Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Хмільницької міської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 27.11.1996 року в м. Хмільнику Вінницької області помер її батько [PERSON], після смерті якого до успадкування залишилися земельна ділянка площею 0,10 га, а також літня кухня «А», погріб з шийкою «П/А» та ганок, що знаходяться по вул. Григорія Сковороди, 5 у м. Хмільнику Вінницької області. Будучи спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] позивач не зверталась до нотаріальної контори, оскільки була на той час неповнолітньою, хоча і відносилась до спадкоємців першої черги відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин. У 2012 році рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області в порядку спадкування за позивачем було визнано право на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 0,10 виділену під будівництво індивідуального житлового будинку за адресою - вул. Г.Сковороди,5 в м. Хмільнику. Однак інша частина спадкового майна залишилася неуспадкованою. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає. Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 27.11.1996 року в м. Хмільнику Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №127536 від 25.07.2015р. (а.с. 12) Після смерті [PERSON] до успадкування залишилися, зокрема, літня кухня «А», погріб з шийкою «П/А» та ганок, що знаходяться по вул. Григорія Сковороди, 5 у місті Хмільнику Вінницької області, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим Хмільницьким РСП КП "ВООБТІ", які в експлуатацію не введені (а.с. 6-10). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2012 р. у справі № 227/4116/12 за [PERSON] в порядку спадкування за законом було визнано право на земельну ділянку площею 0,10 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул. Григорія Сковороди, 5 у місті Хмільнику Вінницької області та належала [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради народних депутатів № 162 від 28 серпня 1992 року (а.с. 5). Що стосується іншої частини спадкового майна, а саме літньої кухні «А», погреба з шийкою «П/А» та ганку, що знаходяться по вул. Григорія Сковороди, 5 у місті Хмільнику Вінницької області, то ця частина спадкового майна, залишилася не успадкованою, а тому позивач просить визнати за нею право власності на вищезазначене майно. Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Окрім позивача інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті батька, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за позивачем. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved