Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про припинення права власності на нерухоме майно, про визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, В обґрунтування позовної заяви, зазначила, що 27 січня 1978 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Після укладення якого вона взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. В період шлюбу, а саме 25 грудня 1979 року її чоловік - [PERSON] придбав глинобитний жилий будинок жилою площею 26,60 кв.м., загальною площею 37,70 кв.м., погріб Б, сарай В, гараж Д, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Заводська, під чергою сорок вісім, розташованого на земельній ділянці площею 1516 кв.м., уклавши договір купівлі-продажу та зареєструвавши своє право власності в Криворізькому бюро технічної інвентаризації. Оскільки житловий будинок № 48 по вул. Заводська в м. Кривий Ріг був набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності нашого подружжя. За життя [PERSON], їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] помер 14 серпня 2015 року і після смерті його відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 48 по вул. Заводська в м. Кривий Ріг. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, є дружина померлого. Інший спадкоємець першої черги за законом [PERSON] від спадщини відмовилася на користь дружини померлого. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю права власності на спадкове майно. У звязку з тим, що вона позбавлена можливості оформити спадщину, у іншому, ніж судовому порядку спосіб, позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом та просила припинити право власності [PERSON], померлого 14.08.2015 року на житловий будинок «А-1» загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та сарай «В» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Заводська, будинок № 48 у звязку з їх знищенням, визначити, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Заводська, будинок № 48, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], який помер 14 серпня 2015 року, частки яких є рівними і становлять по 1/2 частині кожному, визнати за нею право власності на ? частину вказаного будинку, що становить ? частину подружньої частки у праві спільної сумісної власності подружжя та право власності на іншу ? частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 14 серпня 2015 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] Центрально-Міської районної у місті ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 27 січня 1978 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який був посвідчений міським відділом ЗАГС м. Тернопіль, актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД № 311475 (а.с. 10). В період шлюбу, а саме 25 грудня 1979 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, та зареєстрований в реєстрі за № 1-4435. Згідно вказаного договору [PERSON] придбав глинобитний жилий будинок жилою площею 26,60 кв.м., загальною площею 37,70 кв.м., погріб Б, сарай В, гараж Д, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. Заводська, під чергою сорок вісім, розташованого на земельній ділянці площею 1516 кв.м. (а.с. 13-14). 26.01.1980 року Криворізьким бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення, згідно якого вищевказаний житловий будинок був зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 15). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, житловий будинок № 48 по вул. Заводська в м. Кривому Розі був набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя [PERSON], їх з дружиною частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок, не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку, є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] помер 14 серпня 2015 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії І-КИ № 644602 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 48 по вул. Заводська в м. Кривому Розі. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до відповіді Першої криворізької державної нотаріальної контори від 27.12.2016 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], померлого 14.08.2015 року до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] звернулася [PERSON]. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 14.08.2015 року не видавалося, заповіт від його імені по нотаріальній конторі не посвідчувався (а.с. 64,65,66). 19.02.2016 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю права власності на спадкове майно і рекомендовано звернутися до суду для визнання права на спадкове майно (а.с. 12). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як свідчать письмові матеріали справи, 07.10.2015 року було проведено обстеження житлового будинку № 48 по вул. Заводська в м. Кривий Ріг, про що було складено акт обстеження. Згідно вказаного акту при обстеженні встановлено, що житловий будинок А-1, сарай В знесено (а.с. 16). Також КП Криворізьким БТІ було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 48 по вулиці Заводська в м. Кривий Ріг, згідно якого домоволодіння за вказаною адресою складається з: житлового будинку М-1загальною площею 27,1 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., гаражу Д, сараїв Е, Л , літньої кухні Ж, вбиральні К, погрібу Б, альтанки И, літнього душу З, огорожі/воріт № 1,2, замощення [PERSON] цьому не оформлені правоустановчі документи на: житловий будинок М-1, 1985 року побудови, сарай Е, 1985 року забудови, сарай Л, 1985 року забудови, літньої кухні Ж, 1985 року забудови (а.с. 17-19). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: знищення майна. У звязку з тим, що на сьогоднішній день за [PERSON], померлим 14.08.2015 року, зареєстровано право власності на майно: житловий будинок А-1, сарай В, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, вулиця Заводська, буд. № 48, які є знищеними, суд вважає необхідним припинити за [PERSON] право власності на вищевказане домоволодіння. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376\~ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Житловий будинок «М-1», сарай «Е», сарай Л, та літня кухня «Ж» є нерухомим майном, що було створено в результаті знесення попередньої будівлі і є завершеним будівництвом. Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України за № 95 від 19.03.2013 року, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 79 від 24.04.2015 року документом, який засвідчував відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно технічного паспорту, виготовленому КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 07.10.2015 року житловий будинок «М-1», сарай «Е», сарай Л, та літня кухня «Ж» були збудовані в 1985 році (а.с. 17-19). Крім того, актом від 08.09.2016 року, складеному за участю сусідів підтверджено, що вказані споруди були збудовані в 1985 році на місці попереднього житлового будинку «А-1» та сараю «В» (а.с. 45). Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в\~ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів"\~та в\~листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. 16.03.2016 року КП ДОР «Криворізьке БТІ» було складено звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку М-1, літньої кухні Ж, сараю Е, сараю Л, розташованих за адресою: вулиця Заводська, буд. № 48 м. Кривий Ріг. За результатами проведеного технічного обстеження вказаних об'єктів встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 20-28). Крім того, 29.04.2016 року було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Згідно вказаного акту житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них збудовані до 5 серпня 1992 року без документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам не потребують отримання дозволу Департаменту на виконання будівельних робіт та подальшого прийняття їх в експлуатацію (а.с. 29). Висновком експертного дослідження судового експерта від 09.09.2016 року підтверджена відповідність самочинного будівництва: житлового будинку «М-1», сараю «Е», сараю Л, та літньої кухні «Ж», які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Заводська, будинок № 48 будівельним нормам та правилам для завершеного будівництва, по своїм конструктивним вимога вони відповідають нормативно-правовим актам у галузі будівництва, можуть експлуатуватися по своєму цільовому призначенню та підлягають реєстрації (а.с. 30-52). У звязку з тим, що на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved