Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та прохав суд визнати незаконними дії ПАТ «Фідобанк» по списанню з поточного валютного рахунку № [NUMBER] [PERSON] грошових коштів у сумі 1114,09 доларів США; зобов'язати ПАТ «Фідобанк» повернути [PERSON] кошти зараховані останнім на його поточний рахунок № [NUMBER]: 13 січня 2010 року платіжним дорученням № 50 від 13.01.2010 року у сумі 555,15 доларів США і 15 лютого 2010 року платіжним дорученням № 64 від 15.02.2010 року у сумі 558,94 доларів США, на загальну суму 1114,09 доларів США. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, 30.09.2014року та 28.10.2014року у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, при цьому будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» і позивачем укладено Договір № 032/1600/155 на відкриття та ведення поточного рахунку. Пунктом № 1 Договору № 032/1600/155 встановлено, що відповідач відкриває [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в доларах США та виконує операції за ним, згідно з розпорядженнями клієнта, відповідно до чинного законодавства України та цього Договору. Пунктом № 2 Договору встановлено, що за користування коштами на рахунку Банк щомісячно нараховує та сплачує клієнту відсотки за ставкою згідно з тарифами Банку. 13 січня 2010 року платіжним дорученням № 50 від 13.01.2010 року на свій поточний рахунок № [NUMBER] позивач зарахував 555.15 доларів США з призначенням платежу - для поповнення поточного рахунку; 15 лютого 2010 року позивач платіжним дорученням № 64 від 15.02.2010 року на свій поточний рахунок № [NUMBER] зарахував 558,94 доларів США з призначенням платежу - для поповнення поточного рахунку, а всього за зазначений вище період часу позивач на свій поточний рахунок № [NUMBER] зарахував грошові кошти у сумі 1114.09 доларів США. 06 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «Фідобанк» з письмовою заявою про повернення з його поточного рахунку № [NUMBER] грошових коштів у сумі 1114,09 доларів США. Заява була зареєстрована в банківській установі 06.06.2014 року за вхідним номером № 1784-ЦРД. Видати позивачу кошти в указаній сумі банк відмовився. Листом від 02.07.2014 року за вихідним номером 19-3-35/3277-ЦРД, відповідач у відповідь на звернення позивача повідомив, що ПУАТ «Фідобанк» є повним правонаступником всіх прав та обов'язків АТ «Ерсте Банк» та надає завірені копії меморіальних ордерів, з яких вбачається, що грошові кошти з поточного рахунку [PERSON] було направлено на сплату основної заборгованості та відсотків за договором № 014/3731/5/15303. Так, згідно меморіального ордеру № 021732-001001/15012010/Р7/01 від 15.01.2010 р. зазначено, що грошові кошти у сумі 210,25 доларів США були перераховані за призначенням платежу - сплачена основна заборгованість, договір № 014/3731/5/15303 від 15.05.2008 р. на рахунок № [NUMBER]; в меморіальному ордері № 021732-001001/15012010/17/01 від 15.01.2010 р. зазначено, що грошові кошти у сумі 344,92 доларів США були перераховані за призначенням платежу - сплачені нараховані відсотки, договір № 014/3731/5/15303 від 15.05.2008 р. на рахунок № [NUMBER]; в меморіальному ордері № 021732-001001/15022010/07/01 від 15.02.2010 р. зазначено, що грошові кошти у сумі 210,25 доларів США були перераховані за призначенням платежу - сплачені нараховані відсотки за прострочену основну заборгованість, договір № 014/3731/5/15303 від 15.05.2008 р. на рахунок № [NUMBER]; в меморіальному ордері № 021732-001001/15022010/17/01 від 15.02.2010 р. зазначено, що грошові кошти у сумі 344,92 доларів США були перераховані за призначенням платежу - сплачені нараховані відсотки, договір № 014/3731/5/15303 від 15.05.2008 р. на рахунок № [NUMBER]; в меморіальному ордері № 021732-001001/15022010/Р7/01 від 15.02.2010 р. зазначено, що грошові кошти у сумі 343,77 доларів США були перераховані за призначенням платежу - сплачена основна заборгованість, договір № 014/3731/5/15303 від 15.05.2008 р. на рахунок № [NUMBER]. Згідно ст.1071ЦК України Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно ст. 26.1-26.4., закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. Між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк» 15.05.2008 року укладено кредитний договір № 014/3731/5/15303. Згідно п.6.7.зазначеного договору позивачем надано відповідачу право на договірне списання коштів в сумі , що становлять суму кредиту, відсотків, штрафних санкцій та інших грошових зобов'язань позичальника перед кредитором, в разі порушення умов по договору в частині повернення кредиту,сплати відсотків, комісій , штрафних санкцій. Згідно п.5.2 кредитного договору встановлено, що клієнт зобов'язується здійснювати оплату боргу щомісячно до 15 числа (включно) кожного місяця, безготівковим платежем, або готівкою в касу кредитора. Згідно ч.1,2, ст.60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В обґрунтування наданих заперечень щодо правомірності списання коштів з поточного рахунку позивача, відповідачем зазначено про те, що з 01.01.2010року , погашення кредиту позивача відбувалось автоматичним списанням коштів, у випадку їх наявності, з поточного рахунку позивача на внутрішньобанківські рахунки для обліку кредиту та відсотків. Також в запереченнях зазначається про наявність у позивача кредитної заборгованості. Проте, відповідачем доказів на підтвердження таких обставин , зокрема наявності у позивача станом на 15.01.2010 року та 15.02.2014 року простроченої заборгованості, суду не надано, тоді як вбачається з матеріалів справи, списання спірних грошових коштів здійснено банком саме 15.01.2010 року, та 15.02.2010 року. В доповненнях до позову позивач навпаки стверджує, що з січня 2010 року банк в односторонньому порядку почав змінювати встановлений договором порядок платежів, та відмовлявся приймати в нього кошти на погашення боргу згідно умов кредитного договору, а також не надавав квитанції про оплату посилаючись на проблеми з комп'ютером. Позивач також послався на те, що згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16.09.2011 року з нього було стягнуто всю суму боргу по кредиту в тому числі за січень, лютий 2010року. Згідно листа надісланого та підписаного начальником ЦВ АТ «Ерсте банк» в м. Полтава у відповідь на звернення [PERSON], останнього повідомлено, що в зв'язку із переходом на нове програмне забезпечення погашення кредиту на позичкові рахунки неможливо, та позивачу запропоновано вносити погашення заборгованості за кредитом на його поточний рахунок. В листі ПАТ «Ерсте банк» липня 2010року №6.8.1.6.24/377 позивача повідомлено, що з 01.01. 2010року АТ «Ерсте банк» перейшло на нове програмне забезпечення , що в свою чергу призвело до зміни порядку погашення заборгованості за Кредитним договором. Зазначено , що сплата платежів відбувається шляхом автоматичного списання з поточного рахунку позивача, а тому останній зобов'язаний сплачувати кредит на поточний рахунок. Також запропоновано на виконання такого порядку списання укласти додаткову угоду №2 до кредитного договору з фізичною особою №014/3731/5/15303 від 15 травня 2008 року. Зазначена додаткова угода, з боку позивача підписана не була, а отже є не укладеною та не створює для сторін договору певних правових наслідків. Згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16.09.2011 року стягнуто солідарно з відповідача та поручителів заборгованість за кредитом, що утворилася станом на 23.11.2010року. Крім того, відповідно до довідки наданої начальником Полтавського відділення №1 ПУАТ «Фідобанк» № 19-3-35/39 від 09.04.2014 року [PERSON] виконав всі зобов'язання перед банком, згідно умов кредитного договору №014/3731/5/15303 від 15.05.2008 року на суму 28725 доларів США, кредит погашено повністю достроково у грудні 2009 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідача не було законних підстав на перерахування спірних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості з поточного рахунку позивача, в зв'язку із відсутністю порушення останнім умов кредитного договору в частині повернення кредиту,сплати відсотків, комісій , штрафних санкцій, зокрема наявності у позивача станом на 15.01.2010 року та 15.02.2014 року простроченої заборгованості по кредитному договору. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Позивачем по справі були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 487 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved