Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Козятинської міської ради Вінницької області про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування вимог позовної заяви позивач вказав, що [INFO] року померла його дружина , яка проживала разом зним в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS] Він є співвласником квартири [ADDRESS]. Як чоловік померлої він є спадкоємцем майна померлої дружини і у встановлений законом строк прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерської О.В. Для оформлення належним чином своїх спадкових прав на частину квартири необхідно визначити частки співвласників квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житло, яке видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 19 жовтня 1993 року на ім'я [PERSON] та [PERSON], було видане без зазначення конкретних часток, тобто квартира [ADDRESS] При отриманні свідоцтва частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що їхні частки у спільній сумісній власності рівні, тому що він та його померла дружина користувались рівними правами та несли рівні обов'язки щодо квартири, й інших домовленостей між нами не існувало. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак від позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про день та час слухання справи, однак від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява, в якій позов визнає і просить справу розглядати без присутності представника відповідача . Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла дружина позивача [PERSON] , яка проживала разом з ним в [ADDRESS] ( а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS] Позивач є співвласником квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності від 19 жовтня 1993 року, виданого Козятинською дистанцією цивільних споруд( а.с. 2). Позивач є спадкоємцем за законом 1-ї черги до майна померлої дружини. У встановлений законом строк прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Свідерської О.В, що підтверджується копією спадкової справи № 123/2016, заведеної приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Свідерською О.В. ( а.с.26-28) . Для оформлення позивачу належним чином своїх спадкових прав на частину квартири необхідно визначити частки співвласників квартири [ADDRESS] Свідоцтво про право власності на житло, яке видане Козятинською дистанцією цивільних споруд 19 жовтня 1993 року на ім'я [PERSON] та [PERSON], було видане без зазначення конкретних часток, тобто квартира [ADDRESS] При отриманні свідоцтва частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що їхні частки у спільній сумісній власності рівні, тому що позивач та його померла дружина користувались рівними правами та несли рівні обов'язки щодо квартири, й інших домовленостей між нами не існувало. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 п. 12 роз'яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 386 ЦК України, згідно з якими спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності , частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом. Оскільки позивач являється інвалідом 2-ї групи інвалідності( а.с. 9) , то відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ " Про судовий збір" , він звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.1 ст. 4ЗУ « Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ч.2 ст. 4 З У « Про судовий збір» в редакції від 08.10.2016 за подання до суду заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, при подачі заяви немайнового характеру, станом на 09.12.2016 , сплаті підлягає судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Таким чином, судові витрати за подання до суду заяви немайнового характеру повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved