Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просила суд: стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час перебування позивача з відповідачем в цивільному шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та не змоги знайти спільної мови. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Відповідач проживає окремо, донька проживає з позивачкою, яка повністю її утримує та виховує. Оскільки відповідач самоусунувся від надання коштів на утримання доньки, позивач була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, свого відзиву на позовну заяву до суду не надав. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у цивільному шлюбу, без офіційного його реєстрації, у останніх народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Згідно наданих письмових пояснень позивача, на даний час донька [PERSON] перебуває на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України» та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: approved