Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в порядку регресу,\~мотивуючи позов\~тим,\~що 09.12.2017\~року близько\~18\~год.\~10\~хв.\~в м.\~Вінниці по\~вулиці Хмельницьке\~шосе,\~з вини\~відповідача,\~який керував\~автомобілем «Тоyota»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~була скоєна\~дорожньо-транспортна\~пригода.\~Після скоєння\~ДТП відповідач\~самовільно залишив\~місце ДТП. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Вина відповідача підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 року. В результаті\~зазначеної ДТП\~був пошкоджений\~автомобіль «Volkswagen\~Transporter»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~власником якого\~є [PERSON] \~та за\~кермом якого\~знаходився водій\~ [PERSON] ,\~цивільно-правова\~відповідальність якого\~була застрахована\~згідно Полісу\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності №АК№4453920,\~укладеного із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», в результаті пошкодження при ДТП складає 36997,40 грн. Також у зв`язку із залученням аварійного комісара, МТСБУ понесло витрати в розмірі 635,00 грн. В результаті\~настання події,\~25.05.2018\~року позивачем\~було здійснено\~виплату страхового\~відшкодування потерпілому\~в розмірі 30831,16 грн. З огляду на викладене, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, тому він звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з [PERSON] на його\~користь кошти\~в розмірі\~понесених витрат\~в сумі 30831,16\~грн.,\~витрати за\~послуги експерта\~у розмірі\~635,00\~грн.\~та судовий\~збір в\~розмірі 2102,00 грн., а загалом 33568,16 грн. Представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~але подав\~до суду\~клопотання в якому\~зазначив,\~що позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі,\~справу просив\~розглядати у\~його відсутність та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер\~ [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 6). Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4453920 від 31.05.2017 року, відповідальність [PERSON] , якому належить забезпечений транспортний засіб Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на строк\~з 01.06.2017\~року до\~31.05.2018\~року включно.\~За вказаним\~полісом,\~ліміт відповідальності\~за шкоду,\~заподіяну майну,\~встановлений в\~сумі 100000,00\~грн.\~та франшиза\~-\~в розмірі\~0,00\~грн.\~(а.с.\~9). Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 року у справі № 127/27568/17 [PERSON] визнано винним\~у вчиненні\~правопорушення,\~передбаченого ст.ст.\~122-4,\~124\~КУпАП та\~застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави (а.с. 10). Дана постанова суду набрала законної сили 09.02.2018 року. Зі змісту\~вказаної постанови\~вбачається,\~що 09.12.2017\~року о 18 год. 10 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, водій [PERSON] , керуючи автомобілем\~«Тоyota»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~не дотримався\~безпечного інтервалу\~та допустив\~зіткнення з\~автомобілем «Фоксваген»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~внаслідок чого\~було пошкоджено\~транспортні засоби.\~Крім того,\~ [PERSON] залишив місце ДТП до якого був причетний. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов`язковим для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. 12.12.2017 року [PERSON] було подано до Моторно (транспортного) страхового бюро України письмове повідомлення про вказану вище дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7). 21.02.2018 року [PERSON] звернувся до позивача з письмовою заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09.12.2017 року (а.с. 8). Відповідно до\~Звіту про\~оцінку вартості\~(розміру)\~збитків,\~заподіяних пошкодженням\~транспортного засобу №\~18-20\~від 30.01.2018\~року,\~складеного оцінювачем\~ [PERSON] ,\~вартість (розміру)\~збитків,\~заподіяних пошкодженням\~транспортного засобу Volkswagen Transporter Т5 2.5 ТDI Kombi, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки, становить 36997,40 грн. (включаючи ПДВ) 30831,17 грн. (а.с. 11-19). Опис пошкоджень транспортного засобу Volkswagen Transporter міститься в дефектній відомості огляду колісного транспортного засобу (а.с. 14). Матеріалами справи підтверджується те, що у зв`язку із залученням аварійного комісара МТСБУ було понесено витрати на аварійного комісара, яким було здійснено огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму послуг в розмірі 635,00 грн. (а.с. 20- 23). Відповідно до\~наказу Моторно\~(транспортного)\~страхового бюро\~України №\~4906\~від 24.05.2018\~року,\~фінансове управління\~зобов`язано\~сплатити відшкодування на рахунок [PERSON] в розмірі\~30831,16\~грн.\~за шкоду\~заподіяну в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди. Юридичному департаменту у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку, вчинити заходи відповідно до чинного законодавства (а.с. 25). З платіжного доручення № 905241 від 25.05.2018 року вбачається, що Моторно (транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату потерпілому [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 30831,16 грн. (а.с. 26). Позивач направляв відповідачу лист з проханням в добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати на оплату шкоди в розмірі 30831,16 грн., завданої в результаті ДТП, який залишений без реагування (а.с. 24). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В зв`язку з цим, суд вважає, що подія яка сталася 09.12.2017 року є страховим випадком. Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою суду (а.с. 10). Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема було порушено Правила дорожнього руху; є безпосередній причинний зв`язок внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля [PERSON] , є вина відповідача, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Пунктом 38.2.1. ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. 41.1.ст. 41 вищезазначеного Закону). Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Слід відзначити, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону (п. 40.3. ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у зв`язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування та витрат за послуги експерта. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved