Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], з урахуванням уточнень від 11.03.2014 р., про стягнення витрат на поховання в загальній сумі 9966 грн. 92 коп.. У обгрунтування позовних вимог посилалась на ті обставини, що [INFO] помер [PERSON], з яким протягом останніх дев'яти років до дня смерті проживала разом без реєстрації шлюбу, спочатку з 2003 р. по 2006 р. в [ADDRESS], а з 2006 р. по 2012 р. у [ADDRESS], вели спільно домашнє господарство. Витрати, пов»язані з організацією поховання [PERSON], понесла за власні кошти, придбала домовину та все необхідне для покійника, оплатила інші ритуальні та церковні послуги, продукти харчування, напої, замовила поминальний обід на сімдесят чоловік, всього на суму 9966 грн. 92 коп., що підтверджує товарними чеками, накладними, рахунками. Спадкоємцем першої черги за законом є офіційна дружина померлого, [PERSON], яка успадкувала все майно, але усупереч вимогам законодавства не відшкодувала витрати на поховання спадкодавця. Позивачка просила стягнути з відповідачки на її користь понесені витрати у загальній сумі 9966 грн. 92 коп.. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги не визнала у повному обсязі, її представник на підставі довіреності, [PERSON], у письмових запереченнях від 22.05.2013 р. та від 22.10.2013 р., і додаткових запереченнях від 17.06.2014 р. щодо предмету спору зазначав, що наведені у позові обставини не відповідають дійсності, позивачкою жодним чином належно не підтверджено, зокрема, що саме вона здійснювала поховання тп понесла витрати на заявлену суму, а також: факт постійного спільного проживання разом з [PERSON] та ведення домашнього господарства до дня смерті в [ADDRESS], здійснення за ним догляду після загострення хвороби, придбання за свої кошти ліків і засобів, необхідних для покращення стану здоров'я хворого, інших витрат, пов»язаних з утриманням, доглядом та лікуванням останнього, і що відповідачка, як дружина померлого, не приймала участі у покращенні його становища, не переймалась життям і здоров'ям хворого, не надавала жодної допомоги, та що зверталась до неї по телефону та листами з приводу відшкодування понесених витрат, надані нею розрахункові документи щодо їх оформлення, в основному без штампів про оплату товару, з завищеними розцінками, два товарні чеки, датовані 18.03.2012 р., тобто за день до смерті покійного, і відсутність договору-замовлення на організацію та проведення поховання суперечать вимогам Закону України «Про поховання та похоронну справу», крім того напередодні з пенсійної картки покійного у банкоматах м. Монастирище було знято загальну суму 6 200 грн., тобто гроші, потрачені на поховання та дві його сестри надали на похорони кошти у сумі 1500 грн., тому в позові необхідно відмовити ( а. с. 82-88, 171-182, 228-233). У судовому засіданні представник позивачки на підставі довіреності, [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги з наведених підстав, надала пояснення відповідно до письмових пояснень від 17.06.2013 р. (а. с. 134-137), просить задовольнити, і подала заяву про завершення розгляду справи за її відсутності . Представник відповідачки на підставі довіреності, [PERSON], позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав пояснення відповідно до письмових заперечень від 22.05.2013 р. та від 22.10.2013 р., і додаткових запереченнях від 17.06.2014 р. ( а. с. 82-88, 171-182, 228-233), у задоволенні просить відмовити. Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що [INFO] помер [PERSON], який за життя по день смерті мешкав разом з позивачкою у власному будинку в [ADDRESS], і був похований на кладовищі цього ж селища, що підтверджується довідкою виконкому селищної ради від 17.04.2012 р. за № 1021, копією паспорту позивачки щодо реєстрації місця проживання, та судовим рішенням, що набрало законної сили ( а. с. 6-8, 10, 155-165). Позивачка за власні кошти здійснила всі необхідні дії, пов»язані з поховання [PERSON], придбала домовину, одяг для покійника, хрест, покривало, подушку, простирадло, рушники, вінки, стрічки з написом, хустинки, миючі засоби, оплатила церковні послуги (свічки, хрестики, іконки, прохідну молитву, читання псалтиря) та ритуальні послуги (духовий оркестр), копання ями на кладовищі, оренду автомобіля для перевезення покійника на розтин і на кладовище, всього у сумі 4584 грн. 80 коп., що підтверджується товарними чеками, рахунками і накладними СПД, накладними Свято Покровської церкви, оформлення лікарського свідоцтва про смерть на ім»я сестри покійного, [PERSON] не спростовує цих обставин, пояснюється тим, що у день смерті [PERSON] позивачка була на роботі в Києві ( а. с. 16, 18 -20, 19). Крім того, позивачка придбала продукти харчування ( хліб, цукор, цукерки, печиво), фрукти, воду, лимонад на загальну суму 614 грн. 12 коп., горілку та вино на суму 1068 грн., замовила і оплатила поминальний обід на 70 чоловік у сумі 3500 грн. і автомобіль для перевезення людей до кафе у сумі 200 грн., всього на поминання покійного витратила суму 5382 грн. 12 коп., що підтверджується товарними чеками і рахунком СПД, накладною Свято Покровської церкви ( а. с. 17, 18, 20). Відповідно до накладних №№ 95-97 від 19.03.2012 р. позивачка у Свято Покровській церкві смт. Цибулів придбала для поховання необхідний церковний товар, замовила ритуальні (духовий оркестр) та церковні (відспівування) послуги, копання ями, автомобіль для перевезення покійника на розтин і кладовище тощо, тобто у селищі комплекс таких послуг забезпечує церква ( а. с. 20, 21). Як убачається з повідомлення Парафії Свято Покровської Української православної церкви за підписом отця [PERSON], [PERSON] за накладними №№95-97 від 19.03.2012 р. були надані послуги за переліком, автомобіль у оренду, оскільки у селищі немає спеціальних організацій, які надають ритуальні послуги ( а. с. 215). Представник позивачки з приводу існування товарних чеків №№47,48 на закупівлю цукерок, печива, фруктів на суму 265 грн., горілки, вина та води на суму 1250 грн., датованих 18.03.2012 р. надав наступні пояснення, які прийняті судом, що працівники кафе закупили цю продукцію напередодні для інших потреб, і позивачка, ураховуючи, що вони за якістю та об»ємом відповідали замовленню, дозволила використати ці продукти з метою економії часу на підготовку поминального обіду ( а. с. 17). Позивачка, будучи юридично необізнаною, передбачала, що має право на спадкове майно, придбане [PERSON] за час спільного з нею проживання без реєстрації шлюбу, зокрема: на ? частину житлового будинку [ADDRESS], вартістю 105428 грн., житловий будинок [ADDRESS], загальною площею - 40,60 кв. м, житловою площею - 17, 30 кв. м, вартістю 105428 грн., легковий автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2006 р. випуску, вартістю 21931 грн. 95 коп., загальною сумою спадкового майна 232787 грн. 95 коп., тому й здійснила поховання за власні кошти, витрати у цілому склали суму 9966 грн. 92 коп.. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.08.2013 р., що набрало законної сили 26.09.2013 р., встановлено, що з 2003 р. до 19.03.2012 р. [PERSON] проживала спільно з [PERSON], вели домашнє господарство, проте у задоволенні позову про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю, зміну черговості на спадкування, визнання права власності на спадкове майно, свідоцтв про спадщину за законом недійсними відмовлено з тих підстав, що при цьому кожен з них перебували у зареєстрованих шлюбах, як він на день смерті з [PERSON], так і вона з [PERSON] ( а. с. 155-165). Єдиним першої черги спадкоємцем за законом є відповідачка, [PERSON], з якою на день смерті [PERSON] перебував у офіційному шлюбі, і відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.09.2012 р. та від 15.11.2012 р., посвідчених державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованих у реєстрі за №№1-2244, 1-2245, 1-3730, 1-2749, успадкувала все його майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 55,20 кв. м, житловою площею - 28,80 кв. м, вартістю 573400 грн., легковий автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2006 р. випуску, вартістю 21931 грн. 95 коп., легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, 1989 р. випуску, вартістю 36868 грн. 53 коп., 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], вартістю 105428 грн., та житловий будинок [ADDRESS], загальною площею - 40,60 кв. м, житловою площею - 17, 30 кв. м, вартістю 105428 грн., всього спадкового майна загальною вартістю 843056 грн. 48 коп., однак у добровільному порядку відшкодувати вартість понесених позивачкою витрат не забажала ( а. с. 101, 102, 110, 111). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов'язалася поховати померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру, та необхідності здійснення. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" під похованням померлого розуміється комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, у розумінні цієї норми закону, до визначеного терміну - «поховання» не належать витрати, пов»язані з поминальним обідом і закупівлею продуктів, проведені після поміщення труни з тілом у могилу. Проте, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, як джерелом права, у відповідності з положеннями ст. 7 ЦК України, тобто правилом поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин, і не суперечить договору або актам цивільного законодавства. Загальновідомо, що невід»ємною (обов»язковою) частиною обряду поховання за християнським звичаєм, що уклалось за віків, дотримувалось в Україні в незалежності від соціально-політичних формацій, у тому числі при офіційних церемоніях поховання, та застосовується по теперішній час, є поминальний (жалобний) обід за покійником, зокрема, у день поховання ( крім того: на дев»ятий, сороковий день по смерті тощо), тому що стосується віднесення поминального обіду в день похорон до обряду поховання, як усталених правил, суд вважає необхідним відповідно до ст. 7 ЦК України застосувати звичай, як джерело права. При цьому, суд ураховує, що відповідачка, [PERSON], була присутня на похоронах (поминках), але участі у організації поховання не приймала і жодних витрат на його здійснення не понесла, не заперечувала проти замовлення тих чи інших послуг, поминального обіду тощо, у запереченнях проти позову не спростовує переліку послуг і наведених витрат, обґрунтовує неналежним оформленням розрахункових документів, відсутністю договору - замовлення на організацію та проведення поховання з організацією, яка має право здійснювати таку діяльність, не підтвердженістю розумності витрат, і необхідності їх здійснення, але не зазначила, які витрати, на її думку, не відповідають цим принципам, і були недоцільними, надати з цього приводу особисті пояснення в суді не з»явилась. Виходячи з вартості успадкованого відповідачкою майна у загальному розмірі 843056 грн. 48 коп., суд не убачає підстав вважати витрати на поховання в розумінні Закону України «Про поховання та похоронну справу» в сумі 4584 грн. 80 коп. та поминальний обід і закупівлю продуктів на 70 осіб у сумі 5382 грн. 12 коп. ( у тому числі горілки і вина на суму 1068 грн., які у обов»язковому порядку закупляються для поминального обіду), всього на загальну суму 9966 грн. 92 коп. не розумними з огляду на їх розмір і необхідність здійснення. Та обставина, що сестри покійного давали позивачці гроші у день похорон, не спростовує здійснення саме нею поховання, так уклалося, що близькі, знайомі та родичі на випадок смерті людини надають посильну допомогу родині покійного. Доказово не підтверджені твердження представника відповідачки, що 19 і 20 березня 2012 р. напередодні похорон з пенсійної картки покійного у банкоматах м. Монастирище знято загальну суму 6 200 грн., яку потрачено на поховання. З цього приводу представник позивачки пояснила, що ця картка разом з іншими документами у день смерті [PERSON] зникла з будинку коли позивачка ще була на роботі в Києві, і ці пояснення не спростовані, відповідачка, як єдиний спадкоємець за законом, не з»ясувала у Приват Банку ким саме 19 і 20 березня 2012 р., знімалися кошти у банкоматах м. Монастирище, які знаходяться під камерами спостереження (оглядовими камерами) ( а. с. 54). Суд не приймає до уваги надані відповідачкою фотокопії вимоги від 29.11.2012 р. Приват Банку до [PERSON] про погашення заборгованості за кредитом і судового рішення, не зазначено якого суду та від якої дати, про стягнення заборгованості на користь банку, враховуючи, що вони неналежно оформлені та відсутні документи у підтвердження пред»явлення вимог кредиторів спадкодавця до спадкоємця в установленому законом порядку ( а. с. 52, 53). Відповідно до п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, крім іншого, є: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. У відповідності з ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають бути належними і допустимими згідно вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновки, що позовні вимоги позивачки у повному обсязі підтверджені належними і допустимими доказами, а наведені у письмових запереченнях представника відповідачки від 22.05.2013 р. та 22.10.2013 р., і додаткових запереченнях від 17.06.2014 р. твердження належним чином доказово не підтверджені і не спростовують позовних вимог. Відтак, суд вважає можливим стягнути з відповідачки повністю всю суму понесених позивачкою витрат, пов»язаних з похованням, як на організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних (церковних) послуг, придбання необхідних предметів (товарів), одягу тощо на суму 4584 грн. 80 коп., так і на продукти харчування ( в тому числі горілки, вина ), улаштування поминального обіду в день поховання на суму 5382 грн. 12 коп., оскільки саме таке вирішення справи з урахуванням дійсних (фактичних) обставин, встановлених судом, відповідатиме загальним загадам цивільного законодавства, закріпленим у ст. 3 ЦК України. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про відшкодування з відповідачки витрат на поховання в сумі 4584 грн. 80 коп. і улаштування поминального обіду в день похорон у сумі 5382 грн. 12 коп., всього суми 9966 грн. 92 коп., - доведені і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового здору в сумі 229 грн. 40 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 7, 15. 16, 1232 ЦК України, ст.ст. 1-5, 8-12, Закону України «Про поховання та похоронну справ», ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-210, 212-215, 218 ЦПК України,

Outcome: approved