Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Куп'янський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що вона володіє правом приватної власності на будинок розташований за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14. Разом з позивачем в даному будинку зареєстрований але не проживає [PERSON], який перебував у громадянському шлюбі з донькою позивача [PERSON] У звязку з необхідністю працевлаштування [PERSON] позивач погодилася зареєструвати останнього у своєму будинку та було укладено договір найму житлового приміщення у 2001 році. З 02 жовтня 2001 року по травень 2004 року [PERSON] та донька позивача проживали спільно з [PERSON] за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14. У 2004 році донька позивача купила власне житло та виїхала разом зі своїм громадським чоловіком на постійне місце проживання з будинку матері, однак [PERSON] не знявся з реєстрації у встановленому законом порядку. З моменту реєстрації і до теперішнього часу [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, проте в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг участі не приймав та не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків, бо вона не може оформити субсидію на комунальні послуги. У звязку з похилим віком та нестачею коштів на утримання будинку позивач була вимушена звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] у її будинку. У судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд розірвати договір найму житла, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобовязати Куп'янський районний відділ ГУ ДМС України в Харківській області зняти його з реєстрації у будинку за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14. Зазначила, що [PERSON] прописаний в її будинку вже 11 років, з яких лише 4 роки мешкав за місцем реєстрації. З 2004 року [PERSON] не зявлявся за місцем своєї реєстрації, кошти за користування житлом не платив усі 11 років, які був прописаний у будинку. Позивач зазначила, що вона дзвонила [PERSON] та просила виписатися з квартири щоб їй дозволили оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, однак він так і не виписався. Проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи: Купянського районного відділу ГУ ДМС України в Харківській області, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просили справу розглянути у їх відсутність, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи та додані до них документи, заслухавши пояснення позивача та свідків: [PERSON] і [PERSON], судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 2001 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму житлового будинку, який було засвідчено секретарем виконавчого комітету Грушівської сільської ради. Згідно даного договору, [PERSON] здала в оренду [PERSON] свою житлову будівлю розташовану за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14 (а.с. 6). Спірний житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14 належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по заповіту від 17 вересня 1993 року (а.с. 7). Комісією в складі Грушівського сільського голови, секретаря виконавчого комітету Грушівської сільської ради, депутата сільської ради, в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] було проведено обстеження будинку за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14 та складено відповідний акт від 07 жовтня 2015 року. Згідно акту, під час остеження було встановлено, що за зазначеною вище адресою фактично проживає [PERSON], а [PERSON] зареєстрований однак за місцем реєстрації не проживає з 2004 року, що під час опитування підтвердили сусіди (а.с. 8). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб,які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку особу втратившою право користування житловим приміщенням. Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно з ч.3 ст.825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] прописаний у спірному будинку №14 в с. Грушівка, однак з 2004 року за даною адресою не проживає, тобто, добровільно залишив наймане приміщення. Докази поважності причин не проживання у спірному приміщенні, у порушенні ст. 60 ЦПК України, відповідачем до суду надані не були. Крім того, у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона мешкає по сусідству з позивачем та знає, що раніше [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з донькою позивача та мешкав за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Грушівка, вул. Вишнева, будинок №14. З 2004 року він не мешкає у будинку [PERSON] бо її донька [PERSON] купила будинок та виїхала з будинку матері разом зі своїм цивільним чоловіком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона являється донькою позивача. Крім того, зазначила, що вона разом з [PERSON] у 2004 році виїхали з будинку її матері. Відповідач [PERSON] у 2009 році переїхав на постійне місце проживання до своєї матері в Полтавську область. [PERSON] з 2004 року не зявлявся у будинку №14 по вул. Вишневій в с. Грушівка Куп'янського району Харківської області та нічим не допомагав матері по господарству і у догляді за будинком. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, а також те, що істотною умовою договору найму являться плата за користування найманим приміщенням, а як було встановлено у судовому засіданні відповідач жодного разу не платив за користування житловою площею, у звязку з чим договір найму житлового приміщення може бути розірваний на підставі ч.3 ст.825 ЦК України. Крім того, позивачу потрібно оформити субсидію на житлово-комунальні послуги однак у звязку з тим, що відповідач прописаний у її будинку вона не може отримати таку субсидію. Відповідач у добровільному порядку відмовився знятися з реєстрації у будинку позивача та не надав будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог. Тому, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] потрібно задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved