Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про скасування обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, типом обтяження є арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4103092, зареєстроване 23.11.2006 року реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, підстава обтяження: постанова, аа 204196, 14.11.2006, Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ, виконавець Моргун, об`єкт обтяження - будинок, 1/2 частина, адреса: [ADDRESS] ; власник - [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду. В обґрунтування позову зазначено, що з 15 жовтня 2003 року є власником 1/2 частини будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Сотник Н.Л. та зареєстрованого в реєстрі під № 2-1132. У листопаді 2018 року дізналася про те, що на її 1/2 частину будинку накладений арешт, тому 05 листопада 2018 року я звернулася до Подільського відділу державної служби міста Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області з заявою про роз`яснення причини накладеного арешту. Отримала відповідь № 42194/13-20-28/з від 12.12.2018 року в якій зазначено, що за перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Стосовно зняття арешту та заборони відчуження 1/2 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що був накладений на підставі постанови АЕ 204196 від 14.11.2006 року Державною виконавчою службою у Ленінському районі повідомлено , що відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерством юстиції України, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, окрім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, тому було рекомендовано звернутися до суду для винесення ухвали про зняття арешту з майна боржника, а тому просить задовольнити позов повністю. До судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позову повністю ( а. с. 114) . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надано заяву про розгляд справи у відсутність представника та відзив на позовну заяву з посиланням, що відповідач не міг бути стороною виконавчого провадження, накладати арешт і на час звернення до суду з позовом не має правових підстав бути відповідачем у вказаній справі та виконувати дії щодо скасування арешту, накладеного Кіровським ВДВС. Крім того, акцентується увага натому , що арешт було накладено в межах виконавчого провадження по адміністративній справі , тому питання скасування арешту не може вирішуватись за правилами цивільного судочинства, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. \~ \~ \~ \~Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 15 жовтня 2003 року [PERSON] є власником 1/2 частини будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори Сотник Н.Л. та зареєстрованого в реєстрі під № 2-1132( а.с. 11). У листопаді 2018 року дізналася про те, що на її 1/2 частину будинку накладений арешт, тому 05 листопада 2018 року я звернулася до Подільського відділу державної служби міста Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області з заявою про роз`яснення причин арешту . Отримала відповідь № 42194/13-20-28/з від 12.12.2018 року в якій зазначено, що за перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Стосовно зняття арешту та заборони відчуження 1/2 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що був накладений на підставі постанови АЕ 204196 від 14.11.2006 року Державною виконавчою службою у Ленінському районі повідомлено, що відповідно до п. 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерством юстиції України, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З (три) роки, окрім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один)рік, тому мені було рекомендовано звернутися до суду для винесення ухвали про зняття арешту з майна боржника Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 149380376 від 13 грудня 2018 року було з`ясовано, що відповідно до постанови АЕ 204196 від 14.11.2006 року, виданої Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ накладено арешт на 1/2 частини будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження № 4103092. Відповідно до постанови АЕ 204196від 14.11.2006 року у зв`язку зі стягненням з [PERSON] на користь держави штраф 136 грн., судовий збір 13,60 грн + витрати 10 грн. Всього 150,60 грн. Борг в добровільному порядку не сплачено, тому вирішено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] . [INFO] на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю , оскільки виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] відсутні, що перевірено судом, отриманими роздруківками з реєстру боржників(а.с. 45 ,67,78 ), арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном. Позиція відповідача , що питання скасування арешту , накладеного в адміністративній справі , не розглядається за правилами цивільного судочинства не ґрунтується на Законі , оскільки арешт не накладався в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення та не вирішувалось судом питання конфіскації майна. Арешт було накладено в межах виконавчого провадження щодо виконання судового рішення- постанови про стягнення коштів саме на користь відповідача , тому стягувачем в даному випадку є саме відповідач. Вказана позиція міститься в Постанові Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 03.06.2016\~ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідно до якої вказано , що відповідачами в даній категорії справ особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). \~ \~ \~ \~Саме дана постанова визначає перелік підстав для відмови у відкритті провадження , якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Розглядуваний випадок не віднесено до переліку випадків накладення арешту і його скасування в інший спосіб. Забезпечуючи відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод доступ до справедливого правосуддя , держава в особі відповідних органів має сприяти поновленню порушеного права позивача , яке заключається в накладенні арешту на майно позивача за відсутності обґрунтованих підстав для його накладення . Згідно заяви представника позивача судові витрати залишити по їх фактичному понесенні сторонами. На підставі ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 328, ч. 2 ст. 386 ст. 392, ст.ст. ЦК України, ст. ст. 134-142,223,263, 265,268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved