Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі позовом до\~[PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що 22 грудня 2010 року позивач отримав у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] будинок, який розташований за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 9-а. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі по справі, однак вказаних осіб він взагалі не знає, будь-якими родинними чи сімейними відносинами з ними не пов'язаний. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Кудрі 9-а, в смт. Чаплинка, Херсонської області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224 - 233 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2010 року спадкоємцем майна [PERSON]В є її син [PERSON] спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 9-а. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 04.05.2011 року, виданого комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради житловий будинок, садибного типу, розташованого по вул. Кудрі 9-а, в смт. Чаплинка, Херсонської області належить на праві власності [PERSON] З акту перевірки факту проживання в житловому приміщенні №728 від 26.06.2017 року, складеного комісією у складі [PERSON] заступника селищного голови, [PERSON] інспектора житлового фонду, [PERSON] члену житлово побутової комісії слідує, що проведеною перевіркою факту проживання за адресою: [INFO] встановлено, що зареєстровані, але фактично не проживають [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з 2006 року. Дану перевірку встановлено за свідченнями власників сусідніх будинків [PERSON], [PERSON] Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що за життя знала [PERSON], яка їй повідомила, що в будинку зареєструвала проживання [PERSON], з причини того, що останньому потрібна була робота, а без реєстрації він не мав змоги влаштуватись, оскільки він з м. Нова Каховка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживав по сусідству із [PERSON] та товаришує із її сином [PERSON] Знає, що баба [PERSON] зареєструвала за місцем свого проживання [INFO], [PERSON] та [PERSON], однак останні ніколи не проживали у вказаному будинку та в родинних відносинах з нею не перебували. За змістом ч.1\~ ст. 16 ЦК України\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення\~\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що власником будинку, що розташований за адресою: Херсонська область, смт. Чаплинка, вул. Кудрі, 9-а, є позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.2010 року. За життя його мати [PERSON], яка померла у 2007 році зареєструвала в належному їй будинку [PERSON] та [PERSON] з якими в родинних відносинах не перебувала. Вимоги позивача щодо відсутності відповідачів та не проживання останніх в спірному будинку з 2006 року, підтверджується показами свідків та актом їх не проживання, тому виходячи із встановлених обставин по справі та враховуючи наведені положення закону, відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житловому будинку з 2006 року, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved