Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 10603,34 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 1060,83 грн., індексацію заробітної плати в розмірі 442,35 грн. та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 27.06.2014 року по день винесення рішення суду в розмірі 7500грн. В обґрунтування позову зазначено, що працював на посаді наладчика обладнання з 01.03.2010 року по 27.06.2014 року в ТОВ «Завод-фірма «Ось». Згідно наказу від 27.06.2014 року звільнений. Станом на 11.10.2014 року підприємство має заборгованість по заробітній платі в сумі 10602,34грн., що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України. Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 просить стягнути компенсацію разом з індексацією доходу за рахунок коштів роботодавця. Зазначається, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати йому спричинена моральна шкода, яку оцінює в 10 000 грн., так як має на своєму утриманні дружину та доньку, доводилось докладати додаткових зусиль для організації свого життя, економити на продуктах, позичати кошти. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю Представник відповідача позов визнав частково про що зазначив в судовому засіданні та в заяві від 09.12.14 року ( а.с. 17), а саме в частині заборгованості по заробітній платі 10603,34 грн., компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 1060,83 грн. та 200грн. моральної шкоди . В іншій частині позову просив відмовити. Судом встановлено наступні факти . З 01 березня 2010 року по 27.06.2014 року позивач працював на посаді наладчика обладнання у відповідача , що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 5-6). Станом на 09.12.2014 року підприємство має заборгованість перед позивачем по заробітній платі в сумі 10602,34 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України, згідно з якою заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. (а. с. 5). Згідно ст.117 цього Кодексу в разі не проведення повного розрахунку в день звільнення та невидачі трудової книжки , суд стягує середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку та видачі трудової книжки. Згідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається Законом. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Згідно до положень ч.І ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату власної праці відповідно до актів законодавства. Окрім того, чинне законодавство зобов'язує роботодавця в разі затримки виплати заробітної плати нарахувати та виплатити працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією. Так, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати затвердженого Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів. Дослідивши матеріали справи заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , щодо часткового задоволенню позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України , суд приймає визнання позову відповідачем , в цій частині не підлягають доказуванню обставини, позов в частині заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати підлягає задоволенню. При цьому середньомісячний заробіток підлягає нарахуванню у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.95р. №100. Відповідно до розрахунку оплати за вимушений прогул підлягають 135 календарних днів * на 41,54грн. середньоденного заробітку( визначеного згідно довідки ( а.с. 20 ) , що складає 5607,90грн. ( в липні - 4 дні, серпні-31 день, вересні-30днів, жовтні -31 день, листопаді-30днів,грудні-9 днів) Згідно довідки № 215 від 08.10.2014 року [PERSON] було нараховано, але невиплачено (після утримання податків і обов'язкових платежів) наступний грошовий дохід: з липня 2013 року -1202, 70 грн., серпень 2013 року-1315, 12 грн., вересень 2013 року - -1315, 12 грн., , жовтень 2013 року - 1315, 12 грн., листопад 2013 року -1315, 12 грн., грудень 2013 року -928,83 грн., квітень 2014 року - 420,45 грн., травень 2014 року -1173,94 грн. та червень 2014 року - 1615, 94 грн. (а.с.5). Питання індексації доходу регулюється Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції від 6.02.2003 №491 та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. (№1078 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 17.05. 2006 р. №690, від 11.07.2007 р. №913 та від 12.03.2008р.№170). П. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, містить загальне правило визначення суми індексації заробітної плати: "Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту споживчих цін, поділений на 100 відсотків". Згідно п. 1.1. Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. При цьому, суд вважає, що позивачем неправильно зроблений розрахунок і до виплати підлягає 91,42грн. , виходячи з наступного розрахунку: Період індекс спожив.цін інд. приросту сума спож. цін індекс. липень 2013-серпень 2013 99,3 0 0 серпень 2013-вересень 2013 100 0 0 вересень 2013-жовтень 2013 100,4 0,4 5,26 жовтень 2013 -листопад 2013 100,2 0,2 2,63 листопад 2013-грудень 2013 100,5 0,5 6,57 грудень 2013 - квітень 2014 (базовий) заборгованості не має квітень 2014- травень 2014 103,3 3,3 13,87 травень 2014- червень 2014 103,8 3,8 44,61 червень 2014 - липень 2014 101,0 1 16,16 ________________________________________________________________________ ______ 91,42 Так, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями Цивільного кодексу України та роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 p. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до статті 2371 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Вказане кореспондується і п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями від 25.05.2001року №5 підставами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та аявність причинного зв»язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону праці» моральна шкода - страждання, заподіяне працівникові внаслідок фізично або психічного впливу, що спричинило погіршення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими, інші негативні наслідки морального характеру. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03. 1995 року за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконно звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для житт: здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимаї від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнові шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності галузевої належності. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , щодо часткового задоволення позову.: стягнення заборгованої заробітної плати відповідно до наданої довідки, стягнення компенсації в сумі визнаній відповідачем, індексації відповідно до розрахунків та 200грн. моральної шкоди доведеної в суді та визнаної відповідачем у зв»язку з несплатою заробітної плати та необхідністю позивачу докладення додаткових зусиль для організації свого життя. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved