Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно вказуючи, що їм на підставі договору дарування житлового будинку належить житловий будинок з господарськими прибудовами за адресою: [ADDRESS]. Однак у вищезазначеному договорі не в повній мірі вказані дані господарських будівель (а саме їх розмір, площа тощо). Станом на дату подачі цього позову до суду повноваження Інспекції на 2014 рік щодо технічного обстеження та прийняття в експлуатацію зазначених об'єктів не продовжені, а тому вона позбавлена можливості оформити право власності на самочинно збудований гараж, кухню та сарай у позасудовому порядку. Просять визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 67,9 кв.м., позначеного на плані літ.«А», разом з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме кухню, позначену на плані літерой «Б», гараж, позначений на плані літерой «В», сарай, позначений на плані літерой «Д», колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа №3. Позивачі в судове засідання не з»явились, але в позовній заяві вказали, що просять справу розглядати в їх відсутність. Представник відповідача- виконавчий комітет Харцизької міської ради в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати в їх відсутність. Суд знаходить позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справи, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 23 квітня 2003 року державним нотаріусом Першої Харцизької державної нотаріальної контори Нагорняк Т.А. за реєстровим ВАЕ № 866413, належить житловий будинок з господарськими прибудовами за адресою: [ADDRESS] 16.04.2014 року КП «БТІ» міста Харцизька був виготовлений технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок, із якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] було здійснене самовільне будівництво господарських будівель та споруд. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо воно оскаржується або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За правилами п.23 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31.01.1966 р. та погодженої з заступником Голови Верховного суду Української РСР Р.Сіденком 15.01.1966 р., на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населенного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток №4). Якщо на документі про право особистої власності на будинок немає місця для реєстраційного напису, власникові надається реєстраційне посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа (додаток №5). За приписами пункту 27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91. Згідно з п.1.2 зазначеного Порядку господарськими (присадибними) будівлями є допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо. Разом з тим, відповідно до пункту 9 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції від 19.09.2013 року Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймають в експлуатацію, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Оцінивши обставини справи, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд вважає можливим визнати за позивачами право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 67,9 кв.м., позначеного на плані літ.«А», разом з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме кухню, позначену на плані літерой «Б», гараж, позначений на плані літерой «В», сарай, позначений на плані літерой «Д», колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа №3. При таких обставинах, суд вважає можливим задовольнити позов.

Outcome: approved