Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що він є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою з 2005 року зареєстрований його син [PERSON], проте проживав останній у вказаній квартирі лише до 2009 року, коли вирішив піти проживати до своєї співмешканки. Проте адресу позивачу не повідомив. Відповідач не вносить оплату за житлово-комунальні послуги, в квартирі відсутнє належне йому майно. Позивач бажає розпорядитись належною йому власністю, проте реєстрація відповідача за вказаною адресою йому в цьому перешкоджає. Позивач зазначає, що вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причин не проживає в ньому з 2009 року. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, в звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши заяву позивача, докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом № 3782 про право власності на житло від 21.12.1995 року, виданим Шевченківською районною адміністрацією, та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 24.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-373. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що в квартирі, що є власністю позивача, зареєстрований, але не проживає відповідач з 2009, що підтверджується актом обстеження квартири [ADDRESS] за участю сусідів. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суддійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належній йому на праві власності квартири, чим порушує його право власності, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved