Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом в якому зазначає, що з 20 грудня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивач подала до Оріхівського районного суду Запорізької області позов про розірвання шлюбу з відповідачем. За час шлюбу сторони придбали майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], автомобіль Geely, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ, модель 2103, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Загальна вартість спільного майна подружжя становить 122400 грн. Все майно подружжя зареєстровано на ім'я відповідача. Досягнути домовленості про поділ майна сторони не змогли, тому позивач звернулася до суду та просить поділити їх спільне з відповідачем майно, визнавши за нею право власності на житловий будинок, а за відповідачем визнати право власності на автомобілі. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує повністю. У судове засідання відповідач не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, а саме: копії паспорту, свідоцтв про шлюб, про народження, договору купівлі-продажу, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягу з Державного реєстру правочинів, технічного паспорту на житловий будинок, звітів про оцінку транспортного засобу, висновку експертного будівельно-технічного дослідження, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що з 20 грудня 2008 року сторони перебувають у шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями, зазначеними у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 20 грудня 2008 року, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 20 жовтня 2009 року, у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 05 вересня 2013 року. На даний час позивач звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Подружжя має намір поділити майно, яке вони придбали за час перебування у шлюбі, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], автомобіль Geely, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ, модель 2103, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Все майно подружжя зареєстровано на ім'я відповідача. Позивач та відповідач надали суду заяви, з яких випливає, що сторони погоджується на варіант поділу майна, який викладено у позові. Тому суд, враховуючи повне визнання позову відповідачем, вважає за необхідне позов задовольнити, визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на автомобіль Geely, 2014 року випуску, номерний знак [NUMBER], на автомобіль марки ВАЗ, модель 2103, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя стає майно, нажите подружжям під час шлюбу, незалежно від того, ким воно придбане: одним з подружжя чи в результаті їх сумісних дій. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved