Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду тобто з 27.09.2019 року до досягнення дитиною повноліття до [INFO] . В обґрунтування позову зазначено що 17 березня 2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 21 лютого 2014 р. та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Зазначено, що сьогодні відомо, що батько дитини має постійну роботу та високу, сталу заробітну плату. Фіксована сума, що встановлена судом у розмірі 300 гривень не відповідає інтересам і вимогам сучасного життя, а також батько дитини в добровільному порядку не бажає збільшити допомогу дитині хоч і має таку можливість, тому позивач змушена звернутись до суду. Син проживає разом з позивачем, а тому просить задовольнити позов повністю. В судове засідання надано заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність ( а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 15,20 ), направленими за адресою реєстрації особи та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, що розцінюється судом як небажання особи отримувати судові виклики. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі , мають дитину [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Кіровським районним судом м. Кіровограда від 17.03. 2014року стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 21 лютого 2014 р. та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] (а. с. 6). Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовну та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно позовної заяви вбачається, що відповідач добровільно не бажає приймати участі у рівному розподілі витрат на утримання сина, а обмежує свою участь у вихованні виключно сплатою 1000 грн. аліментів щомісяця, яких катастрофічно не вистачає на повноцінне забезпечення найелементарніших потреб дитини. Позивач самотужки намагається утримувати сина та забезпечувати його усім необхідним. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи , що державою визначено прожитковий мінімуму для дитини, тому, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, розмір аліментів має бути змінено, оскільки визначений розмір в 300грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму не відповідає інтересам дитини та ст.182 СК України , підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною 18 років з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору. Тому,

Outcome: approved