overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 12035 грн. 51 коп. за період з 19.09.2016 року по 26.04.2017 року, судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п.19,20,42,48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобовязаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Як встановлено судом 02.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обовязок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу відповідач взяв на себе обовязок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Відповідач порушуючи свої зобов'язання не сплачував за отримані послуги , що привело до утворення заборгованості. Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги з електроенергії за період з 19.09.2016 року по 26.04.2017 року в розмірі 12035 грн. 51 коп. В добровільному порядку відповідач не сплатив заборгованість, тому вона стягується судом в примусовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати - в розмірі 1600 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 2970,02 грн. за період з 22.01.2016 року по 29.12.2016 року, та судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Таким чином, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п.19,20,42,48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобовязаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Як встановлено судом, 08.06.2010 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією № 451523. Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обовязок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу відповідач взяв на себе обовязок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Відповідач порушуючи свої зобов'язання не сплачував кошти за отримані послуги, що привело до утворення заборгованості. Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги з електроенергії за період з 22.01.2016 року по 29.12.2016 року в розмірі 2970,02 грн. В добровільному порядку відповідач не сплатив заборгованість, тому вона стягується судом в примусовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати - в розмірі 1600 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3356 грн. 19 коп. за період з 24.10.2014 року по 30.09.2017 року та сплачений при подачі позову судовий збір. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідач не направляв відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п.19,20,42,48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобов'язаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Як встановлено судом 02.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обов'язок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу відповідач взяв на себе обов'язок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Відповідач порушуючи свої зобов'язання не сплачував за отримані послуги , що привело до утворення заборгованості. Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги з електроенергії за період з 24.10.2014 року по 30.09.2017 року в розмірі 3356 грн. 19 коп. В добровільному порядку відповідач не сплатив заборгованість, тому вона стягується судом в примусовому порядку. Відповідно Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви юридичною особою на 01.01.2017 року становила 1600, 00 грн. Згідно матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 800,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 6855 грн. 46 коп. за період з 24.01.2016 року по 31.05.2017 року, судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п.19,20,42,48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобовязаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Як встановлено судом 25.06.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обовязок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу відповідач взяв на себе обовязок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Відповідач порушуючи свої зобов'язання не сплачував за отримані послуги , що привело до утворення заборгованості. Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги з електроенергії за період з 24.01.2016 року по 31.05.2017 року в розмірі 6855 грн. 46 коп. В добровільному порядку відповідач не сплатив заборгованість, тому вона стягується судом в примусовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати - в розмірі 1600 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 7617 грн. 06 коп. за період з 20.09.2015 року по 31.10.2017 року, судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п.19,20,42,48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобовязаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Як встановлено судом 21.06.2005 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обовязок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу відповідач взяв на себе обовязок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Відповідач порушуючи свої зобов'язання не сплачував за отримані послуги , що привело до утворення заборгованості. Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги з електроенергії за період з 20.09.2015 року по 31.10.2017 року в розмірі 7617 грн. 06 коп. В добровільному порядку відповідач не сплатив заборгованість, тому вона стягується судом в примусовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати - в розмірі 1600 грн. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 29.06.2005 року між нею та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельовою В.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 3-744. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач передав, а позивач прийняв у власність ? частину квартири [ADDRESS], позивач зобов'язався довічно забезпечувати відчужувача: харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберігаючи в його безкоштовному довічному користуванні повністю зазначену частину квартири. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в 150 грн. на місяць. Усі ці роки позивач належним чином виконувала свої обов'язки, передбачені договором, піклувалася про відповідача, за власні кошти забезпечувала її необхідними ліками, продуктами харчування та надавала необхідні побутові послуги за її першою вимогою. На теперішній час матеріальний стан позивача суттєво змінився, у зв'язку із чим вона не в змозі надавати відчужувачу належне матеріальне забезпечення, її чоловік онкохворий, який потребує постійного догляду та усі кошти позивач змушена витрачати на його лікування. Позивач запропонував відповідачу в добровільному поряду розірвати зазначений договір, однак [PERSON] відмовилася, тому позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги визнав, просять розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по цивільній справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оскільки він відповідає вимогам закону, обґрунтований письмовими доказами та визнається відповідачем. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В позові пояснив, що з 09.08.2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 356. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2015 року, однак сторони проживають разом, їх неповнолітня дитина проживає разом з ними, однак її вихованням та утримання займається лише позивач. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно працює, будь-яких утримань за виконавчими документами з нього не проводиться. Позивач у судовому засіданні просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимог визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону, обґрунтований письмовими доказами, визнається відповідачем. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якої за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно штампу вхідної кореспонденції позов пред'явлено 04.03.2016 року. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору в дохід держави суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку доходу від всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, до досягнення кожною дитиною повноліття.. В позові пояснила, що з 08.10.2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] З 2012 року сторони проживають окремо, діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Відповідач відмовляється від утримання дітей мотивуючи це відсутністю роботи. Сторони судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримав позовні вимоги, відповідач - визнав. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по цивільній справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оскільки він відповідає вимогам закону, обґрунтований письмовими доказами та визнається відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору в дохід держави суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 800 грн. на місяць щомісячно, починаючи за один рік до дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання аліменти у сумі 300 грн. на місяць щомісячно, починаючи за один рік до дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В позові пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] року, який, після розірвання шлюбу, проживає з позивачем. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні та вихованні сина, тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини до досягнення дитиною 18 років у розмірі 500, 00 грн., на її утримання у розмірі 200,00 грн., просить суд стягувати аліменти, починаючи з дня подачі позову до суду. Відповідач у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону, обґрунтований письмовими доказами та визнається відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору в дохід держави суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved