Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частку у спільному майні подружжя, а саме ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. Мотивувала свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1977 року по 09 листопада 2005 року. В період подружнього життя ними в 1977 році отримано земельну ділянку та дозвіл на будівництво, в 1982 році за рахунок спільних коштів та праці завершене будівництво житлового будинку та в 1983 році видане свідоцтво про право власності на будинок на ім'я [PERSON]. В 1983 році стосунки між подружжям погіршилися та рішенням народного суду міста Знам'янка позивачу виділено в користування 2/3 частини спірного будинку, а [PERSON]- 1/3 частину будинку. Згодом подружжя примирилися та почали проживати разом, построїли господарські будівлі. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину ніхто не приймав. На підставі рішення народного суду м. Знам'янки від 09 вересня 1983 року позивач не може зареєструвати своє право власності, так як рішенням суду виділено в користування частину будинку, що не дає змоги встановити набуття права власності на будинок. На даний час вона бажає зареєструвати в будинку неповнолітніх дітей, тому виникла необхідність вирішення питання в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд розглядати справу без участі представника. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1977 року (а.с.6). Шлюб між ними розірвано 09 листопада 2005 (а.с.6). В період подружнього життя ними в 1977 році отримано земельну ділянку та дозвіл на будівництво, в 1982 році за рахунок спільних коштів та праці завершене будівництво житлового будинку та в 1983 році видане свідоцтво про право власності на будинок на ім'я [PERSON] № 901 від 18.01.1983 року (а.с.10). За рішенням народного суду міста Знам'янка Кіровоградської області від 09 вересня 1983 [PERSON] виділено в користування 2/3 частини колгоспного двору по [ADDRESS], 1/3 частину колгоспного двору за вказаною адресою виділено [PERSON] (а.с.11). У технічному паспорті на будинок [ADDRESS] власником зазначений [PERSON] (а.с.16-18). Рішенням суду від 09 вересня 1983 встановлено, що будинок побудований в період спільного проживання подружжя. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 22 КпШС України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання За ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд встановив, що спірний будинок побудований сторонами за час перебування в шлюбі, тому являється спільною сумісною власністю подружжя, позивач ставить питання про визнання за нею права власності на ? частину будинку, що відповідає ст. 70 СК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved