Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12.12.2003 року він домовився з [PERSON] про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вказаний будинок належав на праві власності відповідачеві, що підтверджується договором № 3-00142 купівлі-продажу будинку від 20.01.1999 року та реєстраційним посвідченням БТІ від 22.01.1999 року. Таким чином, відповідач як власник мав право продажу будинку. Ним за вказаний будинок були сплачені кошти у повному обсязі та прийнято житловий будинок, тобто з його боку виконанні усі умови договору купівлі-продажу житлового будинку. Зі свого боку відповідач прийняв кошти за продаж будинку та передав його позивачу та пообіцяв на протязі місяця звернутися до Великолепетиської державної нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку. Але відповідач протягом вказаного часу не звернувся до нотаріуса, а потім на його неодноразові вимоги нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку відмовляється це зробити, чим ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку. Своїми діями відповідач позбавляє його права стати законним власником вказаного житлового будинку. Таким чином, ним був повністю, а відповідачем частково виконаний договір купівлі-продажу житлового будинку, але відповідач ухиляється від його нотарільного псвідчення, а тому відповідно до ст.ст. 47, 128, 227 ЦК України 1963 року, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 12 закону України "Про власність" від 07.02.1991 року є всі підставидля визнання вказаного договору дійсним та визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами, що був укладений 12.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], до складу якого входять: літ. А - житловий будинок загальною площею 83,8 кв.м., із них житловою площею 30,6 кв.м.; літ. а - тамбур; літ а1 - ґанок; літ. а2 - прибудова; літ. під А - підвал; літ. Б - сарай; літ. В - сарай; літ. Г - гараж; літ. Е - вбиральня; літ. Ж - навіс; літ. К - сарай; літ. Л - сарай; літ. Р - навіс; літ. З - сарай; № 1, 2, 3, 4, І, II - огорожі та споруди. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просить судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала на адресу суду заяву, в якій позов визнала та просить суд розглядати справу у її відсутність. Вислухавши пояснення позивача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, даний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. З матеріалів справи вбачається, що дані правовідносини між сторонами виникли 12.12.2003 року, тобто до набрання чинності ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, а тому до них потрібно застосовувати норми матеріального права, які діяли до набрання чинності цим кодексом, а саме ЦК України від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК України від 18.07.1963 року за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність майно другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і сплачує за нього певну грошову суму. 12.12.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач на виконання умов договору від 12.12.2003 року сплатив грошові кошти відповідачу у повному обсязі, що підтверджується письмовою розпискою від 12.12.2003 року та прийняв вказаний житловий будинок. Відповідач є власником вказаного житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.01.1999 року та реєстраційним посвідченням Великолепетиського БТІ від 22.01.1999 року, а тому відповідно до ст. 225 ЦК України від 18.07.1963 року мав право на продаж квартири. Згідно ст. 227 ЦК України від 18.07.1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст. 47 ЦК України від 18.07.1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Беручи до уваги, що позивачем виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] Херсонської області - сплачена вартість майна та отримано предмет договору, що підтверджується письмовою розпискою від 12.12.2003 року, а нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу не відбулося у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, що позбавляє покупця стати повноправним власником придбаного майна, а тому відповідно до ст.ст. 47, 224-225 ЦК України від 18.07.1963 року, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами та визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованго за адресою: [ADDRESS], а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 47, 224, 225, 227 ЦК України від 18.07.1963 року,

Outcome: approved