Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що його дружині [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.1999 р. за реєстровим №43 належав житловий будинок [ADDRESS] на земельній ділянці Маріупольської міської ради народних депутатів площею 814 кв.м. . Право власності було зареєстроване в БТІ реєстраційний №13754 від 11.01.1999 р.. Рішенням Приморської районної адміністрації від 23.06.1999 р. №109/2 дозволено [PERSON] будівництво жилого будинку зі зносом старого строк закінчення робіт червень 2001 року, зобов`язано протягом місяця оформити технічну документацію в управлінні архітектури та містобудівництва виконкому. По закінченню будівельних робіт здати в експлуатацію жилий будинок в установленому порядку. Головним управлінням архітектури та містобудування міста Маріуполя було дозволено [PERSON] на підставі вказаного рішення будівельні роботи по будівництву жилого будинку з надвірними будівлями на ділянці [ADDRESS] , строк закінчення робіт 2001 рік. Рішенням Маріупольської міської ради №90/3 від 15.03.2000 р. [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0789 га [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, про що видано державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований за №1701 №2133. Після смерті дружини право власності на наказну земельну ділянку площею 0,0789 га, кадастровий номер:1412337200:01:008:0938 перейшло до позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2020 р. Однак під час життя на підставі вищевказаних дозвільних документів усі будівлі та споруди, які знаходились на вказаній земельній ділянці на час посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу були знесені. У 2002 році ними закінчено будівництво нового двоповерхового житлового будинку загальною площею 188,9 кв.м., житловою площею 123,6 кв.м., позначеного на схемі розташування будівель і споруд у технічному паспорті на будинок літ. Д-2, збудовано гараж літ. Е-1, літ. Е1-2, підвал літ. Д/п, ганок літ. Д, літній душ літ. Ж-1, огорожа №1, вимощення І. Однак житловий будинок літ. Д-2, гараж літ. Е-1, сарай літ. Е1-2, підвал літ. Д\\п за життя дружини зареєстровано та здано в експлуатацію не було. [INFO] його дружина померла. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак 08.10.2020 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом оскільки будинок в установленому законом порядку не зареєстровано та в експлуатацію не здано. Просив суд визнати за ними права та обов`язки забудовника не зданого в експлуатацію житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився надавши заяви в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник Маріупольської міської ради, який діє на підставі довіреності Бастрига С.М. в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до норм діючого законодавства. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно свідоцтва про смерть, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис № 1179 від 10.09.2019 р. (а. с. 11). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого Будинком одруження серія [NUMBER] 06.07.1974 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] , актовий запис 2296( а.с. 10). За матеріалами спадкової справи заведеної державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Шаповаловою Л.В. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт від 23.11.2018 р. на ім`я [PERSON] , який звернувся 28.05.2020 р. до нотаріуса із заявою №139 про відмову від прийняття спадщини як за заповітом посвідченим Другою маріупольською державною нотаріальною конторою 23.11.2018 за реєстровим №2-423 так і за законом (а.с.81,71). [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому інших спадкоємців у [PERSON] окрім нього немає. Після смерті [PERSON] позивачу були видані свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.09.2020 р. на Ѕ частки автомобіля та земельну ділянку площею 0,0789 га, кадастровий номер 1412337200:01:008:0938 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] , а також не було видано свідоцтв про право на спадщину після її смерті на новозбудований житловий будинок за тією ж адресою (а. с. 68-147). Враховуючи, що в судовому засіданні був встановлений факт, що позивач є чоловіком [PERSON] та звернувся до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк та відповідно до положень ст. 1261 ЦК позивач фактично прийняв спадщину після її смерті. Згідно до постанови від 08 жовтня 2020 року державний нотаріус Шаповалова Л.В. на підставі поданої заяви [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за номером [ADDRESS] після смерті [PERSON] позивачу відмовив на підставі того, що останньою не було здано до експлуатації та не було зареєстровано належним чином право власності на новозбудований житловий будинок за номером [ADDRESS] (а. с. 146-147). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - Лист Вищого Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. При цьому у Листі Вищого Спеціалізованого Суду України також зазначалось, що державна реєстрація права власності на будівлі, споруди не залежала від виникнення права власності на нерухоме майно до моменту набрання чинності Цивільним кодексом в 2004 році та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно до п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. В п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України наголошено, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Однак визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Оскільки у судовому засіданні було встановлено відсутність актів введення спірного домоволодіння в експлуатацію, що підтверджується технічним паспортом на спірний будинок (а.с.47-54) та довідкою ККП «МБТІ - Маріупольська нерухомість» від 29.05.2020 р. згідно до технічної інвентаризації проведеній 03.06.2020 р. встановлено, що житловий будинок літ. Б-1, тамбур літ. б-1, вбиральня літ. Г-1, сарай літ. В-1, погріб літ. Б/п знесені, житловий будинок літ. Д-2 загальною площею 188,9 кв.м., житловою площею 123,6 кв.м., підвал літ. Д/п, гараж літ. Е-1, сарай літ. Е1-2 не здані до експлуатації та визнавалось позивачем, що однак є необхідним відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва, то в такому разі суд дійшов того, що за час свого життя [PERSON] не набула права власності на домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 55). На підставі п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України вказано, що в разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим правовим режимом спірного майна. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином за законом є можливим визнання за спадкоємцем в порядку спадкування майнових прав забудовника, що входять до складу спадщини. З державного акту про право приватної власності на землю від 07.06.200 р. вбачається, що земельна ділянка площею 0,789 га по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 15.03.2000 р. за №90/3 передано у власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських спору (а. с. 112). [PERSON] отримала дозвіл від головного управління архітектури та містобудування м. Маріуполя для проведення будівництва жилого будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] на підставі генплану, затвердженого головним управління головного управління архітектури та містобудування від10.06.1999 р. та договору на право забудови, укладеного на підставі рішення від 23.06.1999 року №109/2 зі строком закінчення робіт у 2001 р. (а. с. 99). Як вбачається з рішення виконкому Приморської районної ради народних депутатів від 23.06.1999 р. №109/2 [PERSON] дозволено будівництво жилого будинку зі зносом старого по [ADDRESS] строком до червня 2001 року та зобов`язано протягом місяця оформити технічну документацію в управлінні архітектури та містобудування виконкому та по закінченню будівничих робіт здати в експлуатацію жилий будинок в установленому порядку( а.с. 98). Суд зазначає, що будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, з отриманням відповідних дозволів для проведення будівництва будинку та господарських прибудов, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано в експлуатацію, тому будинок по [ADDRESS] до здачі його в експлуатацію є незавершеним будівництвом. Таким чином, оскільки суд встановив перехід спадкових прав від [PERSON] внаслідок її смерті, до спадкоємця [PERSON] то суд вважає, що [PERSON] успадкував права забудовника, які належали на момент смерті [PERSON] на проведення будівництва житлового будинку по [ADDRESS] з подвірними будівлями. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єктів нерухомого майна від 25.09.2020 р. у Державному реєстрі речових прав відомості щодо права власності,інші речові права, іпотеки, обтяження щодо об`єкту нерухомого майна за адресою [ADDRESS] відсутні ( а.с. 119,120). Згідно до відповіді ККП «Міське БТІ Маріупольська нерухомість» від 18.06.2020 року №1377 вбачається, що станом на 31.12.2012 р. домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.1999 р. р-р №43 посвідченого приватним нотаріусом Чичековою О.А., зареєстроване Маріупольським БТІ 11.01.1999 р. №13754. Згідно до технічної інвентаризації проведеній 03.06.2020 р. встановлено, що житловий будинок літ. Б-1, тамбур літ. б-1, вбиральня літ. Г-1, сарай літ. В-1, погріб літ. Б/п - знесені. Житловий будинок літ.Д-2 загальною площею 188,9 кв.м., житловою площею 123,6 кв.м., підвал літ. Д/п, гараж літ. Е-1, сарай літ. Е1-2 не здані до експлуатації. Ганок літ. д, літній душ літ. Ж-1, огорожа №1, вимощення І - не потребують здачі до експлуатації (а. с. 55). Відповідно до технічного паспорту, складеного 03 червня 2020 року представниками Міського БТІ - Маріупольська нерухомість на ім`я [PERSON] вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. Д-2, загальною площею 188,9 кв.м., житловою площею 123,6 кв. м. підвалу літ. Д/п, ганку літ. д, гаражу літ. Е-1, сараю літ. Е1-2, літнього душу літ. Ж-1, огорожі №1, вимощення І, рік побудови 2002 (а. с. 47-54). На підставі ст. 331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, якщо ж договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна» визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127 визначено підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Таким чином, будівництво спірного житлового будинку спадкодавцем [PERSON] здійснено на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, однак будинок не зданий в експлуатацію, тому на підставі викладеного, до позивача як до спадкоємця, переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а будинок, до здачі його в експлуатацію, слід вважати незавершеним будівництвом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи той факт, що позивач є спадкоємцем за законом, незавершений житловий будинок побудований на підставі належних дозвільних документів, будівництво не є самочинним, та, що спірний житловий будинок не введено в експлуатацію за життя спадкодавця і позивач має намір завершити всі питання з даним будівництвом, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved