Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості відповідно до угоди про підготовку фахівців з вищою освітою. Мотивуючи свою вимогу тим, що 01.09.2005 року між Державним закладом «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» та [PERSON] укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою №157. Відповідно до зазначеної угоди університет зобов'язувався здійснити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця. Після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації фахівець забезпечується місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. 29.07.2005 року [PERSON] Згідно з наказом №337-0С була зарахована на І курс Дніпропетровської державної медичної академії. 23.06.2011 року згідно Наказу №421ос «Про випуск спеціалістів та медичних сестер бакалаврів в 2011 році» закінчила ДДМА, і їй було присвоєно кваліфікацію лікаря та видано диплом серії [NUMBER]. 05.09.2011 року була зарахована до очної частини інтернатури на кафедру акушерства, гінекології та перенатальної ФПО та отримала державний розподіл УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, Знам'янська ЦРЛ, на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю лікар-акушер-гінеколог. Однак з 01.03.2012 року припинила відвідувати роботу без зазначення причин, за що була відрахована з інтернатури на підставі подання Головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні [PERSON] до заступника начальника управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації, наказу Начальника головного управління охорони здоров'я Кіровоградської облдержадміністрації №164-к від 19.11.2012 року. На підставі цих документів згідно з наказом №82ос від 30.01.2013 року Державним закладом «ДМА МОЗ України» [PERSON] була відрахована з очної частини інтернатури. 27.02.2013 року їй було направлено Претензію про сплату заборгованості відповідно до угоди №157 від 01.09.2005 року про підготовку фахівців з вищою освітою. Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням з державного бюджету на навчання студентки [PERSON]. витрачено кошти, за 2005-2011 року - 58702, 74 грн. та витрачено кошти з державного бюджету на навчання в інтернатурі Державного закладу «Дніпропетровська медична академія МОЗУ» за 2011-2012 року в сумі 6333,53 грн., а всього 65036,38 грн. Оскільки, відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань встановлених угодою, а саме: перервала навчання в очній частині інтернатури без поважної причини, позивач просить стягнути з останньої до державного бюджету 65333,53 грн. та судовий збір в сумі 650,36 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача з'явився у судове засідання, заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, зокрема посилаючись на те, що угода про підготовку фахівців з вищою освітою № 157 від 01.09.2005 року є недійсною та незаконною оскільки підписана позивачем будучи неповнолітньою. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши правовідносини між сторонами та надавши їм правову оцінку, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2005 року між сторонами укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою №157 (а.с. 7). Дана угода підписана [PERSON], [INFO] у віці 17 років, тобто до досягнення повноліття та підпису батьків не містить. Відповідно до ч.1,2 ст. 222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу, а також може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. У відповідності з ст. 221 ЦК України будь-який укладений неповнолітніми правочин може набути юридичного значення у випадку активного або пасивного схвалення його батьками. Відсутність згоди і наступного схвалення батьків (усиновлювачів), піклувальників правочину, укладеного неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, є підставою для визнання судом такого правочину недійсним за позовом заінтересованих осіб (батьків, усиновлювача, піклувальника). Отже, оскільки [PERSON] після укладення вищезазначеної угоди продовжила навчання, позов батьками про визнання угоди недійсною не пред'являвся, тому у суду немає ніяких підстав вважати даний правочин недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з умовами вищезазначеної угоди університет зобов'язувався здійснити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця. Після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації фахівець забезпечується місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку (а.с 7). Виконання зобов'язань з боку позивача підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи. Так, наказом №337-0С від 29.07.2005 року [PERSON] була зарахована на І курс Дніпропетровської державної медичної академії (а.с. 8). Згідно наказу №421ос від 23.06.2011 року «Про випуск спеціалістів та медичних сестер бакалаврів в 2011 році» [PERSON] закінчила ДДМА, їй було присвоєно кваліфікацію лікаря та видано диплом серії [NUMBER] (а.с. 11,15). Відповідно до наказу № 680ок від 05.09.2011 року відповідач була зарахована до очної частини інтернатури на кафедру акушерства, гінекології та перенатальної ФПО та отримала державний розподіл УОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, Знам'янська ЦРЛ, на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю лікар-акушер-гінеколог (а.с 19,22). Згідно з наказом №82ос від 30.01.2013 року Державним закладом «ДМА МОЗ України» [PERSON] відраховано з очної частини інтернатури з 01.03.2012 року в зв'язку з припиненням навчання без поважних причин (а.с. 25). З'ясовано, що загальна сума витрат на утримання [PERSON] в період навчання з 2005 по 2012 роки складає 65036,38 грн., згідно розрахунку витрат, наявного в матеріалах справи (а.с. 28). Претензією про сплату заборгованості відповідно до угоди №157 від 01.09.2005 року про підготовку фахівців з вищою освітою, [PERSON] повідомлена про заборгованість по витратам за навчання у вищезазначеному розмірі (а.с. 26 ). Крім того, відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України N 992 від 22.08.96 року затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням. Зокрема пункт 14 зазначеного Порядку встановлює, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п.3 ч. 2 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затверджених наказом МОЗ України від 25.12.1997 року №367, випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора) -спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Пунктом 21 Порядку №367 випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі не прибуття за направленням або відмови приступити до роботи за призначенням з причин не зазначених у п.9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п.2.2 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів. Затвердженого наказом МОЗ України від 19.09.1996 року №291 зарахування в інтернатуру здійснюється наказом управління охорони здоров'я області, яке є державним замовником випускників медичних закладів освіти. Випускники зараховуються на посади лікарів-інтернів на підставі диплома лікаря, посвідчення про направлення на роботу за персональним розподілом. Відповідно до зазначених положень нормативних актів вартість навчання відшкодовується до державного бюджету, а витрати, пов'язані з тим, що випускник не приступив до роботи, компенсуються замовнику. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення, а також про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 650 (шістсот п'ятдесят) грн. 36 коп, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та ст. 526 ЦК України, ч.2 ст. 52 ЗУ «Про освіту», п. 14, 16 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням», затвердженого Постановою КМУ № 992 від 22.08.1996 р. та п. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 р. № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів»,

Outcome: approved