Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд визначити [PERSON] додатковий строк, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у порядку спадкування за заповітом, на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є онуком померлого [PERSON], померлого [INFO] року. З січня 2008 року та до моменту відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем та здійснював нагляд за ним. Спадкодавець 11.11.2008 року склав заповіт на ім'я позивача, до складу якого увійшла [ADDRESS]. Зазначає, що вчасно не зміг звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, у зв'язку із тим, що проходив тривалий реабілітаційний період після проведеного операційного втручання, на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, по якій просив суд справу розглядати за його відсутності та заперечення проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані по справі докази, допитавши свідків прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1029, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 7). 11.11.2008 року спадкодавцем був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3321, на ім'я [PERSON], [INFO], яким [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також належному йому квартиру [ADDRESS] ( а.с. 18). Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак його заява була залишена без розгляду оскільки строк звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України закінчився, що вбачається з листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 20.11.2014 року за вих.. № 436/01-16 ( а.с.14). Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем зазначено, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори він звернувся після спливу строку на прийняття спадщини, у зв'язку із тим, що проходив тривалий реабілітаційний період після операційного втручання, що підтверджується медичною довідкою, виданою Військово-медичним клінічним центром Південного регіону, в якій зазначено, що 17.10.2011 року [PERSON] була проведена операція з видалення остеохондрози в області н/з лівої кістки ( а.с.15). Також з виписки з домової книги, виданої КП « ЖКС « Порто-Франківським» вбачається, що позивач - [PERSON] з січня 2008 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с.37), що також підтверджується актом мешканців будинку ( а.с. 38) та довідкою про те, що [PERSON] дійсно проживає за даною адресою ( а.с.39). Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], піклувався про нього, переніс складну операцію та тривалий час ходити не міг. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку про правомірність пред'явлення [PERSON] позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини . Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved