Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради, третя особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , заповідала - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] . Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом була заведена спадкова справа № 176/2016 після померлої [INFO] [PERSON] . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] . Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою було відмовлено, у зв`язку із відсутністю у нього документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно, про що винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 лютого 2019 року №340/02-31. Посилаючись на те, що у позивача відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця, а саме [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що позбавляє його можливості оформити спадщину у нотаріуса, просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після померлої « [INFO] » червня [INFO] [PERSON] . Позивач підтримав позовні вимоги надавши письмову заяву. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи буз участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 16 червня 2016 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Серія [NUMBER] . Згідно із заповітом, посвідченим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою «02» лютого 2013 року за реєстровим №2-36, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (« [INFO] , місце народження місто Запоріжжя), що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті - все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] , місце народження село Трудолюбимівка Михайлівського району Запорізької області. Заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.02.2013 року № 33178694. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.01.1996 року Орджонікідзевська районна адміністрація посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Загальна площа квартири 43 кв.м, житлова площа 26.8 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності № [NUMBER] , видане 17.01.1996 року Орджонікідзевсвькою районною адміністрацією. Калугін [PERSON] звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою від 07.07.2016 року про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] . Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] від 07.07.2016 року про прийняття спадщини за заповітом була заведена спадкова справа № 176/2016 після померлої [INFO] [PERSON] . 15.02.2019 року державним нотаріусом Першої Запорізької державної контори Нестеренко О.М. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право спадкодавця на таке майно. У [PERSON] відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця, а саме [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Заповіт не змінений та не скасований. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджена відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] . Таким чином, обрані позивачем спосіб захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 1217, 1223, 1233, 1235 ЦК України,

Outcome: approved