Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 2038,08 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, а також 2\~270,00 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що позивач постачає електроенергію на адресу: [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За вказаною адресою зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Інформація про офіційно зарсєстрованих/проживаючих громадян за вказаною адресою у ТОВ «Львівенергозбут» відсутня. Також, в Реєстрі територіальної громади м. Львова немає інформації про осіб зареєстрованих за цією адресою. Разом із тим, із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 209919127) позивачем встановлено, що власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Згідно з даними оператора системи розподілу, за вказаною адресою фіксувалося споживання електричної енергії з 01.11.2018 року по 01.07.2019 року в розмірі 1696 кВт. Однак, відповідач своїх зобов`язань з вчасної оплати споживчих послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворився борг за електроенергію в сумі 2038,08 гривень. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.08.2020 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення 2038,08 гривень з [PERSON] . Так як відповідач в добровільному порядку сплатити виниклу суму заборгованості відмовляється, а тому позивач з метою захисту своїх порушених прав звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити. Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 12.02.2021 року. Ухвалою судді від 23.03.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Крім того, витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича (79013, м. Львів, вул. Коперника, 62/2) належним чином завірену копію договору купівлі-продажу 4082 від 11.12.2018 року (яким підтверджуються речові права на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] ); копію паспорта [PERSON] ; копію ідентифікаційного коду [PERSON] . Всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим за місцем реєстрації та за місцем знаходження нерухомого майна про наявність поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, відзиву на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог чи заяви про визнання позову на адресу суду не скерував. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст.714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. В ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії»\~зазначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429 ТОВ «Львівенергозбут» було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії. Згідно представленої стороною позивача та долученої до матеріалів позовної заяви інформаційної довідки № 209919127 від 22.05.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом встановлено, що власником жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , відповідач по справі. Як зазначено позивачем у поданому позові інформація про офіційно зареєстрованих/проживаючих громадян за адресою: [ADDRESS] , у ТОВ «Львівенергозбут» відсутня. Зазначена інформація відсутня і в Реєстрі територіальної громади м. Львова. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за період з 01.11.2018 року по 01.07.2019 року за адресою: [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] утворилася заборгованість за електричну енергію в розмірі 2038,08 гривень. Взаємовідносини між громадянами/фізичними особами-споживачами електричної енергії/ з енергопостачальниками регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року. Відповідно до п. 2 Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно з п. 3.1.5 Правил електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах. Даний договір є публічним договором приєднання та укладається сторонами з урахуванням ст. ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України. У відповідності до п. 4.10 Правил побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. За з містом п. 4.12, 4.19 Правил плата за спожиту електроенергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані також\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону предметом регулювання цього\~Закону, в тому числі, є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги що місяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.\~525,\~526ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з того, що відповідач не вносить плату за надані послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно зі ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії»\~універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Також суд враховує, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59цс13, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надавав послуги з постачання електричної енергії відповідачем суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідача від отримання вказаних послуг, які постачав позивач. Відповідач, не подавши відзиву на позовну заяву, розмір вказаних вище нарахувань не спростував. Враховуючи вищеописане, суд вважає, що слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2038,08 грн. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., то у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі вказана сума сплаченого позивачем судового збору підлягає до стягнення на його користь із відповідача.

Outcome: approved