Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (позичальником) був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL4614, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надавати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 543 800,00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому Договорі. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною Генерального договору (п. 1.1.1. Генерального договору). Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за Генеральним договором до 01.06.2033. В подальшому, 06 червня 2008, 19 березня 2010 року, 17 червня 2010 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року, 17 серпня 2012 року, 16 квітня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 червня 2014 року між Позивачем та [PERSON] було укладено ряд Додаткових угод до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4614 від 06 червня 2008 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором-2, 31 жовтня 2013 року між Позивачем та [PERSON] (поручителем) було укладено Договір поруки. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2016, яке набрало законної сили 15.06.2017, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість по Додатковій угоді № ВL4097/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4097 від 29 квітня 2008 року у розмірі 405 864,70 доларів США, яка утворилася станом на 31.05.2015; по Додатковій угоді № ВL4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4614 від 06 червня 2008 року у розмірі 372 184,99 доларів США, яка утворилася станом на 31.05.2015; по Додатковій угоді № ВL4659/4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4614 від 06 червня 2008 року у розмірі 165 497,13 доларів США, яка утворилася станом на 31.05.2015. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ВL4614 від 06 червня 2008 року, 09 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , за згоди [PERSON] , був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серія [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1 п. 1 договору від 17 серпня 2012 року, укладненого між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого пиватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. 09.06.2008 за реєстровим № 4069, сторони домовились проте, що в будь-якому випадку іпотекою за цим договором іпотеки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань боржником [PERSON] за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL4614 від 06 червня 2008 року, укладеним між таким боржником та Іпотекодержателем, в тому числі за наступними Додатковими угодами до Основного договору: Додатковою угодою №BL4659/4614/К-1 від 06 червня 2008 року до Основного договору: Додатковою угодою №BL4614/К-1 від 06 червня 2008 року до Основного договору; іншими додатковими угодами. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником та поручителем основного зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 943 564,82 долари США, позивач в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] просить звернути стягнення на підставі Договору іпотеки від 09.06.2008 на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки у сумі 4 899 200 грн. Ухвалою від 02.05.2018 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 10.09.2018 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому остання заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що договором іпотеки від 09.06.2008 та договорами про внесення змін до договору іпотеки від 19.03.2010, 22.07.2011, 27.10.2011, 17.08.2012 забезпечувався кредит по генеральному договору про надання кредитних послуг № BL 4614 від 06.06.2008, проте зміни, які вносилися до генерального договору у 2013, 2014 роках у договорі іпотеки не відображалися, тобто з нею не узгоджувалося підвищення процентної ставки та суми кредитних коштів, отриманих боржником [PERSON] , а у самому договорі іпотеки розмір зобов`язання за кредитним договором у грошовому еквіваленті не вказується. Натомість [PERSON] у 2014 році повідомляв її про те, що він повернув всю суму боргу банку, під яку в іпотеку надавалася належна їй квартира. Вказала на те, що договори поруки, які нібито укладалися між нею та позивачем на забезпечення виконання основного зобовязання позичальником [PERSON] , визнано судом недійсними. Крім того посилалася на сплив строку позовної давності. Ухвалою суду від 24.02.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 13.10.2020 відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про відкладення розгляду справи, посилаючись на погіршення стану свого здоров`я. Аналогічні клопотання про відкладення розгляду справи направлялися відповідачем до суду 24.02.2020, 20.05.2020, у яких остання зазначала також зазначала про неможливість з`явитися до суду через погане самопочуття, а також перебування за межами м. Києва та неможливість прибути у судове засідання через карантинні заходи та заборону міжміського транспорту. У зв`язку з наведеним розгляд справи через неявку відповідача було неодноразово відкладено. Документів на підтвердження обставин, викладених у вищевказаних заявах, відповідачем суду не надано. Суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання такими, що не викликані поважними причинами, вважає, що її дії вказують на зловживання нею своїми процесуальними правами та ухиленням від виконання покладених обов`язків, що негативно впливає на принципи цивільного процесу, зокрема рівності сторін, призводить до невиправданого затягування розгляду справи за відсутності для цього суттєвих передумов. З цих підстав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 06 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] (позичальником) було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL4614 (надалі - Генеральний договір-2). Відповідно до умов Генерального договору-2 Банк зобов`язався надавати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 543 800,00 доларів США, у порядку і на умовах, зазначених у цьому Договорі. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною Генерального договору (п. 1.1.1. Генерального договору). Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за Генеральним договором до 01 червня 2033 року. 06 червня 2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №BL4614/K-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4614 від 06 червня 2008 року (надалі - Індивідуальна угода-2), відповідно до якої Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 316 955,00 (триста шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) дол. США, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 % річних (п.3.1. Індивідуальної угоди-2). 06 червня 2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №BL4659/4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №4614 від 06 червня 2008 року (надалі - Індивідуальна угода-3), відповідно до якої Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 14 % річних (п.3.1. Індивідуальної угоди-3). Також, 19 березня 2010 року, 17 червня 2010 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 27 жовтня 2011 року, 17 серпня 2012 року, 16 квітня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 19 червня 2014 року між Позивачем та [PERSON] були укладені Додаткові угоди до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4614 від 06 червня 2008 року, Індивідуальної угоди-2 та Індивідуальної угоди-3, згідно з умовами яких змінювались розміри відсоткових ставок за користування кредитом. Оскільки [PERSON] не виконував свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у нього виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої по індивідуальній угоді -1 складає 405 864,70 доларів США; по індивідуальній угоді-2 - 372 184,99 доларів США; по індивідуальній угоді-3 - 165 497,13 доларів США. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в солідарному порядку стягнуто з [PERSON] та [PERSON] вказану суму заборгованості. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2017 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року залишено без змін. До теперішнього часу заборгованість перед Банком не погашена. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ВL4614 від 06.06.2008, 09 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданного Головним управлінням житлового забезпечення, Виконавчим органом Київської міської ради 24 лютого 2007 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 16 лютого 2007 року № 300-С/КІ, право власності за яким зареєстровано в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» 02 березня 2007 року в реєстровій книзі № 479-184 за реєстровим № 44935. Вказане підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 117900071 від 21.03.2018. Згідно з заявою від 09 червня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. [PERSON] надав свою згоду на передачу в іпотеку його дружиною [PERSON] квартири [ADDRESS] , та не заперечував проти укладення Договору іпотеки з ВАТ «Універсал Банк» на умовах за власним розсудом. Згідно з довідкою ТОВ «Сучасний Дім 1» від 19.05.2008 року у квартирі, що є предметом іпотеки, за адресою: [ADDRESS] , жодна особа не зареєстрована. Згідно з п. 2.1.1. договору іпотеки від 09 червня 2008 року, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за будь-яким з вищевказаних Основного(их) договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі, переважно перед іншими кредиторами. Згідно з п. 4.2. Іпотечного договору звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі рішенням суду або виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до п. 4.5 договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 1 договору від 17 серпня 2012 року про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. 09 червня 2008 року за реєстровим № 4069, укладненого між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , сторони домовились доповнити п. 1.1 Договору іпотеки, згідно з яким в будь-якому випадку іпотекою за цим договором іпотеки забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань [PERSON] (боржником) за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL4614 від 06 червня 2008 року, укладеним між таким боржником та Іпотекодержателем, в тому числі за наступними Додатковими угодами до Основного договору: Додатковою угодою №BL4659/4614/К-1 від 06 червня 2008 року до Основного договору; Додатковою угодою №BL4614/К-1 від 06 червня 2008 року до Основного договору; іншими додатковими угодами. Іпотекодавець та Іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами Основного (-их) договору (-ів), що обумовлюють основне, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань, що забезпечується іпотекою відповідно до цього Договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру таких зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору (-ів), що обумовлюють основне зобов`язання. Сторони підтверджують, що іпотекою за цим Договором забезпечуються також і розмір зобов`язань, строк і порядок його виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаного Основного (-их) договору (-ів), що обумовлюють основне зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вже зазначалося вище, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто в сумі 943 564,82 дол. США. Рішення суду до теперішнього часу не виконане. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. У договорі іпотеки сторони визначили, що заставна вартість предмета іпотеки станом на 2008 рік становить 3 768 040 гривень 00 копійок. ( п.1.2 Договору іпотеки). Згідно висновку про вартість майна ТОВ «Бізнеспартнери» № 741963 від 21 листопада 2017 року вартість предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] , становить 4 899 200,00 гривень. Доказів щодо іншої ціни предмету іпотеки відповідачем не надано. У поданому відзиві заперечнь щодо визначеної ціни не висловлено. З цих підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, вважає правильним звернути стягнення на підставі Договору іпотеки від 09 червня 2008 року на заставлене майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] , на користь ПАТ «Універсал Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості по Додатковій угоді № ВL4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4614 від 06 червня 2008 року, яка станом на 31 травня 2015 року становить 372 184 (триста сімдесят дві тисячі сто вісімдесят чотири) доларів США 99 центів, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 312 282, 32 доларів США, заборгованості по відсотках у розмірі 59 771, 32 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 131, 35 доларів США; по Додатковій угоді № ВL4659/4614/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4614 від 06 червня 2008 року, яка станом на 31 травня 2015 року становить 165 497 (сто шістдесят п`ять тисяч чотириста дев`яності сім) доларів США 13 центів, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 145 772,63 доларів США, заборгованості по відсотках у розмірі 19 585,05 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 139,45 доларів США, шляхом продажу на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації у сумі 4 899 200,00 грн. Крім того, суд не погоджується з твердженнями відповідача щодо закінчення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Відповідно до частин 2, 3 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Так, у травні 2015 року АТ «Універсал Банк» зверталось з позовом до [PERSON] , [PERSON] з підстав невиконання останніми договорів про надання кредитих послуг № BL4614 від 06.06.2008 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року позов задоволено та ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.06.2017 залишено без змін. В подальшому рішення першої та апеляційної інстанції переглянуто судом касаційної інстанції, та постановою від 17.10.2019 рішення залишені без змін. З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] звернулося 23.04.2018 року. З огляду на те, що положеннями частини другої статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, а після переривання перебіг позовної давності починається заново, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із вимогами до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, які є похідними від вимог про стягнення заборгованості за грошовоми зобов`язаннями. Визнання недійсними договорів поруки автоматично не призводить до настання аналогічних наслідків для договорів іпотеки, укаледних за участі поручителя. Інші доводи, що викладені у відзиві (повне повернення кредитних коштів [PERSON] ) не підтверджуються будь-якими доказами, а тому суд їх вважає недоведеними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved