Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 31.08.2013 р. шлюбу, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння, стверджує, що відповідач не намагається підтримувати сімейні відносини, оскільки не приділяє уваги ні їй, ні спільній дитині, обов'язків по господарству не виконує, не забезпечує дитину самим необхідним, кошти витрачає тільки на себе та на алкоголь, останнім часом приділяє сильну увагу комп'ютерним іграм, став дуже агресивним. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з лютого 2016 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. Одночасно в позові були заявлені вимоги про стягнення аліментів на дитину. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.08.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що подружнє життя в них не склалося через непорозуміння один одного, що призвело до втрати почуття любові один до одного. З лютого 2016 р. спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, з відповідачем прийшли до висновку, що він добровільно буде надавати допомогу по утриманню дитини, спору про сумісне майно не мають, їх сумісний син буде проживати з нею. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Проти надання строку для примирення категорично заперечує, оскільки усі заходи для зберігання шлюбу були вичерпані раніше. Просила залишити шлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та підтвердив причини та період припинення шлюбних відносин, пояснивши, що шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2016 р., з цього часу він мешкає окремо від позивачки та сина, на утримання якого добровільно передає кошти. Не заперечує проти проживання сина із матір'ю, спору про сумісне майно подружжя не мають. Проти надання строку на примирення заперечував, оскільки непорозуміння один одного та втрата почуттів призвела до розпаду сім'ї, та вже деякий час вони мешкають окремо. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СКУкраїни сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони по справі - позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 738, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 31.08.2013 р. Від подружніх відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2016 р. через відсутність взаєморозуміння між подружжям та різні погляди на життя. Спору про місце проживання дитини на час розгляду не має, дитини мешкає з позивачем. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, сторони проживають окремо один від одного, категорично заперечують проти примирення. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу РАЦС Подільського РУЮ в м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 31.08.2013 р. № 738, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved