Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом припинення права користуванння квартирою із зняттям з реєстрації, розірвання договору оренди (найма) кімнати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на праві особистої приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Особистий рахунок на обслуговування комунальними послугами відкритий на її імя. 19.11.2013 р. вона уклала з відповідачем договір найму (оренди) кімнати, площею 12 кв.м., з терміном оренди 3 роки, до 19.11.2016р., та надавала необхідний нотаріальний письмовий дозвіл на реєстрацію проживання Відповідача терміном 3 роки. На момент подання позову строк оренди кімнати в квартирі закінчився, строк дії дозволу на реєстрацію місця проживання також закінчився. Відповідач не бажає зніматись з реєстрації місця проживання з її квартири. В зазначеній квартирі у даний час зареєстроване місце проживання її та відповідача, [PERSON] Киу не є і не був членом її сімї. Фактично Відповідач тільки зареєстрував своє місце проживання в квартирі. За весь період строку оренди за Відповідачем зберігалась можливість користуватись кімнатою в квартирі. Відповідач грошові кошти за оренду кімнати сплатив авансом тільки за грудень 2013 року та 11 днів листопада 2013 року, в сумі 420 грн. В подальшому будь-яких платежів не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач в даний час будь-яких особистих речей в квартирі не має, нею не користується, не утримує її, відносно квартири не здійснює господарчого догляду. Наявність реєстрації місця проживання відповідача в її квартирі після закінчення строку оренди порушує її право власності на цю квартиру, створює додаткові перешкоди у розпорядженні майном, зумовлює несення додаткових витрат з оплати комунальних послуг за двох зареєстрованих осіб. В зв*язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву с проханням розглядати справу за її відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. [PERSON] на праві особистої приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS]. Право власності набуто на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2002р., реєстр №4-509, номер спадкової справи 829/2001 та зареєстровано в КП «ХМБТІ» 14.05.2002р. за реєстровим № П-3-6045. Відповідно до ч.З ст.З Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності заявниці визнається дійсним тому що зареєстровано у відповідності до положень законодавства станом на 14.05.2002р., реєстратором КП Харківське міське БТІ. Позивачка 19.11.2013р. уклала з Відповідачем, гр..Вєтнаму [PERSON] Киу, який документований посвідкою на постійне проживання, договір найму (оренди) кімнати, площею 12 кв.м., з терміном оренди 3 роки, до 19.11.2016р., та надавала необхідний нотаріальний письмовий дозвіл на реєстрацію проживання Відповідача терміном 3 роки. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Киу. На запит суду зі Слобідського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області надійшла копія заяви [PERSON] Киу про реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO]. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних і причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній, оплату за житло не здійснює суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною жилою площею. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі судового \~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права \~власності \~на \~житлове \~приміщення \~або \~права користування житловим \~приміщенням, \~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця \~\~проживання \~та \~місця \~перебування \~осіб здійснюється органом реєстрації. \~\~Центральний \~орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної \~політики \~у \~сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно \~до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування \~осіб \~в \~Україні, \~зразки \~документів, необхідних для реєстрації \~і \~зняття \~з \~реєстрації \~місця \~проживання \~та \~місця перебування. Відповідно до п.5.2. умов укладеного між сторонами договору оренди від 19.11.2016р. було досягнуто згоди, що Позивачка в разі відмови/ або нездійснення Відповідачем зняття з реєстрації має право подати позов про усунення перешкод у володінні майном, розірвання договору, припиненні права користування майном, зняття з реєстраційного обліку. Відповідно до п.7.4. умов укладеного між сторонами договору оренди від 19.11.2016р. було зазначено, що договір діє до повного виконання зобовязань між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України встановлений такий спосіб захисту прав: припинення правовідношення. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором. Існування реєстрації Відповідача у квартирі Позивача поза межами строку дії оренди приміщення перешкоджає здійснювати свої права власника Позивачу, є порушенням умов договору оренди від 19.11.2016р. Відповідно до положень ст. 810-813 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, договір найму житла укладається у письмовій формі, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Відповідно ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла, якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Статтею 821 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Згідно ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Враховуючи викладене, наявність прострочки зі сплати коштів за найм житла більш ніж за два роки, нездійснення зняття з реєстрації суд вважає необхідним розрівати договір оренди із одночасним припиненням права користування Відповідача квартирою. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги повністю знайшли свого підтвердження, заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved