Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача - про визнання права власності на успадковане майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року у м. Славутичі Київської області померла її мати - [PERSON]. Серед спадкоємців першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті матері залишилася вона, як дочка і її сестра [PERSON], яка у визначений законом строк подала заяву про відмову від прийняття від спадщини. Враховуючи місце відкриття спадщини, яка залишилася після смерті її матері, та її постійне з нею проживання за однією адресою, 10 липня 2014 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було посвідчено її право на спадщину її матері [PERSON], - 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на підтвердження чого їй було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1063. В той же день її право на спадщину було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підтвердження чого був виданий Витяг за індексним №24056094. З даного періоду часу вона стала єдиним власником нерухомого майна - квартири [ADDRESS]., оскільки 2/3 частки вищезазначеного житлового приміщення зареєстровані за нею як власницею. Після смерті її матері, крім належної їй на праві спільної часткової власності 1/3 частки даної квартири, залишилося також спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0896га, розташованої на території м. Славутича Київської області, належної її матері, на праві приватної власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 084835, виданого 01 липня 1998 року на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради народних депутатів Київської області №836 від 30.12.1997 року. Незважаючи на те, що вона є єдиним власником вищевказаного нерухомого майна, вона на даний час позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріуса на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0896га, розташованої на території м. Славутича Київської області, оскільки відповідно до п.п.4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року «Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. На запит нотаріуса до Відділу Держземагенства у м. Славутичі Київської області щодо видачі витягів надійшов лист №55 від 03.07.2014 року, відповідно до якого зазначено, що витяг з Державного земельного кадастру видати неможливо, оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер, а технічна документація, на підставі якої визначається кадастровий номер та вносяться відомості до Державного реєстру земель, на померлу людину не виготовляється. Вищенаведені обставини свідчать, що спадкодавцем за життя було отримано у власність у порядку, визначеному законодавством України, що діяло на момент отримання нерухомого майна у власність, вищевказану земельну ділянку, але їй не було присвоєно кадастрового номеру, внаслідок чого відсутня можливість отримання витягу з Державного земельного кадастру, подання якого для оформлення спадщини є обов'язковим. Це позбавляє її можливості посвідчити її право власності на спадкове майно у вигляді даної земельної ділянки в нотаріальному порядку. Іншим шляхом, ніж в судовому порядку, вона не має можливості захистити своє право на спадщину у вигляді вищевказаної земельної ділянки, яка належала [PERSON], на праві приватної власності на момент її смерті. Тому вона змушена для захисту своїх прав звернутися з даним позовом до суду і просить визнати за нею право власності на успадковане майно - земельну ділянку площею 0,0896га, розташовану на території Славутицької міської ради, що належала за життя [PERSON]. У судове засідання позивач не з,явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позовні вимоги обґрунтовує долученими до позовної заяви документами. Відповідач у судове засідання не з,явилася, до суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з,явився, до суду надано клопотання, про розгляд справи без участі їх представника, прийняти рішення по справі на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], народилася [INFO] року у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, Україна. Її дівоче прізвище було [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 09 липня 1971 року Ц.-Городським р/бюро ЗАГСу м. Кривий Ріг (а.с.9). 09 листопада 1991 року позивач вийшла заміж за [PERSON], шлюб з яким був зареєстрований відділом ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому Україна, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про народження позивача, її батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON] були одружені з 18 грудня 1974 року, в зв'язку з чим прізвище матері позивача, у свідоцтві про народження позивача, було записано ще як [PERSON], яке вона змінила тільки після офіційної реєстрації шлюбу, 18 грудня 1974 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER](а.с.9). [INFO] року у м. Славутичі Київської області помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON], мати позивача, за життя на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ВО «Чорнобильська АЕС» 22.11.1994 року, та договору дарування від 21.10.1996 року за № 4406, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, отримала в особисту приватну власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. За договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 15 вересня 2003 року за реєстровим № 3658, [PERSON], мати позивача, подарувала [PERSON],(позивачу) 2/3 частки вищевказаного житлового приміщення, що було зареєстровано 16 вересня 2004 року в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, після чого у власності померлої залишалася 1/3 частка даної квартири (а.с.12). [INFO] року у м. Славутичі Київської області помирає [PERSON], мати позивача, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 08 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області(а.с.11). Відповідно довідки №1178 форми №3, яка видана 01.07.2014 року КП «ЖКЦ» м. Славутич, [PERSON], на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). З наданих документів і оглянутої спадкової справи вбачається, що серед спадкоємців першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON], залишилася позивач - [PERSON], її дочка, та [PERSON], її друга дочка. З спадкової справи вбачається, що 01.07.2014 року, позивач подала до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини, за якою було відкрито спадкову справу № 56252172 (номер у спадковому реєстрі), номер у нотаріуса 41/2014. Відповідач [PERSON], у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини та подала відповідну заяву до державного нотаріуса у межах встановленого законом шестимісячного строку на користь позивача. Тобто судом зроблено висновок, що спадкоємцями першої черги за законом, були вчинені дії, які свідчать про прийняття позивачем спадщини [PERSON], та про відмову [PERSON], від прийняття спадщини, у встановленому законом порядку у відповідності до вимог ст.ст. 1268 - 1270 ЦК України. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно у вигляді належної їй разом з стороною, на праві спільної часткової власності 1/3 частки житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с.14), та земельної ділянки площею 0,0896га (а.с.21,22), розташованої на території Славутицької міської ради, належної їй на праві приватної власності у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 084835, виданого 01.07.1998 року на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради народних депутатів Київської області № 836 від 30.12.1997 року. На даний час у Славутицький міській державній нотаріальній конторі Київської області за відкритою спадковою справою позивачу - [PERSON], посвідчено право на спадщину [PERSON], у вигляді 1/3 частки належної їй на праві спільної часткової власності житлового приміщення - квартири [ADDRESS], у розмірі 1/3 частки вищевказаного нерухомого майна (а.с.14). Дані обставини підтверджуються доданим до матеріалів справи Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2014 року(а.с.15). В той же з матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріуса, на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0896га, розташованої на території Славутицької міської ради, оскільки відповідно до п.п.4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року «Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Згідно звернення позивача до Відділу Держземагенства у м. Славутичі Київської області щодо видачі витягів, надійшов лист № 55 від 03.07.2014 року, відповідно до якого зазначено, що витяг з Державного земельного кадастру видати неможливо, оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер, а технічна документація, на підставі якої визначається кадастровий номер та вносяться відомості до Державного реєстру земель, на померлу людину не виготовляється(а.с.19). З огляду на вищезазначене державний нотаріус Славутицької міської державної нотаріальної контори рекомендувала [PERSON], звернутися до суду для вирішення питання по земельний ділянці, яка спадкується (а.с.20). В абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, зазначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3З Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вищенаведені обставини свідчать, що спадкодавцем за життя було отримано у власність у порядку, визначеному законодавством України, що діяло на момент отримання нерухомого майна у власність, вищевказану земельну ділянку, але їй не було присвоєно кадастрового номеру, внаслідок чого відсутня можливість отримання витягу з Державного земельного кадастру, подання якого для оформлення спадщини є обов'язковим. Це позбавляє позивача можливості посвідчити її право власності на спадкове майно у вигляді даної земельної ділянки в нотаріальному порядку. Враховуючи те, що після смерті спадкодавця залишилося двоє спадкоємців першої черги за законом, один з яких відмовився від прийняття спадщини, позивач має право, щоб суд визнав за нею право власності на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки. Тому на підставі наведеного суд прийшов до висновку про правомірність вимог позивача і ці вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до копії посвідчення позивача, вона звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved