Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача про зняття арешту, на обґрунтування якого зазначив, що є власником земельної ділянки площею 0,25, що розташована в смт. Козин Обухівського району, кадастровий номер 3223155400:06:012:0017. Позивачу стало відомо про накладення арешту на дану земельну ділянку на підставі ухвали суду. Проте, в ухвалі суду зазначено інший кадастровий номер і вказаний інший власник. З огляду на викладені обставини просять позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, її представник подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача, який повідомлявся належним чином в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25, що розташована в смт. Козин Обухівського району, кадастровий номер 3223155400:06:012:0017, відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 28.10.2007, відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 10.10.2007. Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.11.2020 вбачається, що 11.08.2016, Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби накладено постанову про арешт майна, земельної ділянки кадастровий номер 3223155400:06:012:0017, площею 2,5 га, що розташована за адресою Київська обл., Обухівського району, смт. Козин, на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва №757/33477/16-к від 12.07.2016. Особа, майно якого обтяжується [PERSON] . Як вбачається з ухвали Печерського районного суду міста Києва №757/33477/16-к від 12.07.2016, судом було накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер 322155400:06:012:0017, площею 0,5 га, що розташована за адресою Київська обл., Обухівського району, смт. Козин, власником якої є [PERSON] . Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, арешт накладений на земельну ділянку відповідача на підставі ухвали суду, проте в ухвалі суду зазначено інший кадастровий номер земельної ділянки, іншу площу, власником вказано інші особу. Згідно ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, а ухвалою суду арешт накладено на інше майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved