Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що сторони по справі зареєстрували шлюб 01 листопада 2002 року. Від даного шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO], а також у позивача від попереднього шлюбу є донька - [PERSON], [INFO]. З 2013 року сімейне життя між сторонами по справі поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер. Також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами по справі в минулому не принесли жодних результатів. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, [PERSON], матеріально позивачу та їх спільній дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого позивач не має можливості утримувати неповнолітню доньку. Відсутність коштів не дає позивачу можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвитку творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку обдарувань та інше. Тому позивач просить розірвати шлюб між сторонами по справі. Стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача - [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі позову до повноліття доньки. Судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач, у судове засідання не з'явився , надав заяву, де просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01 листопада 2002 року виконкомом Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №03, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 листопада 2002 року (а.с. 4). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 квітня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони по справі разом не проживають, дитина проживають разом з позивачкою, та знаходяться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відповідач доказів того, що має на утриманні інших дітей, непрацездатну дружини, батьків, не надав. Тому суд вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved