Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що їй належить квартира за адресою [ADDRESS]. З 02.09.2010 року в її квартирі вона зареєструвала свою онуку - [PERSON], але фактично вона проживала за вказаною адресою лише з 02 по 30 вересня 2010 року, з того часу вона поїхала мешкати до рідної матері в Тюменську область РФ. Відповідачка в квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує. Враховуючи те, що [PERSON] понад один рік з 30.09.2010 року не проживає без поважних причин за місцем реєстрації [ADDRESS], не бере участі у витратах за житлово-комунальні послуги, вона, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою [ADDRESS] і тому позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою - [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і суду пояснила, що у вказаній квартирі відповідач не мешкає з 30.09.2010 року, квартирою не користується, не виконує обов'язків наймача, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. В даний час мешкає за іншою адресою. Просить задовольнити її позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, позивач не заперечувала. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, мешкає за адресою [ADDRESS], їй відомо, що у позивачки в квартирі зареєстрована її онука, але фактично остання там не мешкає з 2010 року. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, мешкає за адресою [ADDRESS], їй відомо, що у позивачки в квартирі зареєстрована її онука [PERSON], але фактично остання там не мешкає. Також пояснила, що вже довгий час, більше трьох років, не бачила онуку позивача, за даною адресою мешкають лише позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1994 року, ? частини квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на праві особистої приватної власності належить [PERSON] та ? частини квартири належить [PERSON] (а.с.6). З копії договору дарування ? частини квартири №2160 від 05.12.2012 року (а.с.6) вбачається, що [PERSON] подарував в особисту приватну власність [PERSON] ? частини квартири, яка належить йому на праві особистої приватної, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. З витягу про державну реєстрацію прав, виданого ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» 21.12.2012 року, вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування №2160 від 05.12.2012 року за формою приватної власності належить ? частини квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.7). З домової книги для прописки громадян, які мешкають за адресою [ADDRESS] вбачається, що за даною адресою зареєстровані [PERSON] з 15.10.1985 року, [PERSON] з 09.11.1985 року та [PERSON] з 02.09.2010 року (а.с.8-10). Довідкою, виданою КП "Добропільська служба єдиного замовника" 10.04.2014 року, підтверджується, що [PERSON], її чоловік [PERSON], та її онука [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON], не мешкає в квартирі за адресою [ADDRESS] понад три роки без поважних причин, квартирою не користується, не виконує обов'язків наймача, пов'язані з утриманням, оплатою комунальних послуг. Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], актом обстеження матеріально-побутового положення [PERSON] за адресою [ADDRESS], з якого вбачається, що [PERSON] [INFO] за даною адресою фактично не мешкає. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] понад три роки без поважних причин не мешкає за адресою [ADDRESS], суд вважає, що остання втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст..405 ЦК України. На підставі ст.405 ЦК України, ст..ст.10, 11, 213-215, 224 ЦПК України, суд -

Outcome: approved