Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживали позивач та його сестра [PERSON] відповідачка по справі. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка належала спадкодавці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Протягом встановленого законом шестимісячного строку ні позивач ні його сестра заяви про відмову прийняття спадщини до нотаріальної контори не подали, а тому як він вважав вони фактично прийняли спадщину. В квітні 2016 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але як з'ясувалося під час оформлення спадщини його сестра [PERSON] надала нотаріусу довідку Рівнянської сільської ради, що на момент смерті з їхньою матір'ю проживала лише вона, а тому нотаріус видала їй свідоцтво про право власності за законом на цілу земельну ділянку. В добровільному порядку вирішити питання про розподіл спадкового майна відповідачка відмовляється, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з обставин зазначених в позові. Просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я відповідачки, оскільки позивач на день смерті матері також проживав разом з покійною, що підтверджується актом депутатської перевірки та довідкою виданою Рівнянською сільською радою від квітня 2016 року, тому також має право на спадщину. Відповідачка в судовому засіданні 28.07.2016 року заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що у неї була домовленість із братом, що вона оформляє землю на себе, так як в останного був відсутній паспорт та через довірену особу, яка звернулася до неї фона переоформила, кошти не отримувала. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надіслали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, посвідчив, що відповідно до відомостей погодсподарської книги на час смерті 14.09.200 року [PERSON], яка є матір'ю сторін, в [ADDRESS] проживали і були зареєстровані сторони а також діти відповідачки. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідка дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). Померла доводилась рідною матір'ю позивачу по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку № 553 площею 4, 6908 га, яка належала спадкодавці на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с. 15-16). Дана земельна ділянка розташована на території Рівнянської сільської ради. На час смерті [PERSON] разом з нею в [ADDRESS] проживали донька [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується актом депутатської перевірки (а.с.18) та довідкою виданою 19.04.2016 року виконавчим комітетом Рівнянської сільської ради (а.с. 19), а також показами свідка [PERSON]. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч.3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії спадкової справи №404/2015 до майна померлої [PERSON] (а.с. 41-56) ні позивач ні його сестра [PERSON] заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавали, а тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. 20.04.2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але як з'ясувалося 24.12.2015 року було заведено спадкову справу №404/2015 до майна померлої [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за [NUMBER] на всю земельну ділянку, яка належала їхній померлій матері, що підтверджується (а.с. 14). Згідно листа завідуючої Новоукраїнської державної нотаріальної контори за №618 від 27.04.2016 року (а.с. 22) та копії спадкової справи після смерті [PERSON], відповідно до документів, які знаходяться у спадковій справі [PERSON] була єдиним спадкоємцем. Судом встановлено, що дійсно в матеріалах спадкової справи №404/2015 до майна померлої [PERSON] є довідка №4968 видана 27.11.2015 року виконавчим комітетом Рівнянської сільської ради про те, що померла [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] (а.с. №44). Відповідно ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно абзацу 3 п.27 постанови Пленуму ВС України за №7, іншими підставами можуть бути порушені, у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину, права інших осіб. Відповідно п.7 постанови Пленуму ВС України за №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Нормами ст.321 ЦК України та ст.. 328 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже враховуючи вищезазначене, а саме, що під час видачі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] на ім'я [PERSON] порушено права іншого спадкодавця, позивача по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом підлягають задоволенню. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 78 та 81 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, громадяни України також набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Згідно до пункту 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в МУЮ 22.02.2012 р. за № 282/20595), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Після звернення позивача до нотаріуса для оформлення спадщини, йому було відмовлено у прийнятті заяви на оформлення спадщини, оскільки нотаріус вже видала відповідачу [PERSON] свідоцтво про право власності за законом на спірну земельну ділянку, та яке, за результатами розгляду даної справи, суду вважає за необхідне визнати недійсним. Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа (державного акта), що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а рішення суду про право саме по собі не замінює правовстановлюючого документу. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. На підставі встановленого, так як вирішити питання через органи нотаріату неможливо, інших осіб, які претендують на земельну ділянку не встановлено, що підтверджує та не викликає у суду сумніву, щодо права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом за позивачем [PERSON] та відповідно перерозподіл спадщини по 1\\2 права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом за кожним із спадкодавцем в тому числі і [PERSON], на ім'я якої свідоцтво про право на спадщину суд визнав недійсним., що є наслідком вирішення основної вимоги.

Outcome: approved