Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 679К від 26 липня 2013 року у розмірі 8371,61 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № 679К, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12350,00 гривень на строк до 25 липня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,0% річних. 26 липня 2013 року між сторонами укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № 679К від 26 липня 2013 року, відповідно до умов якого у разі несвоєчасної сплати щомісячних платежів, визначених кредитним договором, відповідач зобов'язалася сплати позивачу проценти за користування кредитом в розмірі процентної ставки, визначеної у договорі № 679К від 26 липня 2013 року, збільшеної на 6,0% річних, від суми заборгованості за кредитом за кожний день прострочи до дня повної сплати прострочених щомісячних платежів. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № 679К від 26 липня 2013 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12350,00 гривень, відповідач кредит отримала, але свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує, в результаті чого, станом на 24 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 8371,61 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи, сповіщалася належним чином, тому суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № 679К, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12350,00 гривень на строк до 25 липня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,0% річних. 26 липня 2013 року між сторонами укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № 679К від 26 липня 2013 року, відповідно до умов якого у разі несвоєчасної сплати щомісячних платежів, визначених кредитним договором, відповідач зобов'язалася сплати позивачу проценти за користування кредитом в розмірі процентної ставки, визначеної у договорі № 679К від 26 липня 2013 року, збільшеної на 6,0% річних, від суми заборгованості за кредитом за кожний день прострочи до дня повної сплати прострочених щомісячних платежів. Відповідно до умов кредитного договору № 679К від 26 липня 2013 року відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених графіком розрахунків, що є невід'ємною частиною вказаного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № 679К від 26 липня 2013 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 11200,00 гривень, про що свідчить видатковий касовий ордер від 26 липня 2013 року, який містить підпис відповідача та 1150,00 гривень, за заявою відповідача перерахував до ХФ ПрАТ "УСК", про що свідчить виписка по особовим рахункам за період з 01 липня 2013 року по 31 липня 2013 року. Таким чином, відповідач кредит у розмірі 12350,00 гривень отримала, але свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує, в результаті чого, станом на 24 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 8371,61 гривень з яких: - сума неповерненого кредиту у розмірі 7281,46 гривень; - нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1090,15 гривень, яка підтверджена розрахунком суми кредиту, відсотків за користування кредитом № 679К від 26 липня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 679К від 26 липня 2013 року не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved