Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі орієнтовно в розмірі 20138,03 грн., а також 1000 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що до 07.11.2016 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. При цьому, починаючи з 01.11.2015 року по день звільнення відповідач не виплатив заробітну плату, заборгованість по якій складає 20138,03 грн. Крім того, вважає, що незаконними діями відповідача у звязку з позбавленням права на своєчасну оплату праці, він не мав можливості вільно розпоряджатися своїми коштами, що в свою чергу завдало моральної шкоди. Позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши думку позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Небажання представника відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Довідкою Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» від 12.12.2016 року №785, встановлено, що заборгованість перед [PERSON] з виплати заробітної плати з листопада 2015 року по грудень 2015 року та з лютого 2016 року по листопад 2016 року становить 20138,03 грн.. Положеннями ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Крім цього, відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то невиплачену заробітну плату слід стягнути, а також суд вважає, що підлягає до часткового задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди. При цьому суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок невиплати його розрахункових коштів порушено його нормальні життєві звязки та при визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає, що такі підлягають до задоволення у розмірі 500 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн.

Outcome: approved