Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 26.02.2014 року уточнила та якими просить внести зміни у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27803551106, а саме: в праві власності № 446256 виключити запис - підстава виникнення права власності - рішення суду, серія та номер: 22Ц-1590/6838/12, виданий 26.12.2012, видавник: Апеляційний суд Одеської області, а також і додаткові відомості: складається зі складу літ. «Ж» площею - 34,7 кв.м. та складу літ. «О» площею - 51,3 кв.м. в об'єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі, адреса: [ADDRESS]/ [ADDRESS], державний реєстратор: Димитренко Ольга Юріївна, Реєстраційна служба Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1128534 від 25.03.2013, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки: 1/40, власники: [PERSON], мотивуючи тим, що позивач є власником 1/6 частини нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]/ [ADDRESS], [PERSON] являється власником 1/40 частини нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]/ [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.12.2012 року за [PERSON] було визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]/ [ADDRESS], яке складається зі складу літ. «Ж» площею 34,7 кв.м. та складу літ. «О» площею 51,3 кв.м., на підставі вищезазначеного рішення за [PERSON] була проведена державна реєстрація. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.12.2012 року було скасовано, у зв'язку з чим повинні бути внесені зміни у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник не заперечували проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Щокіна Н.С. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/6 частина нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]/ [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 31.05.2005 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] Також, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/40 частина нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]/ [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 19.08.2006 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2012 року в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Варус», дитячої художньої школи, [PERSON], ВАТ «Виробничо - наукове підприємство Укрзооветпромснаб», [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Арго», мисливсько - рибальське торговельно виробниче підприємство, Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.12.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2012 року скасоване, ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Варус», дитячої художньої школи, [PERSON], ВАТ «Виробничо - наукове підприємство Укпзооветпромснаб», [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Арго», мисливсько - рибальське торговельно виробниче підприємство, Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно було задоволено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року касаційна скарга [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Варус» була задоволена. Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.12.2012 року було скасовано, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2012 року було залишено в силі. Нормою ст.182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин , предметом яких є нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною четвертою статті 9 Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Згідно з частиною першою статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно даних, які містяться у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомості № 7430066 від 01.08.2013 року, наданої реєстраційною службою Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, було встановлено, що державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Димитренко О.Ю. на підставі рішення суду, серія та номер: 22 Ц -1590/6838/12, видане 26.12.2012, видавник: Апеляційний суд Одеської області та договору купівлі - продажу частини нежитлових будівель, серія та номер: 3953, виданий 19.08.2006, видавник: приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округ Одеської області [PERSON], було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1128534 від 25.03.2013 року за [PERSON] права власності на 1/40 частину нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]/ [ADDRESS] та внесені додаткові відомості: складається зі складу літ. «Ж» площею - 34,7 кв.м. та складу літ. «О» площею - 51,3 кв.м. Враховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 26.12.2012 року було скасовано, тобто у [PERSON] не має законних підстав для визнання за нею права власності на склад літ. «Ж» площею - 34,7 кв.м. та склад літ. «О» площею - 51,3 кв.м., у зв'язку з чим необхідно внести зміни до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Порядок скасування реєстраційного запису про власність визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року. Так, відповідно до п.2.6, п.2.10 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п.2.3 цього розділу. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав. Також в п.1 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5, зазначено те, що державна реєстрація, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводиться у випадках подання рішення суду, що набуло законної сили. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 року функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перейшли до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерства юстиції та його територіальних управлінь юстиції, від імені якого ці функції виконує Державна реєстраційна служба України та її структурні територіальні підрозділи. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачене право на звернення до суду за захистом свого права і встановлені способи захисту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України.

Outcome: approved