Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів громадського стану м.Кам'янське Дніпропетровської області 19 вересня 1992 року, актовий запис №749. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 19 вересня 1992 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Останні два роки їх подружнє життя розладилось. Почуття взаємної поваги та любові між ними пройшло. Спільне господарство не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася і вони мешкають протягом тривалого часу окремо. Позивач з відповідачем не зустрічаються, та не підтримують ніяких подружніх відносин. Крім того позивач зазначає, що вже деякий проміжок часу він мешкає з іншою жінкою. Вважає, що вони з відповідачем обидва розуміють, що їх сімейні відносини не склалися і подальше сумісне проживання не можливе, за обставин, що склалися, їх сімейні відносини існувати більше не можуть, а збереження шлюбу суперечитиме самому єству і принципам побудови сім'ї, обмежує їх взаємні права і інтереси, оскільки формальне існування шлюбу перешкоджає їх обом у забезпечені самостійного життя. Неповнолітній син [PERSON] мешкає і в подальшому буде мешкати з відповідачем. Матеріальну допомогу на утримання спільного з відповідачем неповнолітнього сина позивач надає добровільно і в подальшому зобов'язується надавати і всіляко матеріально забезпечувати його. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин на підставі ст.74 ЦПК України та ч.1 ст.224 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158, ст.224 ЦПК України. 11 липня 2017 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 вересня 1992 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом рацс м.Дніпродзержинська, запис за №749 (а.с.4). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис за №836 від 06 грудня 2007 року (а.с.5). Судом встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їх дітей, фактичні шлюбні відносини на дату подання позовної заяви припинені з причин психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved