Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 04 липня 2019 року за реєстровим номером 15487 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 949,09 грн за період з 02 липня 2018 року по 02 липня 2019 року - таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 15487 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 10949,09 грн за період з 02 липня 2018 року по 02 липня 2019 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. постановою від 17.07.2019 року відкрито виконавче провадження №56225986. Виконавчий напис від 04.07.2019 року вважає неправомірним і таким, що підлягає виконанню, оскільки будь-яких письмових вимог позивач не отримувала, відсутні документи про повідомлення боржника про надіслання позивачу письмової вимоги про усунення порушень виконання зобовязань за кредитним договором. Зокрема, це фіскальний чек про відправлення листа та опис вкладення. Була відсутня також довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Також нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск кредитом строку позовної давності. Так, виконавчий напис вчинено 04.07.2019 року, а строки позовної давності минули 26.01.2019 року так як строк зобовязання виходячи із виконавчого напису настав 26.01.2016 року, незаконно нараховані відсотки після спливу дії договору, оскільки це суперечить останній правовій позиції Верховного суду. Крім того, розрахунок наданий відповідачем нотаріусу, не відповідає дійсності. Банк свідомо надав нотаріусу неповну інформацію у довідці-розрахунку, намагаючись ввести в оману нотаріуса щодо строків позовної давності. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості і необхідність її погашення, що є порушенням вимог закону. Отже нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Отже, оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 ЗУ "Про нотаріат" та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повіомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань не подала. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - АТ «Перший Український Міжнародний банк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На виконання вимог ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області направила до суду копії документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином причини неявки суду не повідомила. На виконання вимог ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області направила до суду копію виконавчого провадження №59581984. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26.01.2016 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»,який змінив назву на АТ «Перший Український Банк», та позивачем був укладений кредитний договір №200632845801 шляхом підписання позивачем заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в зв`язку з невиконанням зобов`язань позивачем за кредитним договором від 26.01.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про вчинення виконавчого напису. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, сума боргу позивача перед відповідачем склала 10949 грн. 09 коп., як виникла за період з 02.07.2018 року по 02.07.2019 року. 04.07.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15487, про стягнення з позивача на користь відповідача не виплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору від 26.01.2016 року та розрахунку заборгованості за договором за період з 02.07.2018 року по 02.07.2019 року, грошових коштів у сумі 10949 грн. 09 коп., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3473,56 грн, прострочена заборгованість за процентами - 5707,65 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 1505,69 грн, строкова заборгованість за процентами - 262,19 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 500 грн., на загальну суму 11449,09 грн. Виконавчий напис вчинено на підставі заяви АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про вчинення виконавчого напису від 02.07.2019 року, заяви [PERSON] №20063284580 від26.01.206 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. розрахунку заборгованості за кредитним договором, письмової вимоги Банку про виконання зобов`язань за кредитним договором. Постановою від 17.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною на підставі заяви відповідача відкрито виконавче провадження за №59581984 з виконання виконавчого напису №15487, виданого 04.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» боргу у розмірі 11449,09 грн. Постанова від 17.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження за №59581984 була отримана [PERSON] 23 липня 2019 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомлення про вручення. 12.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л.. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію а інші доходи боржника в межах виконання виконавчого напису №15487, виданого 04.07.2019 року. Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач посилалась на те, що вказаний напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 04 липня 2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Крім того, з тексту оспорюваного виконавчого напису від 05.02.2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року . Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.07.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем шляхом підписання позивачем заяви в простій письмовій формі про приєднання до умов договору комплексного банківського обслуговування . Тобто, з викладеного вище вбачається, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, тому приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, тому оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved