Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту №905/06/034-718 від 22.10.2007 року у сумі 15 574,73 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 13.12.2017 року - 42327,08 грн., посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] 22 жовтня 2007 року був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів №905/06/034-718, згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15 608,00 доларів США зі сплатою 12,55% річних. Кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Chevrolet Lacetti NF35B, 2007 року випуску, чорного кольору. Позивач вказує, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання за Договором належним чином та в повному обсязі. В свою чергу, відповідач умови щодо сплати кредиту та відсотків в строк передбачений договором кредиту не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13.12.2017 року становить 15 574,73 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на13.12.2017 року становить 42 3276,08 грн. та включає в себе: суму заборгованості за кредитом - 11 702,00 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на 13.12.2017 року - 318 026,49 грн., суму заборгованості за відсотками - 3 872,73 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на 13.12.2017 року - 105 249,59 грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності, про що надав відповідне клопотання, яке міститься в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки, заперечень на позов від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п'ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та фізичною особою особою [PERSON] 22 жовтня 2007 року був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортних засобів №905/06/034-718 від 22.10.2007 року, згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (а.с. 7-13). Відповідно до п. 1.1 договору, надання кредиту здійснювалось на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 15 608,00 доларів США, зі сплатою 12,55% річних. Згідно п. 1.2 договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Chevrolet Lacetti NF35B, 2007 року випуску, чорного кольору. Зобов'язання позивача, визначені у договорі кредиту, а саме п. 3.1.1., були виконані належним чином та в повному обсязі. Згідно п.п. 2.4, 2.4.1 Кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, не здійснюється щомісячне погашення кредиту та не сплачуються відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до даних довідки-розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту №905/06-034-718 від 22.10.2007 року, сума боргу станом на 13.12.2017 року становить 15574,73 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 423276,08 грн. та включає в себе: прострочену заборгованість - 11702,00 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку - 318026,49 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 3872,73 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку - 105249,59 грн. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до Правової позиції Судової палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-145цс14, та в силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Виходячи із вищенаведених положень закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15574,73 доларів США, що відповідно до встановленого на день ухвалення даного рішення Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США еквівалентно 406364,95 грн. (15574.73 долари США х 26,0913 грн. = 406364,95 грн.). Виходячи з того, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, порушує вимоги умов Договору, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 6 349,14 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved