Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названою позовною заявою в якій просить суд визнати житловий будинок № 23 по вул. Миру в с. Кривошиїнці, Сквирського району, Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, спільною сумісною власністю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином завчасно у строки передбачені ч. 5 ст. 128 ЦПК України, що вбачається із рекомендованого листа із повідомленням про вручення поштового відправлення отриманого відповідачем особисто 11.05.2018 року (№ поштового відправлення 0900100395674); відзиву на позов не подавав; заяви про розгляд справи у свою відсутність до суду не подавав, а тому суд, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 24 липня 1999 року Кривошиїнською сільською радою Сквирського району Київської області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК № 018794. У шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 060619, зареєстроване виконкомом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області від 25 липня 2002 року, актовий запис № 4. На підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 15 квітня 2009 року у цивільній справі за № 2-242/2009 року шлюб сторін було розірвано, що підтверджується відповідною випискою з рішення суду. Як вбачається із технічного паспорта на спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок, його загальна площа складає 69,60 кв.м., житлова площа складає 40,10 кв.м. Оціночна вартість спірного житлового будинку станом на 01 березня 2018 року, згідно висновку про вартість майна, становить 87 780,00 (вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. Згідно довідки виконкому Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області за № 151 від 22 лютого 2018 року, що знаходить підтвердження даними будинкової книги, у спірному житловому будинку з 10 вересня 2008 року проживають позивач, [PERSON], та син, [PERSON] Відповідач, [PERSON], як власник, у спірному будинку не зареєстрований і не проживає з 2008 року. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено договором або законом) незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що між відповідачем, [PERSON], та [PERSON], [PERSON], [PERSON], в період шлюбу сторін по справі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 23 по вул. Миру в с. Кривошиїнці, Сквирського району, Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 69,60 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м., який згідно рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (ab hoc) від 23 квітня 2007 року, затвердженого ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2007 року (виконавчий лист у справі № 6-73/2007р.) визнано дійсним та визнано за відповідачем право власності, зокрема, на спірне нерухоме майно (а.с. ). Спірний житловий будинок, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ від 19 жовтня 2007 року, зареєстрований на відповідача, [PERSON] Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки відповідачем, [PERSON], в період шлюбу сторін по справі та в інтересах сім'ї було укладено договір купівлі-продажу спірного житлового будинку, то в суду є достатні правові підстави вважати житловий будинок № 23 по вул. Миру в с.Кривошиїнці, Сквирського району, Київської області, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 69,60 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м. обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача повністю, то вимоги щодо відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача, що складаються з судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири) грн. 80 коп. підлягають, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, задоволенню.

Outcome: approved