overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що шлюб між ними зареєстровано 20.10.2007 у відділі РАЦС Іванківського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу з відповідачем мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинені. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе, тому позивач твердо бажає розірвати шлюб та просить суд шлюб розірвати, дитину залишити з матірю, судові витрати згоден нести сам. Позивач у судове засідання не з"явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Написав заяву, що просить справу розглядати без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з"явилася. Про день і час слухання справи повідомлена вчасно, належним чином. Відзиву на позов не подала. Проте, подала в канцелярію суду заяву, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі обставини. Шлюб між сторонами зареєстрований 20.10.2007, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2007 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою. Згідно із ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 56 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні стосунки, не примирилися, тому суд приходить до висновку, що зберегти сімю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати: сторони мають достатній вік для того, щоб визначитися зі своєю позицією щодо можливості збереження їх шлюбу. Судові витрати, за його згодою, несе позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської област, третя особа Львівське обласне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентарізації та експертної оцінки" про визнання права власності на спадкове майно за законом. У відповідності до ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк десять днів з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішенням з 15 год 00 хв 13 серпня 2018 року. На\~ підставі\~ викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання право власності на житловий будинок загальною площею 57,9 кв. м, житловою площею 26,4 кв. м із господарськими будівлями та спорудами, по праву спадкування за заповітом після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була прописана (зареєстрована) у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за вищезазначеною адресою. За життя вона склала заповіт, у якому заповіла все своє майно позивачу. [PERSON] , прийняв спадщину після смерті [PERSON] , подавши заяву до Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області (сп. справа №1/2013), та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай члена КСП «Пам`яті декабристів», що належав спадкодавцю. Однак отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , неможливо, так як право власності на вищезазначений будинок не зареєстроване, що підтверджується довідкою Суб`єкта господарювання ,,ФО-П ,, [PERSON] №165 від 08.09.2020 року. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що є підставою звернутися до суду. У судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Територіальна громада в особі Вороньківської сільської ради позовні вимоги визнає. У відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~та п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 25.09.2002р. між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №2208441. Відповідно до п. 6.3. Договору №2208441 споживач несе відповідальність за порушення ПКЕЕн. Відповідно до п. 6.5. вищезазначеного договору Споживач, підписуючи даний договір, взяв на себе обов'язок нести відповідальність за виявлення будь-яких видів крадіжки електричної енергії або порушення схеми обліку електричної енергії. Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок в домоволодінні [PERSON], за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Тургенівка, вул. Миру (Кирова) буд.95, що проводилась 26.12.2015р., представниками ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛНЕРГО» було виявлено порушення ст.26,27 ЗУ «Про електроенергетику»: «Самовільне підключення електропроводки енергопостачальника на ВП 0,4кв, з порушенням схеми підключення, виявлено за допомогою індикатора прихованої проводки. Виконано відкритим способом, при контрольному зніманні виявити можливо». Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст.27 Закону України "Про електроенергетику", та п.48 ПКЕЕн. Згідно п.53 ПКЕЕн, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі ще прописані відповідачі, які більше року не проживає в даній квартирі. По теперішній час їй нічого не відомо про відповідачів. Ухвалою суду від 10.09.2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.02.2020 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та розгляд судової справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але фактично не проживають там більше одного року, а тому є особами, що втратили право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до акту від 18.10.2018 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] з моменту реєстрації (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Слід зазначити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт непроживання відповідачів в даній квартирі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.(а.с.7) У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який з 15 липня 2009 року не проживає у вказаній квартирі. Нинішнє місце знаходження відповідача невідоме. В судове засідання позивач не з"явився. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Позов підтримує, не заперечє проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином. Причини своєї не явки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про день,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд на місці ухвалив, справу розглянути в заочному порядку, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло позивачу належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до акту від 20 травня 2015 року [PERSON] зареєстрований, але не проживає у вказаній вище квартирі з 2009 року. (а.с.9) Відомостей про поважні причини не проживання [PERSON] за адресою квартира [ADDRESS] до суду не надано. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за відповідачами, то суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 129 будинку № 12 по вул. Калініна в м. Світловодськ Кіровоградської області. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивачів ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. \~ \~ Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 березня 2001 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та належних йому господарських споруд та будівель, розташованих по [ADDRESS], які належали на праві власності відповідачу. Умови договору позивачем виконані повністю, він передав відповідачу грошові кошти, про що останній надав йому відповідну розписку. Однак, посвідчити договір у нотаріальній конторі не має можливості, оскільки продавець ухиляється від нотаріального оформлення договору. На підставі викладеного позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу зазначеного будинку дійсним та визнати за ним право власності на будинок. В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. В судове засідання відповідач не з'явився, про явку до суду повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 лютого 1996 р., реєстровий № 1322, належали житловий будинок літ. А-1 загальною площею 66,6 кв. м, житловою площею 52,1 кв. м, житловий будинок літ. Б-1 загальною площею 19,0 кв. м, житловою площею 10,0 кв. м, та належні їм господарські споруди та будівлі: літня кухня літ. В, погреб літ. в, убиральня літ. Г, сараї літ. Д, Е, огородження № 1-2, замощення І, розташовані по [ADDRESS] (а.с. 8-13). 03 березня 2001 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеного будинку, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 14). У встановленому законом порядку договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі не посвідчено. Згідно ст. 220 ЦК, якщо сторони домовились відносно усіх умов угоди, що підтверджено письмовими доказами, і сталось повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні встановлено, що сторони досягли згоди по всім умовам договору, тобто договір виконали, але продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що є підставою для визнання угоди дійсною та визнання за позивачем права власності на вказаний будинок. Згідно ст. 12 Закону "Про власність" громадянин набуває право власності на майно, отримане внаслідок укладення угод, незаборонених законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач набув спірний будинок внаслідок укладення договору купівлі-продажу, що є підставою для визнання за ним права власності на вказаний будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 листопада 2013 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та належних йому господарських споруд та будівель, розташованих по [ADDRESS] в Петровському районі м. Донецька, які належали на праві власності відповідачу. Умови договору позивачем виконані повністю, він передав відповідачу грошові кошти, про що останній надав йому відповідну розписку. Однак, посвідчити договір у нотаріальній конторі не має можливості, оскільки продавець ухиляється від нотаріального оформлення договору. На підставі викладеного позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу зазначеного будинку дійсним та визнати за ним право власності на будинок. У попередньому судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач з позовом погодився, не заперечуючи проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Розгляд справи за згодою сторін відбувся у попередньому судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2013 р., реєстровий № 3-539, належали житловий будинок літ. А-1 загальною площею 44,9 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м, та належні йому господарські споруди та будівлі: прибудова літ. а, літня кухня літ. Б, погреб літ. б, сараї літ. В, Д, гараж літ. Г, убиральня літ. Е, трубопровід І1, огородження № 1, 2, тротуар І, розташовані по [ADDRESS] в Петровському районі м. Донецька (а.с. 10-14). 15 листопада 2013 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеного будинку, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 15). У встановленому законом порядку договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі не посвідчено. Згідно ст. 220 ЦК, якщо сторони домовились відносно усіх умов угоди, що підтверджено письмовими доказами, і сталось повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні встановлено, що сторони досягли згоди по всім умовам договору, тобто договір виконали, але продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що є підставою для визнання угоди дійсною та визнання за позивачем права власності на вказаний будинок. Згідно ст. 12 Закону "Про власність" громадянин набуває право власності на майно, отримане внаслідок укладення угод, незаборонених законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач набула спірну квартиру внаслідок укладення договору купівлі-продажу, що є підставою для визнання за нею права власності на вказану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 грудня 2005 р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу квартири [NUMBER], що складає 50/100 ідеальної частини житлового будинку [ADDRESS], яка належала на праві власності відповідачу. Умови договору позивачем виконані повністю, він передав відповідачу грошові кошти, про що остання надала йому відповідну розписку. Однак, посвідчити договір у нотаріальній конторі не має можливості, оскільки продавець ухиляється від нотаріального оформлення договору. На підставі викладеного позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу зазначеної квартири дійсним та визнати за ним право власності на квартиру. У попередньому судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Розгляд справи за згодою сторін відбувся у попередньому судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [NUMBER] загальною площею 67,6 кв. м, житловою площею 41,0 кв. м, в тому числі тамбур літ. а3 площею 4,9 кв. м, що складає 50/100 ідеальної частини житлового будинку [ADDRESS], в розмірі 1/3 частини на підставі свідоцтва про право власності № 13942 від 20 квітня 1995 р. (а.с. 11), в розмірі 2/3 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 2005 р., реєстровий № 2-2136 (а.с. 8), належала на праві приватної власності [PERSON]. 28 грудня 2005 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 10). У встановленому законом порядку договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі не посвідчено. Згідно ст. 220 ЦК, якщо сторони домовились відносно усіх умов угоди, що підтверджено письмовими доказами, і сталось повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні встановлено, що сторони досягли згоди по всім умовам договору, тобто договір виконали, але продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що є підставою для визнання угоди дійсною та визнання за позивачем права власності на вказану квартиру. Згідно ст. 12 Закону "Про власність" громадянин набуває право власності на майно, отримане внаслідок укладення угод, незаборонених законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач набув спірну квартиру внаслідок укладення договору купівлі-продажу, що є підставою для визнання за ним права власності на вказану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому згідно з Договором купівлі-продажу від 29.11.1973 року на праві власності належить будинок по вул.Ломоносова,32 у м.Благовіщенське Кіровоградської області. У вказаному будинку з 30.06.2006 року зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично не проживає там з березня 2007 року, місце проживання [PERSON] позивачеві не відомо. Реєстрація відповідача заважає [PERSON] вільно користуватись та ропоряджатись належною йому власністю, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому ч.10 ст.187 ЦПК України порядку через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв про відкладення розгляду справи, клопотань та заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку по вул.Ломоносова,32 у м.Благовіщенське Кіровоградської області за договором купівлі-продажу від 29.11.1973 року (а.с.8). У відповідності до копії домової книги (а.с.9-10) у вказаному будинку прописаний відповідач [PERSON], та який за довідкою, виданою 15.02.2018 року Благовіщенською міською радою (а.с.7), не проживає за місцем своєї реєстрації з 2007 року Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться з судовому порядку. У зв"язку з втратою права користування та проживання, особа, що вибула з жилого приміщення, підлягає зняттю з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2007 року, зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved