Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього з урахуванням уточнюючих позовних вимог проценти на суму боргу за прострочений строк по непогашенню боргу в сумі 30620,19 грн., 3% річних на суму боргу в розмірі 1822,23 грн., суму інфляційних витрат на суму боргу в розмірі 21750,56 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів в сумі 27993 грн.. Рішенням Бердичівського міського суду від 12.10.2001 року вказана сума боргу була стягнута з відповідача, проте до цього часу рішення суду не виконано. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22.12.2008 року на відшкодування інфляційних нарахувань та 3% річних з відповідача було стягнуто 22493 грн.. Рішенням даного суду від 04.10.2010 року з відповідача було стягнуто 1497,82 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 22.12.2008 року по 4.10.2010 року, та 4618,85 грн. інфляційних збитків з січня 2009 року по лютий 2010 року включно. Рішенням суду від 24.09.2013 року з відповідача було стягнуто 3% річних від простроченої суми за період з 05.10.2010 року по 25.07.2013 року в розмірі 2356.01 грн., та 2799.30 грн. інфляційних збитків за період з 01.03.2010 року по 30.06.2013 року включно, а всього стягнуто 5155 грн. 31 коп.. В судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Бердичівського міського суду від 12.10.2001 року з відповідача на користь позивача стягнуто 27993 грн. боргу за договором позики(а.с.11). Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, як це встановлено ст. 599 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. З копій виконавчих листів, оригінали яких досліджено в судовому засіданні, та довідки з відділу ДВС Бердичівського МРУЮ вбачається, що зобов'язання відповідача по сплаті на користь позивача боргу не виконано( а.с. 13-16, 18, 19). Рішенням Бердичівського міськрайоного суду від 04.10.2010 року з відповідача було стягнуто 1497,82 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 22.12.2008 року по 04.10.2010 року, та 4618,85 грн. інфляційних збитків з січня 2009 року по лютий 2010 року включно(а.с. 15). Рішенням Бердичівського міськрайоного суду від 24.09.2013 року з відповідача було стягнуто 3% річних від простроченої суми за період з 05.10.2010 року по 25.07.2013 року в розмірі 2356, 01 грн. та 2799,30 грн. інфляційних збитків за період з 01.03.2010 року по 30.06.2013 року включно, а всього стягнуто 5155 грн. 31 коп..(а.с.17). Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Частиною першої статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Дана правова позиція передбачена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року в справі № 6-369цс15. У відповідності до ст. 360 - 7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином на користь позивача підлягають стягненню з відповідача: - проценти на суму боргу за прострочений строк по непогашенню боргу в сумі 30620.19 грн.; - 3% річних на суму боргу - 1822,23 грн. за період з 26.07.2013 року по 25.09.2015 року; - суму інфляційних нарахувань на суму боргу - 21750,56 грн. за період з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 541.93 грн, понесення яких підтверджено документально(а.с. 2, 22)

Outcome: approved