Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ВДВС Фастівського МРУЮ Київської області про припинення дії яка порушує право. [PERSON] просив припинити дію заборони відчуження квартири [ADDRESS] накладену постановою ВДВС Фастівського МРУЮ. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить будинок №39 (квартира 1) по вул. Фомічова в м. Фастові, Київської області. 29 вересня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказану постанову винесено на підставі виконавчого листа № 2-1363/2006 виданий 26.10.2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області. Станом на 01.03.2016 року [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів не має, що підтверджується довідкою ВДВС від 30.03.2016р.. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслала заяву в якій позовні вимоги уточний, просив скасувати арешт на все майно накладену постановою ВДВС Фастівського МРУЮ, справу розглядати без його участі. Представник відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 4/5 частини буд. [ADDRESS]. 24.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1363/2006 від 26.10.2011 р. про стягнення аліментів накладено арешт на все майно [PERSON]. Згідно довідки - розрахунку заборгованості виданої ВДВС Фастівського МРУЮ від 30.03.2016 року заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа №2-1363/2006 від 26.10.2011 р. у [PERSON] станом на 01.03.2016 року відсутня. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що арешт майна, створює позивачу, [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання ним, заборгованість по виконанні виконавчого листа відсутня тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved