Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, третя особа: Запорізька митниця Державної фіскальної служби, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про зняття заборони на нерухоме майно та внесення до державного реєстру прав запис про припинення обтяження щодо об'єкта нерухомості - квартири за адресою [ADDRESS], накладених записом про обтяження № 2120041 від 23.06.2005 року. У позові позивач зазначив, що у вересні 2002 року державним виконавцем Куценко Світланою Станіславівною відділу державної виконавчої служби Ленінського району було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення його відчуження за примусовим виконанням виконавчого листа № 3-2635/02 від 08.04.2002р. виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя. Про дану постанову Позивач дізнався лише у 2015 році та з метою зясування виникнення заборони на відчуження майна [PERSON] звернувся до запорізького обласного державного нотаріального архіву. Однак відповідно до відповіді від 08.06.2015р. за № 1266/01-17 в державному нотаріальному архіві відсутні відомості щодо зазначеної заборони. Таким чином, оскільки Позивачу не було відомо про наявність судової справи в Ленінському районному суді м. Запоріжжя відносно [PERSON] про конфіскацію майна на користь держави на підставі складеного Запорізькою митницею ДФС протоколу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої було винесено постанову від 08.04.2002р. про конфіскацію майна та з мстою оскарження зазначеної постанови Позивач звернувся де суду з заявою про видачу копії постанови від 08.04.2002р. Відповіддю від 14.08.2015р. за підписом голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя, позивача повідомлено, що копію постанови від 08.04.2002р. по справі №3-2635/02 відносно [PERSON] надати неможливо, оскільки справа відсутня в суді. 31 серпня 2015 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя Позивачем було направлено заяву про поновлення втраченого провадження по адміністративній справі №3-2635/02, проте станом на день подачі даного позову справу так і не відновлено. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно на підставі не відомої адміністративної справи, позивач вважає, що порушується його право приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому він змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача надав суду заяву про слухання справи без участі представника відповідача та ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Запорізької митниці ДФС у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі., з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону, слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. З наданих позивачем доказів вбачається , що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. У судовому засіданні доведено та підтверджено належними доказами, що у вересні 2002 року державним виконавцем Куценко Світланою Станіславівною відділу державної виконавчої служби Ленінського району було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення його відчуження за примусовим виконанням виконавчого листа № 3-2635/02 від 08.04.2002р. виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя. Про дану постанову Позивач дізнався лише у 2015 році. Позивач [PERSON] звернувся до запорізького обласного державного нотаріального архіву. Однак як вбачається з відповіді від 08.06.2015р. за № 1266/01-17 у державному нотаріальному архіві відсутні відомості щодо зазначеної заборони. Таким чином, доведено, що позивачу не було відомо про наявність судової страви в Ленінському районному суді м. Запоріжжя відносно [PERSON] про конфіскацію майна на користь держави на підставі складеного Запорізькою митницею ДФС протоколу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої було винесено постанову від 08.04.2002р. про конфіскацію майна. Згідно з відповіді від 14.08.2015 р. за підписом голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя, позивачу повідомлено, що копію постанови від 08.04.2002р. по справі №3-2635/02 відносно [PERSON] надати неможливо, оскільки справа відсутня в суді. 31 серпня 2015 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя Позивачем було направлено заяву про поновлення втраченого провадження по адміністративній справі №3-2635/02, проте станом на день подачі даного позову справу так і не відновлено. Відповідно до ч.І ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно з п. 5.1.4. Інструкції "Про проведення виконавчих дій", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при звернені з заявою до суду, а саме судовий збір у розмірі 487, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved