Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21 943,86 грн., з яких: 2 840 грн. - заборгованість за кредитом; 10 652, 72 грн. - заборгованість по процентах; 6 930 грн. - заборгованість по комісії; 500 - штраф (фіксована частина); 1 021,14 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. Третя особа в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях третя особа та його представник заперечували щодо задоволення позовних вимог з посиланням на те, що відповідач є донькою [PERSON] та зловживає алкогольними напоями. У зв'язку з зазначеним повернути кредит вона не в змозі, а задоволення позовних вимог банку може призвести до порушення інтересів третьої особи, оскільки єдине майно, яким володіє відповідач є 1/5 частиною квартири, яка належить також і йому. Враховуючи викладене, стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором вплине на його інтереси, так як зазначена квартира є його єдиним житлом. Правових підстав своїх заперечень третя особа суду не зазначила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, ЗАТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «Акцент-Банк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів від 14.05.2009 р. змінено тип банку та його найменування з ЗАТ «Акцент-Банк» на ПАТ «Акцент-Банк». 19.08.2008 року між сторонами було укладено договір, згідно з умовами якого позичальнику банком надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами та повернути кредити у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань. Пояснення третьої особи суд вважає не обґрунтованими, не підтвердженими правовими нормами та недоведеними. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 943,86 грн., з яких: 2 840 грн. - заборгованість за кредитом; 10 652, 72 грн. - заборгованість по процентах; 6 930 грн. - заборгованість по комісії; 500 - штраф (фіксована частина); 1 021,14 грн. - штраф (процентна складова) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved