Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 11.08.2007 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Стверджує, що шлюб з відповідачем не склався, відповідач створював конфліктні ситуації, ображав та принижував її, застосовував фізичну силу. Очевидцем таких конфліктів часто був малолітній син, що може негативно вплинути на його психологічний стан. З квітня 2018 року відповідач переїхав проживати в інше помешкання, вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Стосунки розладналися, зникло взаєморозуміння, повага, фактично сім'я припинила своє існування. Вважає, що примирення між сторонами не є можливим. Ухвалою від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.08.2007 року, який був зареєстрований Виконкомом Миклашівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, те, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved