Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить, з врахуванням уточнення (а.с.61, 62 т.2), визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Говтвянською сільською радою 04.03.2000 року на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в с.Говтва Козельщинського району Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті батька він успадкував житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому він звернувся за виготовленням технічної документації щодо земельної ділянки під будинком та дізнався, що сусідка, [PERSON] , вже отримала документ про право власності на землю та продала свій будинок та земельну ділянку [PERSON] . При цьому, межі земельної ділянки, які визначені в документі [PERSON] , частково охоплюють площу земельної ділянки, яка належить позивачу. Спірна земельна ділянка знаходиться в с.Говтва колишнього Козельщинського району Полтавської області, правонаступником якої станом на час винесення рішення є Решетилівська міська рада. Відповідно до п.3-1 Розділу XII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року. Таким чином, справа відноситься до виключної підсудності Козельщинського районного суду Полтавської області. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено третю особу (а.с.35-36, т.1). Відповідач, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, направив відзив, в якому зазначив, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки не здійснює розпорядження вказаною земельною ділянкою (а.с.66-69, т.1). 13.03.2020 року судом отримано відповідь на відзив ГУ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, де позивач зазначив, що, на його думку, ГУ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ є належним відповідачем по справі (а.с.105, т.1). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.01.2021 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.89-90, т.2). 10.02.2021 року судом отримано від відповідача, [PERSON] , заяву про застосування строків позовної давності та прохання про відмову у задоволенні позову з цієї підстави. Вказану заяву суд розцінює як відзив на позовну заяву (а.с.116-119 т.2). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2020 року призначено земельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі до закінчення проведення експертизи (а.с.37-38, т.2). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.01.2021 року поновлено провадження у справі (а.с.67 т.2). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.02.2021 року замінено відповідача Говтвянську сільську раду на правонаступника, Решетилівську міську раду Полтавської області (а.с.149-150 т.2). Позивач та представник позивача, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач додатково пояснив, що спірна частка земельної ділянки, яка визначена за графічними матеріалами та фотографіями експерта, та яка включена до меж земельної ділянки [PERSON] за технічною документацією, є стежкою (доріжкою), яка розташована на межі їх ділянок та дає можливість проїзду з дороги загального користування до луків. Ця стежка завжди була у користуванні його батька, діда. Саме вони надавали дозвіл на проїзд нею їх односельцям. Відповідач, РЕШЕТИЛІВСЬКА МІСЬКА РАДА ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечила, надала суду заяви з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. Відповідач, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника. Відповідач, [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася (а.с.46 т.3). Надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.164, 165 т.2). Третя особа, [PERSON] , в судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснила, що після смерті батьків, разом із братом, позивачем по справі, успадкувала будинок. Проживає там з народження по даний час. Спірна частка земельної ділянки, яка визначена за графічними матеріалами та фотографіями експерта, та яка включена до меж земельної ділянки [PERSON] за технічною документацією, є стежкою (доріжкою), яка розташована на межі їх ділянок та дає можливість проїзду з дороги загального користування до луків. Ця стежка завжди була у користуванні її батьків. Батьки надавали дозвіл на проїзд нею їх односельцям. На даний час, саме вона надає такий дозвіл. Раніше сусідами була родина [PERSON] . Паркану не було і не має на даний час. [PERSON] ніколи не претендував на дану частину земельної ділянки. Після його смерті будинок успадкувала його дружина, [PERSON] . Після її смерті будинок успадкували їх діти які, в подальшому, продали будинок [PERSON] , яка проживає там влітку, як на дачі. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. На підставі рішення 12 сесії Говтвянської сільської ради від 29.08.1997 року [PERSON] , який є батьком позивача, передано у приватну власність земельну ділянку 0,77 гектарів, яка розташована на території Говтвянської сільської ради та надана для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних на право приватної власності на землю 26 грудня 1997 року за №49 (а.с.10 т.1). Із технічного звіту про встановлення в натурі меж земельної ділянки, переданої у приватну власність [PERSON] , на території Говтвянської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, вбачається, що встановлені межі ділянки в натурі та підписані землевпорядником та сусідами, в тому числі, громадянином [PERSON] (межа Б-В). При цьому, межа А-Б (землі сільради) складає 81,3 м (а.с.11-12 т.1). В свою чергу, на підставі рішення Говтвянської сільської ради від 30.04.1996 року №6 [PERSON] , яка була дружиною померлого [PERSON] , передано у приватну власність земельну ділянку 0,85 гектарів, яка розташована на території Говтвянської сільської ради та надана для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, про що видано спірний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №019336, зареєстрований в Книзі записів державних на право приватної власності на землю 04 березня 2000 року за №111. Зазначена земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] , [PERSON] (а.с.211, 212 т.1). [INFO] [PERSON] померла (а.с.213 т.1). На замовлення громадянина [PERSON] , який є спадкоємцем [PERSON] , приватним підприємцем [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрію на частину вищевказаної земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка 23 липня 2014 року перевірена та внесена до Державного земельного кадастру із кадастровим номером 5322081601:01:001:0260 (а.с.205-210 т.1). Схемою до каталогу координат визначені координати поворотних точок 3 та 4, які визначають межу ділянки із землею [PERSON] (а.с.218, 219 т.1). Попередньо межі земельної ділянки погоджено, в тому числі, громадянином [PERSON] отримано межові знаки (а.с.215, 216 т.1). Суд відхиляє твердження позивача, що підпис від імені батька виконаний невідомою особою, ніякого погодження та отримання межових знаків не було, оскільки такі заяви не підтверджені жодними доказами. В подальшому, 02.09.2014 року, громадянин [PERSON] продав, а громадяни [PERSON] та [PERSON] в рівних частках купили земельну ділянку із кадастровим номером 5322081601:01:001:0260 (а.с.121-123 т.2). В подальшому, 12.09.2017 року, громадянин [PERSON] подарував належну йому частку земельної ділянки громадянці [PERSON] (а.с.129, 130 т.2). Таким чином, громадянка [PERSON] , відповідач по справі, є одноособовою власницею земельної ділянки із кадастровим номером 5322081601:01:001:0260, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та межує із земельною ділянкою належною позивачеві та третій особі. Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.09.2017 року по справі №533/829/17 визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] по 1/2 частці кожному (а.с.6-7 т.1). Кадастровий номер земельній ділянці позивача не присвоєний до теперішнього часу у зв`язку із відсутньою затвердженої технічної документації. Третьою особою, [PERSON] замовлено 02 травня 2017 року приватному підприємцю [PERSON] виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що належала батькові, [PERSON] . Із проекту вказаної документації вбачається, що за каталогом координат земельної ділянки земельна ділянка [PERSON] частково «накладається» на земельну ділянку [PERSON] (поворотні точки) (а.с.13-15 т.1). За поясненнями позивача він, як співвласник, при ознайомлені, відмовився погоджувати цю технічну документацію. Саме в цей момент він дізнався про порушення свого права на земельну ділянку в певних її межах. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позов заявлено 10 жовтня 2019 року, суд відхиляє заяву відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, оскільки він не пропущений. За клопотанням позивача ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2020 року призначено земельно-технічну експертизу (а.с.36-38 т.2). Відповідно до висновку судового експерта Маківського М.В. № 80-20 від 10 грудня 2020 року земельна ділянка [PERSON] (колишній власник [PERSON] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5322081601:01:001:0260 накладається на земельну ділянку [PERSON] , площа накладення становить 335 м.кв. Вказане накладення виникло в результаті складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі, розташованої по [ADDRESS] (з першого питання). Конфігурація земельної ділянки [PERSON] , вказана в державному акті на право приватної власності на землю серія І-ПЛ №058250, виданому 26.12.1997 року змінилася у порівняні з конфігурацією, вказаною у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] (шосте питання) (а.с.52-65 т.2). З додатків №№5,6 до висновку експерта вбачається графічне та загальне фотографічне зображення «накладення» земельних ділянок. З додатків 7 та 8 до висновку експерта вбачається конкретне фотографічне зображення спірної частки земельної ділянки, а саме стежки (грунтової доріжки), яка за поясненнями позивача, [PERSON] та свідків, поєднує сільську дорогу загального користування із луками (а.с.63-65 т.2). Із вказаної фототаблиці також вбачається, що паркан або межові знаки між земельними ділянками відсутні, що відповідає поясненням позивача та третьої особи. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що він дійсно складав технічну документацію за Державним актом на ім`я [PERSON] . Пам`ятає погано, але оскільки в даному Державному акті відсутня «прив`язка» до місцевості, а є лише розміри (проміри) меж земельної ділянки, тому він скоріш за все використовував вже внесені координати сусідньої земельної ділянки (справа) та з врахуванням довжини межі, яка зазначена в Державному акті (56,5 м), справа наліво, вимірював 56,5 м та визначав координати лівої поворотної точки за допомогою GPS-приборів. При складанні технічної документації на замовлення [PERSON] він намагався також дотриматися довжини межі земельної ділянки, яка зазначена в Державному акті на ім`я [PERSON] , але виникало «накладення», оскільки зліва також координати земельної ділянки вже були внесені до Державного земельного кадастру. Зазначені невідповідності, як правило, виникають у зв`язку із неточними вимірюваннями старим обладнанням при видачі державних актів в попередні часи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , якому було надано для огляду матеріали висновку судового експерта Маківського М.В., показав, що проживає тривалий час в [ADDRESS] неподалік від будинку позивача. Раніше там жили батьки позивача. Сусідній будинок належав раніше громадянину [PERSON] . Після його смерті та смерті дружини будинок був проданий [PERSON] . [PERSON] завжди казав, що спірна частка земельної ділянки (стежка) належить йому. [PERSON] ніколи на неї не претендував. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , якому було надано для огляду матеріали висновку судового експерта Маківського М.В., показав, що проживає з народження в с.Говтві на вулиці Козацький Шлях неподалік від будинку позивача. Спірна частка земельної ділянки (стежка) перебувала у користуванні [PERSON] . Він особисто завжди питав у [PERSON] дозволу на проїзд стежкою на луки. [PERSON] ніколи на неї не претендував. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що при видачі державних актів в «старі» часи, вимірювання проводилось неточними приборами «теодоліт», технічна документація, виготовлена на ім`я [PERSON] не відповідає параметрам Державного акту, межі земельної ділянки зміщені, оскільки її розробники намагалися «підігнати» площу земельної ділянки під площу, зазначену в Державному акті. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В даному випадку позивач, як співвласник житлового будинку, має право на отримання у власність земельної ділянки, яка необхідна йому для обслуговування житлового будинку, та іншої земельної ділянки, яка належала померлому батькові, [PERSON] , на праві спадкування. Неможливість виготовлення технічної документації та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, тобто оформлення земельної ділянки у певних її межах, у зв`язку із невірним визначенням меж сусідньої земельної ділянки, зазначених в Державному акті на право приватної власності, безумовно перешкоджає позивачеві у реалізації його права власності. Згідно з частиною другою та третьою статті 152\~ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці правопорушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 155\~ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Прийняття рішення про передачу у приватну власність фізичній особі земельної ділянки, що належить іншій фізичній особі, може призвести до позбавлення особи, яка первинно набула право власності на земельну ділянку, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктом власності, позбавляє особу загалом правомочностей власника землі у повному обсязі, а отже, є втручанням у право на мирне володіння майном. Отже, встановивши, що відповідач [PERSON] 04 березня 2000 року отримала право власності на земельну ділянку, яка накладається на частину земельної ділянки, що належить позивачу, та яка не була вилучена у встановленому законом порядку, то наявні підстави для задоволення позову, який спрямований на захист від втручання у право власності позивача. Зазначені висновки суду відповідають, правовим позиціям Верховного Суду, яка наведена, зокрема, в постанові від 24.06.2021 року у справі №533/1134/17. При цьому, суд зазначає, що визнання недійсним Державного акту на право власності за земельну ділянку не є позбавленням права власності відповідача на земельну ділянку, а лише є скасуванням оформлення такої земельної ділянки в певних її межах, що може бути усунено складанням належної земельної документації. В свою чергу, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені відповідачем, [PERSON] , посилання на рішення ЄСПЛ, в даному випадку, не є релевантними. Отже, суд вважає за необхідне визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved