Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачі звернулись з даним позовом до суду, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. За життя їх батьки та трат [PERSON] в 1982 році побудували житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] [INFO] батько позивачів [PERSON] помер. Після його смерті мати позивачів [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом проживання в спірному житловому будинку. [INFO] помер брат позивачів [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на 1є2 частину вказаного будинку та 04.03.1982 року мати позивачів [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті сина [PERSON] Таким чином мати позивачів [PERSON] до дня смерті була власником житлового будинку [ADDRESS], після смерті якої відкрилася спадщина на вказаний будинок. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] являються позивачі. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Під час оформлення спадщини було встановлено, що право власності померлої на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у БТІ не зареєстровано Звернувшись до Державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус роз'яснив позивачам, що у випадку відсутності правовстановлюючого документу на даний житловий будинок, видача свідоцтва про право власності на спадщину за законом на це нерухоме майно не є можливою. Зважаючи на вказані вище обставини, позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по ? частині за кожним на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі, зазначивши , що вони в даному будинку проживають та доглядають на ним. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку , на якій побудований будинок їм видані в нотаріальній конторі. Старопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, повідомлена належним чином, направила суду заяву в якій просила розглянути справу без участі їх представника. Проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], зареєстроване Виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 24. Відповідно до виписки з по господарської книги за період з 1980-1982 роки, особовий рахунок [NUMBER], по [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Голова господарства [PERSON] помер [INFO], його син [PERSON] помер [INFO], невістка вибула 10.02.1981 року. Відповідно до виписки з по господарської книги за період 1983-2013 роки, особовий рахунок [NUMBER], за вищевказаною адресою, голова господарства [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області 1983 року. За даним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд площею 0,17 га. Згідно технічного паспорту БТІ Вишгородського району Київської області від 13.06.2013 року даний будинок належав [PERSON] Відповідно до заяви від 31.10.2011 року Вишгородської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно та прийняли спадщину за законом. Згідно заяви від 27.09.2011 року Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області інших спадкоємців, крім [PERSON], [PERSON] передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. 27.09.2013 року позивачам видано свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2218 га, кадастровий номер 322188780120150102, розташованої на території: [ADDRESS], наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належної спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №607553, виданого в.о. голови Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області 08 липня 2005 року на підставі рішення Старопетрівської сільської ради 27 сесії 4 скликання від 30 березня 2005 року №303 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010534200339. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2013 року позивачі є власниками зазначеної земельної ділянки. Звернувшись до Державного нотаріуса Вишгородської державної нотаріальної контори Київської області з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус позивачам надала роз'яснення від 27.09.2013 року № 2085/02-14, де зазначила, що відсутній правовстановлюючий документ на даний житловий будинок, тому видача свідоцтва про право власності на спадщину за законом на це нерухоме майно не є можливою. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1982 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду слід було керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року. Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Однак, оскільки будинок був збудований в 1982 році , значиться в господарській книзі сільської ради, діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцю і тому за позивачем слід визнати право власності на вказаний спірний будинок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved