Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, в котрій зазначено, що [INFO] року померла його прабаба [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку № [ADDRESS]. 29 травня 1982 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок її смерті належний їй будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповідала своєму онуку [PERSON] Спадкоємцями за законом за заповітом є його батько [PERSON] Спадкоємцем за законом першої черги є донька [PERSON] - [PERSON] Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дії з фактичного вступу в управлінняспадковиммайномможуть бути вчинені як самим спадкоємцем, так і за його дорученням іншими особами (членами його сім'ї) протягом установленого законодавством шестимісячного строку. Вчинення таких дій щодо частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування»). Відразу після смерті своєї баби [PERSON] його батько [PERSON] отримав її одяг та речі, продовжував користуватися будинком та городом, займався господарством, тобто фактично прийняв спадщину після смерті своєї баби [PERSON] Відповідно до п. 111 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. За правилами ст. 549 ЦК УРСР визнається таким що прийняв спадщину, спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. [PERSON] спадщину не прийняла, так як не вчинила жодної дії, вказаної в ст. 549 ЦК УРСР. Для отримання спадщини йому необхідно встановити факт прийняття спадщини його батьком [PERSON] після смерті його баби [PERSON] [INFO] року помер його батько [PERSON] Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді будинку № [ADDRESS]. В силу ст. 1261 ЦК України (в редакції 2003 року), він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька. Іншими спадкоємцями є його діти -[PERSON], [PERSON], [PERSON], які спадщину не прийняли та відмовляються від її прийняття. Згідно з положеннями чч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Він прийняв спадщину після смерті батька шляхом постійного проживання разом з ним на час відкриття спадщини. Однак він, як спадкоємець за законом не може оформити належним чином право на спадщину, а саме на будинок № [ADDRESS], так як у свідоцтві на право власності на будівлю № 1242 від 01 вересня 1965 р. зроблено виправлення. Таким чином, він, як спадкоємець за законом, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. Просив встановити факт прийняття спадщини його батьком [PERSON] після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO] року, встановити факт спільного проживання разом з батьком на час відкриття испадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідачі позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. В силу ч.3 ст. 5 ЦК України від 16 січня 2003 року якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що вимоги позову є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved