньки В.В. та призначено підготовче судове засідання на 20.11.2018. 19 грудня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті та виведено службу у справах дітей Луганської обласної військово-цивільної адміністрації зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові відправлення, заяв про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяви суду не надавав, причини не явки не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника та ухвалити рішення в інтересах дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 21.10.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області. 08 грудня 2011 року Краснолуцьким міським судом Луганської області видано виконавчий лист №1211/2-2932/11, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 09.11.2011 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2015 та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17.09.2016 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та 17.09.2016 позивач уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище «[PERSON]». Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №0000034743 та №0000034832 від 16.11.2016 [PERSON] та малолітня [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та фактично проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 03.07.2018, виданої квартальним комітетом №30 Амур-Нижньодніпровської районної ради, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS], без реєстрації та має такий склад сім'ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, [PERSON] - донька. Відповідно до акту обстеження умов проживання №03/4585 складеного управлінням -службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровською районною у місті Дніпрі радою, за адресою: [ADDRESS], вбачається, що умови проживання задовільні, в помешканні дотримуються санітарно-гігієнічні норми, у квартирі чисто та затишно, для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната та місце для відпочинку, облаштоване місце для сну та відпочинку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно відвідує Комунальний заклад освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №393» Дніпровської міської ради, що підтверджується довідкою №126 від 05.09.2017, виданою КЗ освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №393» Дніпровської міської ради. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у міста ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно дитини [PERSON], [INFO]», орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач [PERSON] заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, покладених на них ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно малолітньої дитини. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved