Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку №14, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комкова. Перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано. Відповідач зареєстрована у вказаному будинку, але з 10 липня 2015 року не проживає за даною адресою, фактичне її місце проживання не відомо. В зв'язку з реєстрацією відповідача, позивач зобов'язаний сплачувати надмірні комунальні платежі, має проблеми з оформленням субсидії, в зв'язку з чим змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 13.01.2014 року є 67/100 частин житлового будинку 314 по вул. Комкова у м. Херсоні. У зазначеному будинку зареєстрована та з 10.07.2015 року не проживає колишня дружина позивача [PERSON], що підтверджено довідками ОСМД №12 та витягом з домової книги. Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала суду пояснення, що [PERSON] з 2015 року не проживає за адресою: [INFO]. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного, оскільки відповідач відсутня за вказаною адресою більше року, та враховуючи, що позивач є власником 67/100 частин будинку №14, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved