Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 12.11.2006 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Стверджує, що шлюб з відповідачем не склався, оскільки в них різні характери та погляди на життя. Відповідач не цікавився матеріальним станом сім'ї, самоусунувся від виховання дітей. Принижував, ображав її, що відбувалося навіть в присутності дітей, що негативно впливало на стан здоров'я та спричиняло душевні страждання. В них різні інтереси, фактично сім'я припинила своє існування та з 08.04.2018 року вони проживають окремо. Вважає, що примирення між сторонами не є можливим. Ухвалою від 21.05.2018 року матеріали позовоної заяви залишено без руху. Ухвалою від 16.08.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.11.2018 року сторонам надано термін на примирення та зупинено провадження у справі до 20.02.2019 року включно. Ухвалою суду від 21.02.2019 року поновлено провадження у справі. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила залишити їй прізвище чоловіка "[PERSON]". Відповідач після наданого судом строку на примирення у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.11.2006 року, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управліня юстиції, актовий запис № 4336, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 22.01.2008 року Колодрубівською сільською радою Миколаївського району Львівської області, та донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 05.11.2012 року виконавчим комітетом Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем «[PERSON]» є законним та обґрунтованим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved