Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 14 лютого 2014 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит на придбання автомобіля в розмірі 452 549,66 гривень, що еквівалентно 50 962,80 дол. США, та додатковий кредит в сумі 179 726,75 гривень, що еквівалентно 20 239,50 дол. США, із розрахунку 9,9% річних строком на 60 місяців. В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним Кредитним договором 17.02.2014 року між сторонами Кредитного договору було укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого позивачем було передано відповідачу в заставу автомобіль AUDI Q7, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], колір білий, державний номер [NUMBER]. 24 квітня 2017 року в процесі опису та вилучення ПРРПП ГУ Національної поліції у Донецькій області належного позивачу автомобіля, останньому стало відомо про те, що 16.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою\~Г.В. було вчинено виконавчий напис № 1010 про звернення стягнення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави - вищевказаного автомобіля, що належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно оскаржуваного виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 14.02.2014 по 05.10.2015 року у розмірі 1 446 001,77 гривень. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки, вони були здійснені всупереч вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим просить визнати виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1010 від 16.05.2016 року, таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і викладені у позові обставини, просив позов задовольнити. Вважав, що виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги про виконання забезпечувального зобов'язання, а і з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Додатково наголосив, що у матеріалах справи відсутні докази реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що свідчить про недотримання вимог законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. На його думку, матеріали нотаріальної справи не містять доказів направлення та вручення [PERSON] вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що датована 05.10.2015р. За відсутності належних доказів направлення та вручення вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту не можна вважати, що у позичальника настав строк виконання зобов'язання за Кредитним договором достроково та є підставою для визнання напису таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо позову та пояснив, що, починаючи із серпня 2014 року позивач в порушення вимог чинного законодавства та умов Договору кредиту почав порушувати свої зобов'язання щодо вчасного та повного повернення кредиту та сплати інших платежів, у зв'язку з чим станом на 05.10.2015 року у позивача виникла заборгованість перед відповідачем за несплаченими платежами на загальну суму 398 087,85 грн. У зв'язку з систематичним невиконанням умов договору відповідачем було направлено позивачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 05.10.2015р. з вимогою повернути суму Кредиту, сплатити заборгованість та штрафні санкції. Також вимога містила застереження про можливість стягнення заборгованості за рахунок заставленого транспортного засобу; до вимоги були додані всі неоплачені рахунки. Вказану вимогу було направлено кур'єрською службою на адресу позивача, вказану у договорі. Однак вимога не була доставлено позивачу, у зв'язку з тим, що за його адресою місцезнаходження не було виявлено осіб для вручення, а телефон позивача не відповідав. Як вважає представник, відповідач вчинив всі можливі дії для належного повідомлення позивача про необхідність повернення суми кредиту, сплати заборгованості, штрафних санкцій та примусового стягнення цих сум, в тому числі за рахунок заставленого майна. На його думку, кредитор повинен вжити заходи щодо належного повідомлення боржника до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань, а боржник зобов'язаний ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору; якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Таким чином, відповідач вжив всіх заходів щодо належного повідомлення позивача про необхідність сплати заборгованості та дострокове повернення кредиту, у відповідача та нотаріуса були відсутні відомості щодо заперечення позивачем суми заборгованості. Тому, на його думку, вказана у вимозі заборгованість по кредиту набула статусу безспірної. Сума повернення кредиту станом на дату звернення до нотаріуса становила 36 678,29 доларів США, що еквівалентно 923 045,85 грн. Сума кредиту до повернення та штраф, за якими вчиняється виконавчий напис, розраховані відповідно до умов кредитного договору. Вважав всі посилання позивача на спірність вимог не відповідають дійсності, оскільки ним не доведено протилежного, не надано доказів оплати цієї заборгованості, а розрахунок сум, заявлених у виконавчому написі зроблений відповідно до умов договору та чинного законодавства та повністю підтверджений. Товариством були надані нотаріусу всі документи, що вимагаються законом для вчинення виконавчого напису. Позивач не довів спірність вимог відповідача про розмір заборгованості за кредитними платежами, не надав доказів вчасної та повної сплати заборгованості, тому позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В суді встановлено та не заперечується сторонами, що 14 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № 50011765, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» надало [PERSON] кредит на придбання автомобіля в розмірі 452 549,66 гривень, що еквівалентно 50 962,80 доларів США, та додатковий кредит в сумі 179 726,75 гривень, що на день укладення договору еквівалентно 20 239,50 доларів США, із розрахунку 9,9% річних строком на 60 місяців. В якості забезпечення виконання зобов'язання позичальника за вказаним Кредитним договором 17 лютого 2014 року між сторонами Кредитного договору було укладено Договір застави транспортного засобу № 50011765, відповідно до умов якого позивачем було передано відповідачу в заставу автомобіль AUDI Q7, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], колір білий, державний номер [NUMBER]. З результатами досягнутих між сторонами Кредитного договору домовленостей: кредитне зобов'язання позивача було оформлено у вигляді безпосереднього Кредитного договору, Графіку погашення кредиту та Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Кредитного договору; розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення Кредиту, визначено у гривні на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту. В подальшому позичальник сплачує платежі відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу, зазначеного у Кредитному договорі. Умовами договору передбачено, що таким курсом є курс ПАТ КІБ «Креді Агріколь». Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми борги та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. 16 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною було вчинено виконавчий напис № 1010 про стягнення із заставодавця [PERSON] на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіля марки AUDI Q7, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], колір білий, державний номер [NUMBER], що за Договором застави транспортного засобу № 50011765, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською\~І.В. 17.02.2014р. за р. № 245, забезпечуються вимоги Заставодержателя за Кредитним договором № 50011765, від 14.02.2014р. За рахунок коштів отриманих від реалізації предмета застави, нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 14.02.2014 року, сума поточної заборгованості станом на 05.10.2015 року складає: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 396 087,85грн.; штрафні санкції за вимогами щодо сплати - 36 358,14 грн.; сума кредиту до повернення - 923 045,85 грн.; штраф у розмірі 20% від суми кредиту - 90 509,93 грн. Сума до стягнення 1 446 001,77 грн., а також відшкодування витрат заставодержателя, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Виконавчий напис набирає чинності з дня винесення і може бути пред'явлений до державної виконавчої служби для примусового виконання протягом року. Як пояснив позивач, про існування вищевказаного виконавчого напису йому стало відомо 24 квітня 2017 в процесі опису та вилучення ПРР патрульної поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області належного йому автомобіля. У відповідності до вимог статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-IV від 18 листопада 2003 року, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Таким чином, повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV від 18 листопада 2003 року, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Таким чином, виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги про виконання забезпечувального зобов'язання, а і з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Разом із тим у матеріалах справи відсутні докази реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що свідчить про недотримання вимог закону при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Пункт 2.3 Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 передбачає, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом із тим, боржник може вважатися належним чином повідомленим, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. У відповідності до пункту 3.3 Загальних умов кредитування, позичальник зобов'язаний повернути Компанії у повному обсязі Суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховуються Компанією і вказується у повідомленні Компанії) протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником. Таким чином, за відсутності виконання вищевказаної вимоги не можна вважати, що у позичальника настав строк виконання зобов'язання за Кредитним договором достроково. За змістом вищевказаних норм законодавства убачається, що реалізація кредитором свого права на звернення на предмет застави шляхом звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, можлива лише у випадку додержання стягувачем порядку, що визначений ст. 27 Закону № 1255-IV від 18 листопада 2003 року, в частині повідомлення боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, спливу наданого боржнику 30-денного строку для добровільного виконання зобов'язання з повернення заборгованості, а також реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Однак, за матеріалами нотаріальної справи убачається, що вони не містять належних доказів направлення та вручення позивачу вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що датована 05.10.2015 року. Так, наявна у матеріалах справи вимога (повідомлення) від 15.10.2015р. щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором на ім'я [PERSON] хоч направлялась, як вказує представник відповідача, за допомогою кур'єрської служби ТОВ «Експрес Мото Україна» за адресою реєстрації позивача: [ADDRESS], однак доставити відправлення не вдалося, так як за місцезнаходженням одержувача осіб для вручення не знайдено. Однак, сам лист кур'єрської служби ТОВ «Експрес Мото Україна» не містить зазначення про дату, коли вказаною компанією здійснювалась доставка на адресу позичальника. Разом із тим, за відсутності належних доказів направлення та вручення вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту не можна вважати, що у позичальника настав строк виконання зобов'язання за Кредитним договором достроково. Згідно положень частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 2 вересня 1993 року та пункту 3.1 Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно до пункту 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В той же час, відповідно до пункту 2 згаданого Порядку, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, здійснюється за умови надання стягувачем: оригіналу кредитного договору; засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із вищевказаного випливає, що в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами. З урахуванням викладеного, можна зробити висновок, що подані нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості боржника перед ТОВ «Порше Мобіліті», оскільки в матеріалах нотаріальної справи відсутні документи, які встановлюють порядок та строки погашення кредитної заборгованості. В той же час, безпосередньо із самого тексту оскаржуваного виконавчого напису від 16.05.2016 року, а також матеріалів нотаріальної справи убачається, що приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем не було надано розрахунку заборгованості за Кредитним договором, у зв'язку з чим відсутні підстави для твердження про безспірність вимог ТОВ «Порше Мобіліті». Так, у відповідності до вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 05.10.2015 року за вих. № 500011765, сформованої ТОВ «Порше Мобіліті», сума повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 11 390,79 доларів США та складає 775 158,98 гривень, а у виконавчому написі вказана сума визначена у розмірі 923 045,85 гривень. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус залишив поза увагою істотну різницю у сумах стягнення між вимогою та виконавчим написом, що автоматично виключає твердження про безспірність суми стягнення. Крім того, такий розрахунок залишку боргу по тілу кредиту був здійснений відповідачем з порушенням порядку розрахунку, що встановлений п. 1.3.1 Загальних умов кредитування та Кредитного договору від 14.02.2014 року, згідно якого залишок боргу по тілу кредиту повинен розраховуватись в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти станом на робочий день, що передує дню укладенню кредитного договору, тобто за курсом 8,880 грн.=1 долар США. При цьому, виходячи із положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування до Кредитного договору від 14.02.2014 року залишок боргу по тілу кредиту повинен дорівнювати 325 703,21 грн., що включає несплачену суму кредиту згідно графіку та вимоги станом на 05.10.2015 року в еквіваленті 36 678,29 дол. США8,88грн. Отже, вищевикладеним підтверджується той факт, що зазначена у виконавчому написі № 1010 від 16.05.2016 року сума боргу по тілу кредиту не відповідає дійсності і розрахована відповідачем в порушення вимог пункту 1.3.1. Кредитного договору. В порушення вказаних вище вимог в частині одержання приватним нотаріусом доказів безспірності, ТОВ «Порше Мобіліті» не було надано нотаріусу виписок по рахункам, відкритим за Кредитним договором, на які здійснювалося погашення відповідно до виставлених Компанією щомісяця рахунків за період з дати його укладення по дату вчинення виконавчого напису, а також доказів порушення позичальником умов Кредитного договору. Зокрема, відповідачем нотаріусу не надавалися первинні бухгалтерські документи, а саме: касові документи з підписом отримувача, передбачені інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ № 337 від 14.08.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 05.09.2003р. за № 768/8089, оригінал та завірені копії облікових регістрів, в яких зареєстровано видаткові касові документи на видачу готівкових коштів в касі Банку, а також первинні облікові документи (виписки по рахунках за Кредитним договором), оформлені в порядку, визначеному ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у постанові пленуму Вищого спеціалізованого осуду із розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначається, що при розгляді справ за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 16 липня 1999 року. Таким чином, документ під назвою «Зведена облікова виписка з рахунку клієнта [PERSON]» не може вважатися випискою в контексті Закону № 996-XIV від 16 липня 1999 року, оскільки не містить навіть зазначення банківських рахунків, на які здійснювалося погашення позичальником за кредитним договором. Крім того, наявні в матеріалах справи зведені облікові виписки з рахунку клієнта - [PERSON] не є належним доказом підтвердження факту безспірності вимог ТОВ «Порше Мобіліті», оскільки з даних документів не вбачається, яка саме сума тіла кредиту залишилась несплаченою та яка сума стягується з позичальника достроково. Більш того, у відповідності до однієї із виписок непогашена сума заборгованості по виставленим рахункам зазначена у розмірі 434 445,99 гривень, по іншій - 677 428,07 гривень, а у виконавчому написі сума несплачених платежів стягнена в розмірі 396 087,85 гривень. Виходячи із викладеного, незрозумілим є, яким чином приватний нотаріус встановлював безспірність суми заборгованості, як того вимагає закон, якщо документи на підтвердження суми заборгованості не співпадають безпосередньо із сумою стягнення. Таким чином, матеріалами нотаріальної справи підтверджується те, що в порушення вимог ст. 88 Закону № 3425-XII від 2 вересня 1993 року та п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, приватному нотаріусу на вчинення оскаржуваного виконавчого напису не було надано доказів безспірності заборгованості. Щодо рахунків-фактур, сформованих ТОВ «Порше Мобіліті», на які посилається відповідач, то вони не можуть вважатися належним доказом, оскільки навіть не містять доказів їх надіслання позичальнику у відповідності до умов укладеного договору. Згідно статті 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, є первинний документ. Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунку (рахунку-фактури) не належить до типових форм, що затверджуються Держкомстатом, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає лише виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені товари чи надані послуги, а сам факт отримання товарів чи послуг повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника бо актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг). За таких обставин, сам по собі факт формулювання рахунків-фактур, згідно до яких [PERSON] мав сплачувати чергові платежі за Кредитним договором, не є підтвердженням наявності безспірності суми заборгованості, так як вони не є первинними бухгалтерськими документами, а єдиним належним доказом наявності заборгованості можуть бути лише виписки по рахунках, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», яких приватному нотаріусу надано не було. Зазначені обставини у сукупності свідчать про відсутність безспірності вимог ТОВ «Порше Мобіліті» на час вчинення виконавчого напису нотаріуса № 1010 від 16.05.2016 року. Як убачається із тексту оскаржуваного виконавчого напису, звернення стягнення на предмет застави було здійснене також в рахунок погашення штрафу у розмірі 20% від суми кредиту у розмірі 90 509,93 грн. При цьому, у відповідності до вимог п. 8.2 Загальних умов кредитування до Кредитного договору № 50011765 від 14.02.2014 року, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1, позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 20% від Суми кредиту. Відповідно до п.п. 3.2, 3.2.1 Загальних умов кредитування до Кредитного договору, сторони погоджуються, що Компанія має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Кредитного договору у випадку порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць. Як убачається із вимоги від 05.10.2015 року за вих. № 50011765, ТОВ «Порше Мобіліті» вимагало дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі саме на підставі п. 3.2.1 Загальних умов кредитування до Кредитного договору. Відтак, ТОВ «Порше Мобіліті» не мало правових підстав для стягнення штрафу в розмірі 20%, передбаченого п. 8.2 Загальних умов кредитування до Кредитного договору, оскільки вказаний пункт виключає можливість нарахування такого штрафу у випадку дострокового стягнення кредитної заборгованості на підставі п. 3.2.1 Загальних умов кредитування до Кредитного договору. В той же час, безпосередньо із тексту оскаржуваного виконавчого напису від 16.05.2016 року вбачається про те, що приватному нотаріусу для його вчинення відповідачем не було надано розрахунку заборгованості за Кредитним договором за період з 14 лютого 2014 року по 05 жовтня 2015 року, оскільки не відомо з яких складових було сформульовано суму кредиту до повернення у розмірі 1 446 001,77 гривень, при цьому, не зрозумілим є, яка частина з цієї суми нараховані прострочені відсотки, а яка сума - прострочене тіло кредиту. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 1010 від 16.05.2016 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved