Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У будинку зареєстрований його син [PERSON] , який з 2005 року в будинку не проживає, з родиною стосунків не підтримує, за комунальні послуги не сплачує, намірів користування житлом не виявляє. Реєстрація в будинку відповідача позбавляє позивача можливості вільно користуватися своїм житлом, зокрема, оформити субсидію. В зв`язку з чим позивач просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачу житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.02.2021 відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13:30 17.03.2021. 17.03.2021 протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 09.04.2021 у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення відповідача про дату та час слухання справи. В судове засідання відповідач не з`явився, про місце, час розгляду справи повідомлений судом належним чином, відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що на сьогодні відповідач добровільно з реєстрації в належному йому будинку не знімається, на зв`язок не виходить, будь-яких перешкод щодо користування вказаним будинком йому позивач не чинив і не чинить, з житла не виганяв. Відповідач не цікавиться вказаним житлом, комунальні послуги він не сплачує. Позивач отримує пенсію за віком і сплачувати за комунальні послуги, в тому числі і за сина, для нього є непомірним тягарем, а за умови реєстрації останнього в будинку субсидії йому не надають. Вислухавши думку позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, виходячи з такого. Частина 3 ст.12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору дарування житлового будинку від 12.05.1988, посвідченого державним нотаріусом Дувановою Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1148, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень (а.с.3-5). З довідок виданих Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР від 08.02.2021 №14.03-08/74495, від 12.02.2021 №14.03-08/144452, Департаментом інфраструктури міста СМР від 05.02.2021 №17, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою не проживає з жовтня 2005 року (а.с.6,11). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Згідно із п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач добровільно залишив спірний будинок, на даний час в ньому не проживає. Той факт, що відповідач не проживає з 2005 року у спірному будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні вказаними доказами, а також показами свідків. Так свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] виїхав з батьківської хати після того, як одружився у 2005 році. Батьки ніколи не перешкоджали йому користуватися будинком, він не допомагає їм зі сплатою комунальних послуг. Чи залишилися в будинку речі відповідача, свідку не відомо. Свідком конфліктних ситуацій між батьком та сином вона не була. Свідок [PERSON] суду пояснила, що син [PERSON] виїхав від них в 2005 році і з цього часу до них не повертався. Знятися з реєстрації добровільно він не бажає, на зв`язок не виходить, місце свого мешкання не повідомляє. Востаннє син приходив до них додому влітку минулого року, просив допомогти йому грошовими коштами. Жодних перешкод щодо користування спірним будинком сину ніхто не чинив і не чинить, навпаки після розлучення з першою дружиною просили переїхати до них. В будинку наявні деякі старі особисті речі сина. Він не сплачує за комунальні послуги, через його реєстрацію в будинку вони не можуть оформити субсидію, а сплачувати комунальні послуги в повному обсязі для них дуже важко. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірного будинку не несе, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірного будинку, суду надано не було, що свідчить про те, що будинком він не цікавиться. Також обставин того, що позивач, або інші особи чинять відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом, під час судового розгляду встановлено не було. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту, а тому позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Outcome: approved