Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 21.01.2013 року позичив [PERSON] 25000 доларів США, який взяв на себе обов'язок повернути борг в строк до 01.12.2013 року або однокімнатну квартиру в м.Нетішин (без визначення родових ознак - площі, адреси та інше квартири), про що свідчить розписка. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав позивачу розписку від 21.01.2013 року, згідно якої сума боргу становить 25000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 27.03.2015 року дорівнює 587520 грн. (курс 2350,0799 за 100 доларів США). Проте, відповідач у встановлений в розписці порядок та строк борг позивачу не повернув, тобто до цього часу він не отримав ані коштів, ані квартири. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь основний борг в сумі 25000 доларів США, що еквівалентно 587520 грн., три проценти річних в сумі 24420,36 грн., інфляційні в сумі 273784,32 грн., всього: 885724,68 грн., а також 3654 грн. судових витрат у справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задоволити. Позивач також погодився на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ст.ст.74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов лід задоволити частково з наступних підстав. Як вбачається з статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наведене, судом встановлено, що 21.01.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого, [PERSON] передав, а [PERSON] отримав в борг 25000 доларів США та зобов'язався повернути борг в строк до 01.12.2013 року, або однокімнатну квартиру в м.Нетішин, про що свідчить підписана [PERSON] розписка. При наявності таких доказів, суд вважає доведеним отримання відповідачем позики від позивача. Доказів повернення суми позики відповідач до суду не направив, в судове засідання не з'явився. Крім того, обставини виникнення боргу відповідача перед позивачем та невиконання зобов'язань по поверненню боргу підтверджуються постановою старшого слідчого СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітана міліції Яцюк К.В. про закриття кримінального провадження від 30.03.2014 року, в якій зазначено, що відповідач по довіреності продав квартиру позивача, отримав гроші і пообіцяв повернути їх позивачу до 01.12.2013 року, про що написав відповідну розписку. Так як відповідач договірні зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів або передачі квартири у встановлені строки не виконав - це є порушенням зобов'язання. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконав і отримані кошти в сумі 25000 доларів США [PERSON] не повернув. Вказане також підтверджується наявною у позивача розпискою відповідача. Станом на 27.03.2015 року 25000 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України, становило 587520 гривень. Згідно ст.525, 530, 610, 617 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо вона доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку чи непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст.524, 533 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Українське законодавство не забороняє укладати договір позики і в іноземній валюті. В такому випадку виконання зобов'язань по поверненню грошових коштів також може бути виражене в іноземній валюті. Грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, згідно ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Оскільки індекс інфляції - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Оскільки між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті - долар США, положення ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача суми нарахованих позивачем інфляційних втрат. Разом з тим, так як відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання за договором позики, на вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 01.12.2013 року по 01.04.2015 року, що становить 24420,36 грн. відповідно до проведеного ним розрахунку. Однак позивачем допущено помилку при проведенні вказаного розрахунку. Так відповідач зобов'язався повернути позику до 01.12.2013 року, тому кількість прострочених днів слід рахувати з 02.12.2013 року. Так, в період з 02.12.2013 року по 01.04.2015 року кількість днів прострочення становить 485 днів. Згідно проведеного судом перерахунку, 3% річних від простроченої суми за період з 02.12.2013 року по 01.04.2015 року становить 23420 гривень 32 копійки (587520 х 3 : 100 : 365 х 485). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідач добровільно у встановлений строк не повернув позивачу борг за договором позики, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 25000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становить 587520 гривень, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 23420 гривень 32 копійки. В задоволені іншої частини позовних вимоги - відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 68,98 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2520 гривень 53 копійки (3654 грн. х 68,98:100). На підставі наведеного,

Outcome: approved