Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.08.1993 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №158507781 від 05.03.2019 року. Позивач зазначив. що у 2015 році він, як власник будинку надав дозвіл на реєстрацію на належній йому житловий площі чоловіка його дочки [PERSON] . Починаючи з 2017 року і до дня розгляду справи в суді [PERSON] у вищевказаному будинку не проживає, що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 15.05.2019 року. Ніяких домовленостей щодо зберігання права на житло у період відсутності відповідача між ними не було. На даний час його місце проживання та перебування невідоме. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання, адресу, за якою він проживає не повідомив, ні телефоном, ні засобами Інтернет-зв`язку вони не спілкуються. Крім того, відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує поштову кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в будинку немає, і взагалі, будинком він не цікавиться. Позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується: договором купівлі-продажу від 09.08.1993 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158507781 від 05.03.2019 року. Відповідача [PERSON] , [INFO] , як чоловіка його дочки у 2015 році було зареєстровано у житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується: записом у домовій книзі для прописки громадян та довідкою Катеринівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 15.05.2019 року №550. Так, під час розгляду даної цивільної справи було встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] у домоволодінні позивача - [PERSON] не проживає з 2017 року, тобто більше 1 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15.05.2019 року наданим депутатом Катеринівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області та письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 72 ЖК України 405 ЦК України вважає необхідним визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом розташованим за адресою: [ADDRESS] , оскільки він не проживає у ньому понад один рік без поважних причин, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки вони підтверджені: квитанцією №23 від 16.05.2019 року. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved