Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Вернигородоцької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла - [PERSON], яка постійно проживала в с. Вернигородок Козятинського району Вінницької області та залишила на її ім'я заповіт, посвідчений 11.06.1999 р. секретарем Вернигородоцької сільської ради. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 3.1123 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, право на яке мав він, як єдиний спадкоємець за заповітом. Він спадщину прийняв шляхом подачі заяви до Козятинської державної нотаріальної контори. Оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, він не може, тому що в державному акті допущено виправлення, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю та Інструкції заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримав просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] (а.с.4), яка на день смерті проживала в с. Вернигородок Козятинського району Вінницької області (а.с.12). Спадкоємцем за заповітом, який в шестимісячний строк прийняв спадщину після померлої [PERSON], є - [PERSON] (а.с.3-4,8-9,18-20), у правовстановлюючому документі на земельну ділянку - державному акті - міститься виправлення (а.с.6). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.5,10) вбачається, що державний акт (а.с.6) був виданий на ім'я [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що позивач оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може, тому що в державному акті допущено виправлення, яке унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить роз'яснення нотаріуса щодо оформлення спадщини (а.с.8). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення правовідносин), згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а тому суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на вказану земельну ділянку. На підставі наведеного та

Outcome: approved