Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обгрунтовує тим, що вони з [PERSON] з 22 вересня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ в м.Києві. Сімейне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з втратою почуття любові та довіри один до одного, в результаті чого між сторонами часто виникали непорозуміння. З травня 2012 року сторони окремо проживають. Шлюбні стосунки не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім'ю бажаних результатів не дали. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про слухання справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач визнала позов, підтвердив викладені позивачем обставини та зазначив, що основною причиною припинення шлюбних відносин є різні погляди на життя. Між ним та позтвачем втрачено почуття любові та відсутнє бажання до відновлення шлюбних стосунків. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 22 вересня 2007 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ в м.Києві, про що складено актовий запис № 1402. Від цього шлюбу у подружжя є неповнолітній син: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, з травня 2012 року окремо проживають. Не ведуть спільне господарство. Кожен із них живе власним життям. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки шлюб сторін тривалий час існує формально, вони не є сім»єю в розумінні ст.3 СК України, подальше існування сім»ї є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved