Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] ; визнати неповнолітню [PERSON] , [INFO] такою, що позбавлена батьківського піклування; встановити над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , піклування та призначити піклувальником [PERSON] [INFO] ; стягнути з [PERSON] [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] в розмірі 1 197,50 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] .. Мати дівчинки, [PERSON] , померла [INFO] . З того часу [PERSON] постійно проживала у бабусі - [PERSON] , і перебувала на її утриманні. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, майже 10 років вихованням дочки не займається, з нею не спілкується, не опікується її здоров`ям. Притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності, в тому числі, і за вчинення домашнього насильства відносно дочки. З 07.09.2018 по 22.02.2020 відбував покарання в ДУ «Покровська виправна колонія (№17) за ч.3 ст.185 КК України. [PERSON] (бабуся дівчинки) зверталась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, проте у зв`язку зі смертю [PERSON] провадження в справі було закрито. Позивач зазначає, що вона найближча родичка [PERSON] , яка є її троюрідною сестрою, і на даний час дівчинка перебуває на повному її утриманні. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити [PERSON] його опікуном. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с.42). Представник позивача, адвокат Ковальчук А.О. в заяві від 09.12.2021 просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача; позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач відзиву на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками судом та судові повістки направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Усі документи (ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками , судові повістки), надіслані протягом розгляду справи відповідачу, повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання". Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. У клопотанні від 28.06.2021 третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради просить справу розглядати без участі його представника (а.с.51). Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Неодноразові неявки відповідача в судові засідання, ігнорування судових викликів, на переконання суду, свідчить про їх байдуже ставлення до результатів справи. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість насамперед для інтересів дитини, розумні строки розгляду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Так, згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . (а.с.11). [PERSON] (мати дівчинки), яка народилась [INFO] , померла [INFO] . (а.с.12) Із довідки Бердичівського ліцею-інтернату спортивного профілю Житомирської обласної ради, від 05.08.2020 за №389, вбачається, що [PERSON] не приходив до навчального закладу, не цікавився навчанням дочки, станом її успішності та поведінкою. Всі питання, які виникали упродовж навчання вирішувались спільно із бабусею - [PERSON] . (а.с.30) Як вбачається з повідомлення Бердичівського відділу поліції від 05.06.2019, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП з приводу вчинення домашнього насильства відносно дочки [PERSON] (а.с.31) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 05.02.2021 №02-16/335, орган опіки та піклування Бердичівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.28-29). Зокрема, вищевказаним висновком стверджено, що батько [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки. Всі обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітньої [PERSON] взяла на себе [PERSON] , бабуся дівчинки. Під час спілкування з [PERSON] було з`ясовано, що в неї напружені стосунки з батьком, він ніколи не сприймав її як рідну дочку, не цікавився навчанням, вихованням. Пенсію по втраті годувальника використовував не за призначенням. [PERSON] (бабуся дівчинки), яка народилась [INFO] , померла [INFO] . (а.с.13) Так, в аспекті заявлених позовних вимог, з огляду на фактичні обставини справи, суд вказує на таке. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 жовтня 2019 року по справі справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) зазначив: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Судом прийнято до уваги те, що подані позивачем документи підтверджують систематичний та постійних характер ухилення батька від виконання своїх обов`язків. Відомості про те, що відповідач намагається належним чином виконувати свої батьківські обов`язки матеріали справи не містять. За таких обставин суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати інтересам дитини щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Частиною 3 ст. 166 ЦПК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінумум для дитини віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1 197,50 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до положень частини 3 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з положеннями статті 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За приписами статті 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа . При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. При визначенні піклувальника дитині, суд враховує, що [PERSON] з 16.02.2013 перебуває у шлюбі з [PERSON] . Дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] », що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , від 16.02.2013. (а.с.10) Згідно довідки МКП ВЖРЕП №7 м.Бердичева, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Займає житл.пл. 35.40 кв.м., заг пл.49.60 кв.м., кімнат 3. Окрім неї, за вказаною адресою проживають: [PERSON] - власник, [PERSON] - син власника, [PERSON] - онук власника. (а.с.20, 22) [PERSON] судимості не має, працює в КНП «Центральна районна лікарня Бердичівського району». (а.с.21, 33, 34) [PERSON] та [PERSON] на обліку в наркологічному кабінеті не перебувають, за психіатричною допомогою не звертались, про що свідчать довідки міської поліклініки КНП «Бердичівська міська лікарня». (а.с.16) Згідно виписки із постанови ЛКК №13 від 24.03.2021 міської поліклініки КНП «Бердичівська міська лікарня», [PERSON] практично здорова, може бути опікуном, що також підтверджується висновком про стан її здоров`я. (а.с.18) [PERSON] не заперечує, щоб [PERSON] була піклувальником [PERSON] , про що власноруч написав заяву. (а.с.25) Враховуючи відсутність протипоказань щодо призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та зважаючи, що Орган опіки та піклування Бердичівської міської ради вважає за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини, встановлення піклування та призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON] , про що вказано у поданні від 28.09.2021 за №02.2-06/2036 (а.с.53-54), суд вважає за необхідне встановити над дитиною піклування та призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON] . На підставі статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved