Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 12 листопада 2013 року він уклав з відповідачкою шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Заповітненської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, актовий запис № 3. Від шлюбу спільних дітей не мають. За період сумісного проживання між ними часто виникали сварки з різних приводів при цьому, відносини з часом все більше становилися поганими. Відповідачка при кожній сварці вказувала на те, що ці негаразди виникають з приводу неузаконених стосунків. Він погодився зареєструвати шлюб. Проте після реєстрації шлюбу дружина почала ще більше скандалити. В кінці квітня 2017 року вони припинили шлюбні стосунки і почали проживати окремо. Вважає примирення неможливим. Просив розірвати шлюб, витрати при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з обох сторін у рівних частках. В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 12 листопада 2013 року уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Заповітненської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, актовий запис за № 3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 132377 ( а.с. 3 ). Від шлюбу дітей не мають. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved