Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Козятині Вінницької області та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2013 року. Від спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка залишилася проживати з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Життя з відповідачем у них не склалося, ще до народження дитини в період її вагітності, а саме у вересні 2016 року, вони припинили спільне проживання, оскільки [PERSON] відносився до неї з неповагою, ображав її, незважаючи на вагітність. Їхня сім`я фактично розпалася, з часу залишення сім`ї відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання під час вагітності, тому вона була змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності. Відповідач не підтримував її в період вагітності, не навідував у пологовому будинку після народження доньки, і не забирав їх після виписки з дочкою додому, так як не цікавився долею своєї новонародженої дитини Нехтування з боку відповідача своїми обов`язками після народження доньки призвели до того, що вона змушена була звертатися до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради з заявою про державну реєстрацію народженої дитини. Відповідач приховував місце свого проживання, тому міським головою було винесено розпорядження про здійснення державної реєстрації дитини за прізвищем батька. Крім того, відповідач не надав документів для отримання нею одноразової грошової допомоги при народження дитини. У неї також виникли труднощі з реєстрацією місця проживання дитини. Вона звернулася до відділу ведення Реєстру територіальних громад виконкому Козятинської міської ради з метою реєстрації місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] . Однак, у такій реєстрації їй було відмовлено через відсутність згоди батька дитини на реєстрацію. Таку згоду відповідач надавати відмовився. Тоді, вона змушена була звертатися до суду з заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. 27.07.2017 Козятинським міськрайонним судом було винесено відповідне рішення і лише після цього вона змогла зареєструвати дочку за місцем своєї реєстрації. Таким чином, з наведених фактів прослідковується відношення батька до своєї дитини. Він будь-яким чином намагався створити їй усілякі труднощі і це в той час, коли дочці було декілька місяців, вона повинна була вирішувати різні організаційні питання замість того, щоб спокійно доглядати за дитиною. Далі, після народження доньки, відповідач жодного разу її не бачив і не дав на її утримання в добровільному порядку жодної копійки, що в свою чергу змусило її знову звертатися до суду вже з заявами про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. Заради того, щоб розмір аліментів був меншим, навіть перевівся на роботі на 0,75% ставки. Дочекавшись, коли дочці виповнився рік, відповідач звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 14.09.2018 їхній шлюб було розірвано. Причиною того, що вона вирішила звернутися до суду з даною заявою стала байдужість відповідача до долі та інтересів його дитини. Всі турботи по догляду за дочкою лягли на її плечі. [PERSON] взагалі не цікавився життям дочки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні..З моменту народження дочки жодного разу її не бачив, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Вони з дочкою проживають в будинку разом з її матір`ю. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, бабусею та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дочка має бабусю, яка піклується про онучку та оточує її любов`ю та теплом. В даний час вона ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і займається доглядом за дитиною. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно народження та місця перебування її та їхньої дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Юрченко І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини зазначені вище, просили позов задовольнити. При цьому позивач суду додала, що відповідач бачив дитину лише один раз при проведенні ДНК експертизи, так як оспорював батьківство. Тому вважає, що нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Він мав сумніви відносно свого батьківства по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , а тому, скориставшись своїх правом, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення з актового запису по народження дитини даних про батька дитини. Вказав, що після народження дитини не приходив до доньки та не бачив останню. ДНК експертиза встановила, що батьком [PERSON] являється він. На даний час він хотів би приймати участь у вихованні доньки. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Козятинської міської ради - Никитюк Ю.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Вказав, що відповідач з народження не цікавився долею своєї доньки, не брав участі у її вихованні, не цікавився духовним та фізичним розвитком доньки, тому не заперечує проти задоволення позову, вважає, що в інтересах дитини позбавити батьківських прав відповідача. Таке рішення було прийнято на засіданні органу опіки та піклування Козятинської міської ради. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з сім`єю позивача знайомий давно. Він є хрещеним батьком дитини [PERSON] та постійно приходить, спілкується та грається з дитиною. За увесь період з моменту народження дитини, батька останньої він не бачив, хоча, знає [PERSON] ще до одруження з [PERSON] . Відповідач не цікавився як проходить вагітність позивача, на хрестинах та днях народженнях дитини не був, не цікавиться розвитком та життям дитини.. Дитина не знає батька в обличчя, для неї він чужий. Свідок [PERSON] суду вказала, що є сусідкою позивача по справі та знає останню давно, відповідача не знає. Коли народилася дитина, [PERSON] не бачила жодного разу. Дитина завжди гуляє з матір`ю. Суд, вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши інші докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони з 03.08.2013 знаходились в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.09.2018 було розірвано (а.с.15). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.11.2016 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини на період її вагітності в розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 27.10.2016 (а.с.9). Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно свідоцтва про народження є відповідач - [PERSON] (а.с.5,8). Розпорядженням міського голови Козятинської міської ради № 278-р від 15.05.2017 «Про державну реєстрацію народження дитини», з метою державної реєстрації народження дитини та згідно заяви [PERSON] . Козятинському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було вказано здійснити державну реєстрацію дитини, народженої [INFO] , присвоївши дитині прізвище « [PERSON] » (а.с.16-17). Причиною звернення до комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради стало те, що на то час місце знаходження батька дитини не можливо було встановити, відповідач приховував місце свого проживання, що унеможливило здійснення реєстрації народження дитини безпосередньо через органи державної реєстрації актів цивільного стану. Для реєстрації новонародженої дитини позивач звернулася до відділу ведення Реєстру територіальних громад виконкому Козятинської міської ради. Однак, у такій реєстрації [PERSON] було відмовлено через відсутність згоди батька дитини на реєстрацію. Таку згоду відповідач надавати відмовився. Таким чином, позивач змушена була звернутися до суду з заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2017 позивачу було надано дозвіл на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] (а.с.10-11). Згідно довідки виконавчого комітету № 8 Козятинської міської ради № 178 від 27.09.2018 дитина зареєстрована з позивачем за однією адресою (а.с.18). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.09.2017 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 30.05.2017 до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, тобто до [INFO] (а.с.12). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.07.2018 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 08.05.2018 до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). Згідно довідки КП КМЦПМСД № 329 від 02.10.2018 мати дитини - [PERSON] зверталася до сімейного лікаря з приводу проведення регулярних амбулаторних оглядів та щеплень дочки [PERSON] . На обстеження дитину приводили мати та бабуся. Батько [PERSON] жодного разу не цікавився станом здоров`я дитини, на щеплення дитину не приводив (а.с.19). Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, конфліктів з сусідами не має (а.с.21). Із службової характеристики на [PERSON] вбачається, що остання з квітня 2016 працює на посаді головного спеціаліста з мобілізаційної роботи апарату Козятинської РДА. З 03.07.2017 по 08.05.2020 перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку. За період роботи на посаді зарекомендувала себе сумлінним працівником, з відповідальністю ставилася до виконання своїх посадових обовязків (а.с.22,24 ). Згідно довідки УСП Козятинської міської ради від 05.10.2018 [PERSON] знаходиться на обліку в УСП Козятинської міської ради. За період з січня 2018 по вересень 2018 отримала одноразову допомогу при народження 1 дитини в загальній сумі 7740 грн. (а.с.23). З довідок ДНЗ № 2 Козятинської міської ради від 19.06.2019 вбачається, що відповідач працює в ДНЗ № 2 на посаді завгоспа, із заробітної плати останнього стягуються аліменти - за період вересень 2018 року - травень 2019 року - на загальну суму 14728,48 грн. (а.с.58,60). З моменту вагітності позивача та після народження доньки [PERSON] , відповідач не цікавився ані перебігом вагітності дружини, ані народженням та розвитком дитини, з пологового будинку доньку [PERSON] не забирав, ніякої участі у вихованні останньої не приймав та не приймає, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, не цікавиться її життям та потребами, дитина батька не знає. Крім того, як вбачається з наведених іище доказів, [PERSON] своєю бездіяльністю створював [PERSON] перешкоди у здійсненні державної реєстрації народження дитини та реєстрації місця проживання доньки, через що позивач змушена була неодноразово звертатися до органів виконавчої та судової влади. Крім того, [PERSON] в добровільному порядку аліменти на утримання дружини та дитини не сплачував. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, про що свідчить і той факт, що [PERSON] було подано до суду позовну заяву до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області від 27.12.2019 № 446 затверджено рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради Вінницької області від 25.11.2019 № 13 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З рішення вбачається, що з моменту народження дитина навіть не бачила свого батька, та і останній в свою чергу не виявив бажання познайомитися зі своєю дитиною. [PERSON] жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а мати останньої - [PERSON] не створювала перешкод у спілкуванні дитини з батьком та участі батька в житті дочки. Таким чином, [PERSON] самоусунувся від процесу виховання та становлення дочки, як особистості. Дані обставини свідчать про вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, передбачені Сімейним кодексом України. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] свідомо не проявляє турботу про свою доньку та не бере участі у її вихованні. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності зч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав, оскільки батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини та протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Аналізуючи надані докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] , будучи батьком доньки - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: з народження не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, за весь період часу не спілкувався та не бачився з дитиною, тобто, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки позивач згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, вони покладаються на відповідача. Крім того, позивачем під час розгляду справи були понесені витрати за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанціями на суму 1200 грн. та 2000 грн. та розрахунком суми судових витрат. А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3200 грн.

Outcome: approved