Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що 07.12.2000 [PERSON] , секретарем Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області було посвідчено заповіт та зареєстрований в реєстрі за № 222, згідно якого належний житловий будинок і надвірні будівлі, що знаходяться в с. Русанівка Радомишльського району Житомирської області [PERSON] заповідає [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в рівних частках. [INFO] померла [PERSON] у віці 78 років у с. Русанівка Радомишльського району Житомирської області. Заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не змінено і не скасовано. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав, як фактично, так і шляхом подачі заяви до органів нотаріату, що підтверджується наданою Осичківським старостинським округом Радомишльського району Житомирської області довідкою від 27.10.2021 № 04-04/12/502 та Витягом зі Спадкового реєстру № 67075014 від 30.10.2021. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не звернувся своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки остання за життя не повідомляла про складання заповіту, у зв`язку з чим було пропущено строки для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Окрім того, нотаріус чи орган місцевого самоврядування не повідомляли спадкоємців про існування заповіту. Ухвалою від 04.11.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.11.2021. Копії ухвали направлено сторонам, а відповідачеві крім того, направлено копію позовної заяви та додані документи на 11 арк. та встановлено строк для подачі до суду відзиву (а.с.18,19). 16.11.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.22). У підготовче засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно ч.4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , однак, пропустив строк для прийняття спадщини, так як не знав про існування заповіту. Згідно інформації, наданої 15.11.2021 Радомишльською нотаріальною конторою, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не звертався. Спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась (а.с.21). Згідно інформації Осичківським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, на день смерті [PERSON] постійно проживала та зареєстрована у будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім померлої [PERSON] у цьому житловому будинку на день її смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.20). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 справа № 565/1145/17. Враховуючи, що причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною, відповідач визнав позов, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення

Outcome: approved