Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача ([PERSON]) таким, що втратив право користування жилим будинком [ADDRESS]). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником вищезазначеного будинку, в якому зареєстрована вона, її двоє дітей та її брат [PERSON]. Вказаний будинок позивачу та відповідачу подарував по ? частині кожному батько сторін та в подальшому [PERSON] продав свою ? частину будинку позивачу, після чого весь будинок перебуває у власності позивача. Відповідач зареєстрований у належному їй будинку, хоча з 2004 року в ньому не проживає, не сплачує комунальних послуг, не бере участі у його утриманні, але на прохання позивача знятися з реєстрації відповідач реагує категоричною відмовою. Зважаючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації в належному позивачу на праві власності будинку, в добровільному порядку з реєстрації не знімається, що перешкоджає позивачеві як власнику в повній мірі користуватись, розпоряджатись її майном, а тому у зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву із проханням слухати справу без неї, позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, причин неявки не повідомив, хоча про дату та час судового розгляду повдомлявся належним чином, заяв чи клопотань дл суду не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін та, перевіривши і оцінивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з договором дарування будинку, укладеного 10 червня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П., [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, цілий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вказані обставини також підтверджуються витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 березня 2017 року. [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу однієї другої частки житлового будинку, укладеного 31 жовтня 2016 року та посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., передав у власність (продав) ? частку жилового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. Вказані обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.11.2016 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ 92072574). Згідно з довідкою (виписки з погосподарської книги про склад сім'ї і прописку) від 10 квітня 2017 року № 311, виданої Григорівською сільською радою Обухівського району Київської області, в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше одного року, що підтверджується актами про його не проживання з 30 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року, що складені за підписом депутата Григорівської сільської ради в присутності свідків та за їх підписами. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки як власник майна вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, і позовні вимоги в порядку ст. 391 ЦК України та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки відповідач [PERSON] відсутній в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, не сплачує комунальних послуг, не бере участі у утриманні будинку і будь-яких домовленостей позивач з відповідачем щодо збереження за останнім права на проживання у належному позивачу будинку при відсутності понад один рік не встановлювалось та на прохання позивача знятися добровільно з реєстрації відповідач реагує категоричною відмовою, тому суд, враховуючи вищевикладені обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як діями відповідача фактично порушуються права позивача як власника будинку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, слід покласти на відповідача, стягнувши на користь [PERSON]

Outcome: approved