Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.10.2010 року, відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті складає між нею та банком кредитний договір. Відповідачка станом на 31.03.2015 року має заборгованість в розмірі 32081,08 грн., в звязку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити, справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила суд слухати справу у її відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Також судом встановлено, що позовні вимоги є обгрунтованими, обставини, викладені в позові знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, зокрема: відповідачем 07.10.2010 року підписана заява про надання кредиту (а.с. 7), дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір надання банківських послуг. За укладеним між сторонами договором відповідач станом на 31.03.2015 року має заборгованість в розмірі 32081,08 грн., яка згідно розрахунку (а.с. 4-6) складається: 21022,14 грн. - заборгованість за кредитом; 8455,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1503,86 грн. - штраф (процентна частина). Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписано сторонами по справі, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі ст. 629 ЦК України цей договір є обов'язковим до виконання. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що відповідач вживав заходів для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором, а статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, а тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 32081,08 грн. та судові витрати за сплату судового збору в сумі 320,81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved