Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту та судових витрат у справі. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53132455538В, відповідно до умов якого відповідачу на споживчі потреби надано кредит в сумі 47 000 гривень. Договір укладено на строк до 20.06.2016 р. зі сплатою відсотків в розмірі 15 % річних за користування кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов»язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредит в строк до 20.06.2016 р. або достроково, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійу винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та строки, встановлені договором. Однак, [PERSON] своїх зобов»язань не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, сума якої станом на 12.08.2014 р. становить 69 637,81 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася судом про місце і час розгляду справи. Судова повістка, надіслана за адресою місця реєстрації, повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Оскільки на момент розгляду справи на адресу суду будь яких заяв про зміну місця проживання або реєстрації відповідача не надходило, на підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України, відповідач вважається повідомленою належним чином, в зв'язку з чим суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Враховуючи викладене, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 20.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № № R53132455538В, відповідно до умов якого відповідачу на споживчі потреби надано кредит в сумі 47 000 гривень. Договір укладено на строк до 20.06.2016 р. зі сплатою відсотків в розмірі 15 % річних за користування кредитом. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов»язання за Договором кредиту, надавши відповідачу зазначені кошти, що підтверджується меморіальним ордером №73230 від 20.08.2013 р., копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до п.3 Кредитного договору відповідач зобов»язалася використати кредит виключно за цільовим призначенням: на споживчі потреби. Відповідно до п. п.4.2, 4.3 Договору, відповідач зобов'язалася щомісячно, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, сплачувати комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 1,39 % від початкової суми кредиту. Кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються Позичальником 20-го числа кожного місяця у відповідності до Графіка, який є невід'ємною частиною Договору та вкючає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплаті процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.п.7.2.2, 7.2.4 Договору проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: в день, що передує даті повернення кредиту та в останній робочий день кожного місяця. Період, за який сплачуються проценти, - з дати повернення кредиту попереднього місця (включно) по дату, що передує даті повернення кредиту поточного місця (включно). При розрахунку процентів за кількість днів у році приймається фактична кількість днів у календарному році (365\\366). Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.5.1 Договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та\\або сплати процентів за його користування та\\або сплати інших платежів згідно з умовами Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, відповідач не виконав в повному обсязі своїх зобов»язань, передбачених умовами Кредитного договору і сума заборгованості станом на 12.08.2014 р. становить 69 637,81 гривень, з яких: · сума поточної заборгованості за кредитом - 31 166,15 гривень; · сума простроченої заборгованості за кредитом - 11 111,58 гривень; · сума інфляційних витрат за весь час прострочення сплати кредиту - 688,70 гривень; · сума 3% річних за порушення зобов'язань щодо повернення кредиту - 132,26 гривень; · сума простроченої заборгованості за відсотками - 4 742,78 гривень; · сума інфляційних втрат за порушення зобов'язань щодо сплати відсотків - 275,87 гривень; · сума 3% річних за порушення зобов'язань щодо сплати відсотків - 53,85 гривень; · сума заборгованості за відсотками за період з 20.10.2014 р. по 28.10.2014 р. - 156,37 гривень; · сума простроченої заборгованості по комісії - 5 879,70 гривень; · сума пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення - 4 078,20 гривень; · пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за коден день прострочення платежу - 11 352,41 ривень. Відповідно до п.7.3.2.2 Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами Договору. В зв'язку з невиконанням укладеного між сторонами Договору Банком на адресу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості, однак остання не вчинила жодних дій, які свідчили б про її намір у добровільному порядку погасити наявну заборгованість. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов"язку в частині сплати заборгованості за договором кредиту, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволення в повному обсязі. Відсутність коштів у боржника не звільняє його від обов»язку виконати умови Кредитного договору. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 611, 625, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 88, 213, 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved