Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 12.06.2000 уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Виконавчим комітетом Стебницької міської ради Львівської області, актовий запис №37. У шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, та дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що відносини з відповідачем поступово погіршились через різні погляди на сімейне життя, а часті сварки та непорозуміння призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення вважає неможливе, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить розірвати шлюб, прізвище залишити « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , (прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб 12.06.2000, про що складено відповідний актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 01.08.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини\~2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини\~3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України №\~11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Із урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, вказавши про фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем. У поданій до суду заяві відповідач погодилася на розірвання шлюбу. За таких умов суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved