Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 34 771,41 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОЛЮКС ТРАНС» № 192-к від 08.05.2019 року [PERSON] , було призначено на посаду начальника відділу технічного контролю Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС». Згідно наказу № 248-к від 31.05.2020 року позивача переведено на посаду начальника технічної служби. 29.05.2020 року [PERSON] звільнено з посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) у відповідності до наказу Товариства № 151 від 27.05.2020р. В день звільнення 29.05.2020 р., відповідач не здійснив виплату належних коштів [PERSON] , що є грубим порушенням ч.І ст. 116 КЗпП України. Згідно розрахункового листка Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» за травень 2020р. у зв`язку із звільненням [PERSON] було нараховано до виплати: компенсація за 21 день невикористаної відпустки - 3952,4 грн. та заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати за минули періоди - 16 636,66 грн. Разом до сплати 20 589,06 грн. Вказана сума була нарахована позивачу, однак не була виплачена. За таких обставин, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку 20 589,06 грн. Крім того просить стягнути на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, середні заробіток за час затримки з розрахунку у сумі 14 182,35 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 22.07.2020 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 18-19). Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОЛЮКС ТРАНС» А.В. Бойко № 192-к від 08.05.2019 року [PERSON] призначено на посаду начальника відділу технічного контролю Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОЛЮКС ТРАНС» з 10.05.2019 року з посадовим окладом 7000,00 грн. (а.с. 8). Згідно наказу № 248-к від 31.05.2020 року позивача переведено на посаду начальника технічної служби. (а.с. 7) Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОЛЮКС ТРАНС» Сіренко О.В. від 27.05.2020 року за № 151 [PERSON] звільнено з посади начальника технічної служби з 29.05.2020 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Наказано бухгалтерії виплатити [PERSON] компенсацію за 21 день невикористаної щорічної відпустки. (а.с. 9) З розрахункового листа Товариства з обмеженою відповідальністю АВТОЛЮКС ТРАНС» вбачається, що позивачу за травень нараховано 11 909,80 грн. складається з: окладу 7000,00 грн., компенсації відпустки за 21 день у сумі 4909,80 грн. До виплати належить - 9 587,39 грн. Борг підприємства на початок місяця становить 11 001,67 грн. Загальний борг підприємства на кінець місяця (травня) перед позивачем становить 20 589,06 грн.(а.с. 12) З матеріалів справи вбачається, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 20 589,06 грн. Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Крім цього, позивач зазначає, що з моменту прийняття його на роботу і по день його звільнення, ним не використано 21 днів щорічної відпустки за які відповідач також з ним не розрахувався при звільненні. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем борг по оплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку перед позивачем, не виплачені, проти чого не заперечує відповідач, суд вважає вимогу позивача про стягнення заробітної плати обґрунтованою, доведеною та такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 20 589,06 грн. Одночасно, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 14182 грн. 35 коп. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно до п. 2 розділу І та п. 8 розділу ІV Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. З долученого позивачем розрахунку вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача складає 472,75 грн., а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ( 30 днів) складає 14 182,35 грн. Суд становив, що вказаний розрахунок є вірним, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь суми середнього заробітку за час затримки розрахунку на час звернення з позовом до суду обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved