Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про повернення строкового банківського вкладу (депозиту), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 січня 2015 року між ПАТ "Банк «Фінанси і Кредит" та [PERSON], був укладений договір № 307231/32758/7-15 від 06 січня 2015 року про банківський строковий вклад «Класік» на 7 міс. в іноземній валюті. Згідно з Договором № 307231/32758/7-15 від 06 січня 2015 року було відкрито вкладний рахунок [NUMBER], на який вкладник вніс 1500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США. Відповідно пункту 5 договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом всього строку дії договору. При цьому, згідно даного договору банк зобов'язується перерахувати нараховані проценти за фактичний термін розміщення вкладу. 23 лютого 2015року позивач звернувся до банку з заявою про розірвання договору № 307231/32758/7-15 та повернення вкладу та процентів, відповідно до умов договору, але банком ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» йому було відмовлено. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Такий закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення позивачу вкладу, є протиправними. Пунктом 5 Постанови № 758 Національного банку України від 03 грудня 2014 р., яка діє до 03 березня 2015 р., визначено обмеження видачі готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомата в межах до 150000 грн. на добу, що значно більше, ніж сума вкладу. Просить стягнути з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його користь кошти в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) доларів США. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимог задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2015 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 5 Філії «Дніпропетровське РУ» Самсоненко Сергія Олександровича, було укладено договір - заяву № 307231/32758/7-15 про банківський строковий вклад «Класік» на 7 міс. в іноземній валюті у сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) доларів США на строк з 06 січня 2015 року по 06 серпня 2015 року (а.с.4). [PERSON], вніс 1500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США на вкладний рахунок [NUMBER], що підтверджується квитанціями №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 від 06.01.2015р., які містяться в матеріалах справи на а.с. 6-10. 23.02.2015 року позивач звернулися до Банку із заявою про розірвання договору від 06.01.2015 року за № 307231/32758/7-15, яка зареєстрована за вх. № 7 від 23.02.2015року (а.с. 5), але Банком відповідачу було відмовлено. Відповідно пункту 5 договору № 307231/32758/7-15 від 06 січня 2015 року, вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом всього строку дії договору. При цьому, згідно даного договору банк зобов'язується перерахувати нараховані проценти за фактичний термін розміщення вкладу. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відмовляючись в переказі коштів, які належать на праві власності позивачау, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду наведеного суд вважає, що банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти на його вимогу, а тому вимоги позову про стягнення з відповідача вкладу у сумі 1500,00 доларів США є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу шляхом стягнення з Банку на користь держави судового збору у сумі 318,90 грн., виходячи з того, що розмір задоволених вимог позову у гривневому еквіваленті становить 31890 грн. на день ухвалення рішення (курс НБУ 2126,295 грн. за 100 доларів США).

Outcome: approved