Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв′язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.10.2012 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Челюскіна в м. Ніжин перед початком маневру розвороту, не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц Віто», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Після скоєння ДТП, [PERSON] залишив місце пригоди. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц», що належить громадянину [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ВАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06.12.2012 року складеному спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] становить 22 750.03 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2012 року в ДТП визнано винним відповідача. Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його присутності, підтримав вимоги заявленого позову в повному обсязі та просив суд про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в своїй письмовій заяві. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2012 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Челюскіна в м. Ніжин перед початком маневру розвороту, не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц Віто», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Після скоєння ДТП, [PERSON] залишив місце пригоди. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Мерседес Бенц», що належить громадянину [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ВАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 06.12.2012 року складеному спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] становить 22 750.03 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування 11.02.2013 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, просив здійснити виплату відшкодування, шляхом перерахунку коштів на рахунок ПП [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2012 року в ДТП визнано винним відповідача. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність . Згідно ст. 22 Закону Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров»ю, майну третіх осіб під час ДТП. В зв»язку з настанням події, позивач 26.02.2013 року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 22 750 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на збір документів та послуги аварійного комісара в сумі 1501.12 грн., що підтверджується копією платіжного доручення, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов′язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов′язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз»яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 378.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved