Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України», Перша Черкаська державна нотаріальна контора, третя особа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1983 року, посвідченого старшим нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І., реєстровий запис № 2-6910, їй, як позивачці належить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться [ADDRESS] , житлова площа 57,4 кв.м., загальною площею 88,4 кв.м. Як слідує із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, на нерухоме майно житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано обтяження, підставою виникнення обтяження є повідомлення Соснівського відділення Ощадбанку № 220, дата реєстрації 24.05.2007 року. Згідно довідки від 04.03.2019 № 121.034-23/220, виданої територіально відокремленим без балансовим відділенням № 10023/034 Філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» зобов`язання за кредитною угодою позичальника [PERSON] виконане в повному обсязі, відсутні будь-які претензії з боку банку до [PERSON] , на підставі чого банк просить зняти заборону відчуження з нерухомого майна та припинити обтяження з будинку по [ADDRESS] . Позивачка звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори, як до державного реєстратора, що його наклав та до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради з проханням зняти заборону. З відповіді Першої Черкаської державної нотаріальної контори від 06.10.2021зазначено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення від кредитора про погашення позики та подачі примірників правочинів, свідоцтв, що містять запис про накладені заборони щодо відчуження. Таким чином, всі досудові способи захисту порушеного права були вичерпані. Просить зняти заборону на відчуження нерухомого майна житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.10.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. У визначений судом строк від відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву в якій зазначено, що вимоги позивача вони не визнають, так як ними 04.03.2019 № 121.034-23/220 направлено лист про необхідність зняття заборони з даного будинку, [PERSON] кредитна угода виконана на підставі чого банк просить зняти заборону відчуження з нерухомого майна та припинити обтяження з будинку по [ADDRESS] . Відповідач Перша Черкаська державна нотаріальна контора направили до суду лист в якому просили розглянути справу в їх відсутність. У вирішенні спору покладалися на думку суду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Нікітюк А.М. позовні вимоги позивачки підтримав та просив їх задоволити. Третя особа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1983 року, посвідченого старшим нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І., реєстровий запис № 2-6910, належить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться [ADDRESS] , житлова площа 57,4 кв.м., загальною площею 88,4 кв.м. Як слідує із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 277509586 від 30.09.2021на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано обтяження заборона відчуження номер запису № 5011067 від 24.05.2007 року державним реєстратором Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, підставою виникнення обтяження є повідомлення Соснівського відділення Ощадбанку № 220. Згідно довідки від 04.03.2019 № 121.034-23/220, виданої територіально відокремленим без балансовим відділенням № 10023/034 Філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» зобов`язання за кредитною угодою позичальника [PERSON] виконане в повному обсязі, відсутні будь-які претензії з боку банку до [PERSON] , на підставі чого банк просить зняти заборону відчуження з нерухомого майна та припинити обтяження з будинку по [ADDRESS] . Позивачка звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори як до державного реєстратора, що його наклав та до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради з проханням зняти заборону. В листі Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 22865-01-21 вказує, що зняття заборони проводиться нотаріусом, яким накладено відповідну заборону. З відповіді Першої Черкаської державної нотаріальної контори від 06.10.2021 № 1505/02-32 зазначено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення від кредитора про погашення позики та подачі примірників правочинів, свідоцтв, що містять запис про накладені заборони щодо відчуження. Вказана заборона перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо належного їй майна. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийнято постанову № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред?явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зміст права власності розкритий у статті 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 вказаної статті власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97 від 17.07.1997 року, кожна особа фізична або юридична має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Адже під поняттям майно розуміються не лише речі, які належать особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також й права на майно, які особа набуде у майбутньому. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. З вищенаведеного можна зробити висновок, що особа, яка укладає договір з метою у майбутньому набути права власності на майно, має правомірні очікування, що у розумінні ЄСПЛ підпадає під поняття «власність». Аналогічні положення містяться у рішеннях ЄСПЛ по справах Мелахер та інші проти Австрії від 19.12.1998 р., Бурдов проти Росії від 07.05.2002 р., Прессос Компанія та інші проти Бельгії від 28.10.1995 р. Відповідно до ст.. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку , гаража, іншого нерухомого майна чи місце розташування земельної ділянки або місцезнаходження однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням банку, підприємства, установи або організації про видачу громадянину позики(кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку (квартири), при посвідченні договору довічного утримання, при посвідченні договору про заставу житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража,земельної ділянки , іншого нерухомого майна. Згідно до ст.74 даного Закону, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики, повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Як встановлено в судовому засідання, відповідач по справі ПАТ «Державний ощадний банк України» 04.03.2019 року направив до Першої нотаріальної контори лист з зазначенням того, що зобов`язання за кредитною угодою позичальником [PERSON] виконане в повному обсязі, відсутні будь-які претензії з боку банку до [PERSON] , на підставі чого банк просить зняти заборону відчуження з нерухомого майна та припинити обтяження з будинку по [ADDRESS] . Проте Першою Черкаською державною нотаріальною конторою повідомлення банку виконане не було. Частиною 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Отже, враховуючи те, що позивачем було вичерпано всі можливі досудові способи захисту порушеного права, тому суд вважає, що її позовні вимоги підлягають до задоволення, так як вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядженням своїм майном.

Outcome: approved