Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, в обґрунтування якої вказано наступне. Між ПрАТ «МТС Україна», відповідно до статусу правонаступником відносно усіх прав та обов`язків якого є Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] були укладені договора про надання послуг мобільного зв`язку: 1) № 6110559/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 2) № 6110569/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 3) № 6110578/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 4) № 6110600/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 5) № 6110609/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 6) № 6168348/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 7) № 6168345/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 8) № 6168340/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 9) № 6168338/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] . Умови вказаних договорів є ідентичними. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку боржнику було присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги) особовий рахунок абонента було замінено на 295375922868. ПрАТ «ВФ Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу послуги мобільного зв`язку. Факт та вартість надання послуг підтверджується Звітом по історії балансу за заданий період від 21.06.2019р. по особовому рахунку № [NUMBER] абонента сформований за допомогою Автоматизованої системи розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OOS та рахунками за телекомунікаційні послуги, які були надіслані відповідачу, а саме: рахунок № 1418422518 від 31.07.2014р. на загальну суму 6920,74 грн., рахунок №1440651102 від 31.08.2014р. на загальну суму 6 933,49 грн. Відповідно до п.3.3 Договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Проте, відповідач не оплатив згідно з рахунком отримані ним послуги зв`язку. Відповідачу було направлено претензію № С295375922868/01 від 27.01.2016р. з вимогою погасити заборгованість. Однак відповідач заборгованість не погасив та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашена, що є порушенням законних прав ПрАТ «ВФ Україна». Тому представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за оплату телекомунікаційних послуг в розмірі, 3% річних та інфляційних за прострочення грошового зобов`язання, а всього на загальну суму 17 295,05 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.11.2019 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позов не скористався. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» та [PERSON] були укладені договори про надання послуг мобільного зв`язку: 1) № 6110559/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 2) № 6110569/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 3) № 6110578/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 4) № 6110600/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 5) № 6110609/1.12475081 від 25.01.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 6) № 6168348/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 7) № 6168345/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 8) № 6168340/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] ; 9) № 6168338/1.12475081 від 06.03.2013 року на номер телефону № [NUMBER] . Відповідно п.1.1 договору оператор надає замовлені абонентом згідно з договором послуги мобільного зв`язку в межах України згідно з ліцензією. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора. Загальні умови надання послуг у повному обсязі визначається Умовами користування мережами мобільного зв`язку оператора, які є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.5.2 договору абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги. Факт використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Пунктом 6.7 договору передбачає, що облік переліку й обсягу споживання послуг ведеться автоматично за допомогою програмних засобів. ПрАТ «ВФ Україна» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надавав відповідачу телекомунікаційні послуги, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № 1418422518 від 31.07.2014р. на загальну суму 6920,74 грн. та рахунок № 1440651102 від 31.08.2014р. на загальну суму 6 933,49 грн. Також на адресу [PERSON] позивачем була надіслана претензія № № С295375922868/01 від 27.01.2016р. з вимогою погасити заборгованість (а.с.35). Таким чином, зверненню до суду передувало досудове врегулювання спору. Крім цього, суд звертає увагу на те, що підтвердженням користування послугою є рахунок за телекомунікаційні послуги ПрАТ «МТС Україна», який був доданий до позовної заяви та міститься в матеріалах справи (а.с. 30-33). Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.06.2017р. було скасовано судовий наказ, виданого за заявою ПАТ «МТС Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надання телекомунікаційних послуг (а.с.45). Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про телекомунікації» цим Законом регулюються відносини суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування. Ст.63 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що телекомунікаційні послуги надаються за умови укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295, визначають порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, регулюють відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій і споживачами телекомунікаційних послуг. Ст.901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст.903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Укладеним між сторонами договором також передбачено, що фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження цих заперечень. Оскільки відповідач належним чином зобов`язань, передбачених договорами, не виконує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в сумі 17 295,05 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1121,00 грн за подачу позову та 800,00 грн за подачу заяви про видачу судового наказу, що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с. 1,2), підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «ВФ Україна» в загальному розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved