Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований у Біленською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 04 жовтня 1999 року актовий запис №12, посилаючись на те, що вони подружніх відносин не підтримують, проживають разом спільного господарства не ведуть. Позивачка проживає з дітьми, які перебувають на її утриманні, у добровільному порядку відповідач коштів на утримання дітей не надає, тому просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 50 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до наданої заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, згоден сплачувати аліменти в розмірі 50 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони 04.10.1999 року зареєстрували законний шлюб, про що Біленською сільською радою Володимирецького району рівненської області зроблений відповідний актовий запис № 12 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] Від шлюбу подружжя мають неповнолітніх дітей - [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] р.н та [PERSON] - [INFO] Діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчим комітетом Біленської сільської ради Володимирецького району від 07.04.2014 року №561. Подружні відносини між сторонами фактично припинені тривалий час. Основна причина розпаду сім'ї - це втрата почуття любові та поваги один до одного. Позивач на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Правовідносини сторін регулюються статтями 84, 104, 105, 110-112, 180-183 Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку прочасткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово „сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово „союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористувалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Судом при розгляді справи встановлено, що збереження цього шлюбу неможливо у зв'язку з припиненням між подружжям шлюбних відносин та відсутністю у сторін будь-якого наміру на збереження подружніх стосунків. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу ,являються обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Крім того, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення аліментів в розмірі 50 грн. щомісчно до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % (тридцяти відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є здоровою людиною, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, обов'язок обох батьків утримувати дитини і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти в розмірі 50 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 09.04.2014 року. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved