Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № 681 від 07 лютого 2007 року, укладеного між ВАТ «Держощадбанк», який був перейменований у ПАТ «Держощадбанк», в особі філії Роздільнянського відділення № 3175 та [PERSON], банк надав останньому кредит у розмірі 15 000 гривен на строк 36 місяців зі строком остаточного повернення Кредиту не пізніше 30 лютого 2010 року на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21% річних. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ «Держощадбанк» станом на 17.01.2015 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 15 117,69 грн. в тому числі: - прострочений основний борг по кредиту - 7 220,53 грн.; - прострочені проценти за користування кредитом - 2 622,49 грн.; - пеня за прострочений основний борг по кредиту - 1 565,56 грн.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 395,98 грн.; - сума інфляційних втрат за прострочення сум по кредиту - 2 237,80 грн.; - 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 1 075,33 грн. 08.12.2014 року банком на ім'я відповідача було направлений рекомендованій лист, в якому зазначалося, що у разі невиконання вимоги Банку в 30-ти денний строк, щодо виплатити заборгованості за кредитним договором, вони будуть змушені звернутися до суду. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», також подав до суду клопотання про поновлення строку позовної давності, так як відповідачем [PERSON], 01.02.2013 року було здійснено погашення процентів у розмірі 1 000, 00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 17.01.2015 року (додаток № 2). Таким чином, боржник вчинив дії, якими визнав за собою борг та перервав строк позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази. До суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні у повному обсязі, просив справу розглянути за відсутністю представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідачів без поважних причин, не заперечували проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON], за обліками адресно - довідкової картотеки Роздільнянського РС ГУДМС України в Одеській області не значиться. Відповідно до ст. 74 ч. 9 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Позивач про час та місце розгляду справи сповістив відповідача належним чином, шляхом розміщення оголошення в газетах « Урядовий кур'єр» № 53(5427) від 24.03.2015 року та "Одеські вісті" № 29(4739) від 28.03.2015 року, про що в справі є відповідні докази (а.с.34-35). Будь-яких заяв, пояснень чи заперечень на спростування доводів викладених в позовній заяві, відповідач [PERSON], до суду не надіслав. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та письмової згоди представника позивача. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2007 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», який був перейменований у ПАТ «Держощадбанк» та відповідач - [PERSON], уклали кредитний договір № 681 на суму 15 000 гривен (п.1.1), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21 % річних (п.1.1) на строк 36 місяців, зі строком остаточного повернення не пізніше 30.02.2010 року (п.1.2) на споживчі потреби (а.с.4-9). За умовами кредитного договору (п.1.4) відповідач зобов'язався проводити погашення основного боргу та сплачувати відсотки за кредитом в розмірі 565.13 грн., щомісячно до 30 числа кожного звітного місяця шляхом внесення готівки до каси Банку до моменту повного погашення кредиту. Згідно з п.3.3.1-3.3.5 кредитного договору,Позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, використовувати кредит на цілі та у строки, визначені цим договором, повернути кредит, здійснювати своєчасне та повне погашення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі. Відповідно до п.3.3.7 кредитного Договору,Позичальник зобов'язується відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору. Однак, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та термін сплати відсотків за кредит Відповідачем не дотримуються. 08.12.2014 року Банком на ім'я [PERSON] на адресу: Одеська область, Роздільнянський район, с. Буцинівка за вихідним № 28/01-19/21775 було направлено Вимогу, в якій зазналося, що у разі невиконання вимоги в 30-денний строк з моменту отримання вимоги, АТ «Ощадбанк» буде змушений звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку, що підтверджується Реєстром відправки рекомендованих листів. У зазначений 30-денний строк відповідачем Вимога Банку не була виконана. Таким чином,Банк отримав право щодо звернення до відповідної судової інстанції з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань перед Банком за кредитним договором № 681 від 07.02.2007 року загальна заборгованість станом на 17.01.20015 року складає - 15 117,69 грн., з яких: - прострочений основний борг по кредиту - 7 220,53 грн.; - прострочені проценти за користування кредитом - 2 622,49 грн.; - пеня за прострочений основний борг по кредиту - 1 565,56 грн.; - пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 395,98 грн.; - сума інфляційних втрат за прострочення сум по кредиту - 2 237,80 грн.; - 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту - 1 075,33 грн. Згідно ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст.ст. 530,612 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ( ст.ст. 1046-1053) ЦК України. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 243,60 гривен також підлягають задоволенню.

Outcome: approved