Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, [PERSON] про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯД № 193603 площею 0,25 га та серії ЯД № 193604 площею 0,06 га, видані 19 липня 2007 року на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 29 вересня 1999 року на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5528, [PERSON] було придбано у [PERSON] жилий будинок, що знаходиться в с. Настасів по вул. Загороди під № 74, Тернопільського району Тернопільської області. Земельна ділянка, на якій розміщено придбаний у власність жилий будинок, позначена на викопіровці земель [PERSON] сільської ради під номером 162. В лютому 2016 року, із листа Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 15.02.2016р. за вих. № 1304/115/5/02/16, позивачам стало відомо про те, що 19 липня 2007року відповідач [PERSON] отримала державні акти серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки загальною площею 0,31 га, до складу яких увійшли земельні ділянки площами 0,08 га та 0,06 га, позначені на викопіровці під номером 163, котрі перебували у користуванні [PERSON], померлого 02.07.2010р., право на приватизацію яких підлягали до спадкування спадкоємцем [PERSON], та частина земельної ділянки, позначеної на викопіровці під номером 162, площею 0,07 га, котра перебуває у користуванні [PERSON], відтак вважають, що порушуються їх право власності, як суміжних користувачів земельних ділянок. Відповідно до державних актів серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки, правовою підставою для їх видачі [PERSON] є рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.02.2002 за № 237. Однак, рішення [PERSON] сільської ради № 237 про передачу у власність мешканцям села земельних ділянок приймалося 25.02.2002 р., а не від 23.02.2002р., як зазначено в державних актах. Окрім того, рішенням сесії [PERSON] сільської ради №237 від 25.02.2002 р. приймалося рішення про передачу земельних ділянок площею 0,37 га саме [PERSON], а не [PERSON] Таким чином, оспорювані державні акти серії ЯД №193603 та серії № 193604 про право власності на земельні ділянки видано [PERSON] на підставі неіснуючих рішень органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.02.2002 № 237, та/або рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії [PERSON] сільської ради від 25.02.2002 № 237, котрим взагалі не вирішувалося питання про права та обов'язки [PERSON], а тому є такими, що видані без законних на те підстав. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявились, проте їх представником адвокатом [PERSON] подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, зазначивши, що позов визнають. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, однак представником подано суду заяву про визнання ними позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. 29 вересня 1999 року, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5528, [PERSON] було придбано у [PERSON] жилий будинок, що знаходиться в с. Настасів по вул.Загороди під № 74, Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається з інформаційної довідки № 143 від 03.03.2016р., виданою Тернопільським районним БТІ, право власності на житловий будинок що знаходиться в с. Настасів по вул.Загороди під № 74, Тернопільського району Тернопільської областізареєстровано за [PERSON] 05 жовтня 1999 року за реєстровим № 119. [PERSON] рішення сесії [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 17 від 14.03.1994 р., площа земельної ділянки, котра перебувала у користуванні [PERSON] складала 0,44 га. Відповідно до рішення сесії [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 237 від 25.02.2002 р. [PERSON]Є передано у користування вказану вище та позначену на викопіровці під номером 162 земельну ділянку площею 0,07 га. Відповідно до рішення сесії [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 185 від 03.04.2001 р. [PERSON]Є передано у користування земельні ділянки площею 0,26 га, в тому числі позначену на викопіровці під номером 161 земельну ділянку площею 0,07 га. [PERSON] графічного обстеження земельної ділянки [PERSON]Є від 25.11.2015 р., площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить з 1999 року [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, становить 0,07 га. Крім того, в користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка розміром 0,07 га, яка належала Кобилянській (дівоче прізвище [PERSON]) М.М. Відповідно до довідки від 15.07.2015 р. за вих. № 723, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тернопільського району, згідно земельно-кадастрової книги 2001 року за жителем [INFO] за [PERSON] рахується земельна ділянка в розмірі 0,83 га, з них 0,17 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,66 га - для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] довідки від 01.10.2015 р. за вих. № 1158, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тернопільського району, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.09.1999 р. [PERSON] користується земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок № 162, і відповідно до кадастрової книги користується земельними ділянками площею 0,17 га для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в межах населеного пункту. [PERSON] довідки від 05.12.2011 р. за вих. № 1540, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тернопільського району, [PERSON] згідно погосподарської книги № 4 за 1991-1995 роки та № 2 за 1996-2000 роки був зареєстрований по вул. Загороди за № 172. У звя»зку із тим, що будинок був розвалений, у 2000році [PERSON] проживав та був зареєстрованим [INFO] в тітки [PERSON]. Після смерті [PERSON] 02.07.2010 р. відкрилась спадщина, єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], що підтверджується довідкою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 964/02-14 від 22.03.2016 р. та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 41293644 від 21.08.2015р. 19 липня 2007року [PERSON] видано державні акти серії ЯД № 193603 та серія ЯД №193604 про право власності на земельні ділянки загальною площею 0,31 га, до складу яких увійшли земельні ділянки площами 0,25 га та 0,06 га, що знаходяться на території с.Настасів, [PERSON] сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, які видані на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.02.2002р. №237. Як вбачається із плану меж земельної ділянки кадастровий номер 6125285700020010380, вказаного у державному акті серії ЯД № 193604, виданого 19 липня 2007 року [PERSON], земельна ділянка площею 0,06 га [PERSON] межує від літери В до Літери Г із землями [PERSON] Як вбачається із плану меж земельної ділянки кадастровий номер 6125285700020010379, вказаного у державному акті серії ЯД № 193603, виданого 19 липня 2007 року [PERSON], земельна ділянка площею 0,25 га [PERSON] межує від літери В до Літери Г із землями [PERSON] Проте, як вбачається із викопіровки, земельна ділянка, позначена на викопіровці під номером 162 площею 0,07 га, котра перебуває у користуванні [PERSON]С, межує саме із земельними ділянками площами 0,08 га та 0,06 га, позначеними на викопіровці під номером 163, котрі перебували у користуванні [PERSON], що не відповідає конфігурації та суміжним землекористувачам земельних ділянок [PERSON] у вказаних вище державних актах про право власності на земельні ділянки. [PERSON] листа № 01-1386/01-14 від 14.08.2015 р. Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, згідно з рішенням [PERSON] сільської ради від 14.03.1994 року № 17 (із змінами від 25.02.2005 № 237) [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,37 га. На даний час згадана земельна ділянка перебуває у власності гр. [PERSON], яка є спадкоємцем померлої 06.12.2005 р. [PERSON] Разом з тим, із згаданих вище документів вбачається, що у користуванні [PERSON] перебувала, зокрема земельна ділянка площею 0,17 га, позначена на викопіровці під номером 164 по вул. Загороди в с. Настасів Тернопільського району, а не 163, як зазначено в листі Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 15.02.2016 р. за вих. № 1304/115/5/02/16. З викопіровки вбачається, що у користуванні [PERSON] по вул. Загороди, 164 в с.Настасів Тернопільського району перебувала земельна ділянка площею саме 0,17 га, а не 0,37 га, як зазначено у рішеннях [PERSON] сільської ради від 14.03.1994 року № 17 та від 25.02.2002 №237, і не 0,31 га, вказаних у оспорюваних державних актах про право власності на земельні ділянки. З наведеного вбачається, що земельні ділянки, рішення про передачу яких [PERSON] приймалися рішеннями [PERSON] сільської ради від 14.03.1994 року № 17 та від 25.02.2002 № 237, складалися із земельної ділянки площею 0,17 га по вул. Загороди, 164 в с. Настасів Тернопільського району, та, інших земельних ділянок загальною площею близько 0,20 га на території [PERSON] сільської ради. Відповідно до державних актів серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки, правовою підставою для їх видачі [PERSON] є рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.02.2002 № 237. Однак, рішенням сесії [PERSON] сільської ради № 237 від 25.02.2002р. передано земельні ділянки площею 0,37 га саме [PERSON], а не [PERSON] [PERSON] ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Отже, з моменту державної реєстрації [PERSON] права власності на земельні ділянки вона набула права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що оспорювані державні акти серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки видані [PERSON] на підставі неіснуючих рішень органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії [PERSON] сільської ради від 23.02.2002 № 237, та/або рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії [PERSON] сільської ради від 25.02.2002 № 237, котрим не вирішувалося питання про права та обов'язки [PERSON], а тому є такими, що видані без законних на те підстав та порушують права позивача. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до вимог ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯД № 193603 площею 0,25 га та серії ЯД № 193604 площею 0,06 га, видані 19 липня 2007 року на ім'я [PERSON] порушують права позивачів, не відповідають вимогам закону, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідачів на користь позивачів по 551,20грн. судового збору з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved