Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначено, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . За життя тітка позивача [PERSON] належну їй квартиру заповіла позивачу [PERSON] . Після смерті тітки позивач звернулася до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на належне спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ухвали суду від 20.08.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 23.09.2019 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивачам вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги звернулись до суду із заявами, в яких просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі, підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Карацюба В.Л., який діє на підставі довіреності, в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що власником кв. [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 21.02.1995 року за № 33578, реєстраційним свідоцтвом від 21.02.1998 року, відомостями з Міського бюро технічної інвентаризації міського відділу комунального господарства за № 638/01-16 від 02.08.2019 року. (а.с.7,8,9). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.01.2019 року, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції м. Маріуполя у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] . (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належної їй кв. [ADDRESS] . Із заповіту від 21.11.2018 року слід, що [PERSON] належну їй квартиру заповіла [PERSON] , [INFO] . (а.с.6) Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як слід зі спадкової справи № 16/2019, заведеної після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки за заповітом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Чекіда О.А. від 08.08.2019 року слід, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, оскільки не надано документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.11) Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини, згідно зі статтею 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, позивач яка є спадкоємицею за заповітом, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових прав позивача, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки позов не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved