Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що він є власником двокімнатної квартири № 35 б. 20 по вул. Леніна в м. Шостка Сумської області. В процесі оформлення спадщини на 2/3квартири йому стало відомо що існує заборона відчуження 1/3 частки квартири № 35 в б. № 20 по вул. Леніна в м. Шостка. Дана заборона була накладена Постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження за виконавчим провадженням № 29939147 від 18.04.2012 року, що виносила державний виконавець Бурнантна О.В. Позивач звернувся до суд з вказаним позовом, оскільки порушені його права. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіренністю [PERSON] А,А., позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що дійсно існує заборона відчуження на вказану квартиру, відповідні матеріали відсутні в ВДВС, тому вони звернулись до суду з вказаним позовом. Підставою накладеня арешту на майно як йому пояснили в ВДВС послугувало те, що боржник є його однофамільцем різні тільки ідентифікаційні коди. Відповідач належним чином повідомлений в судове засідання не з»явився. Судом встановлено, що [PERSON]І, є власником двокімнатної квартири № 35 б. 20 по вул. Леніна в м. Шостка Сумської області однак, позивач зіткнувся з тим, що в момент оформлення спадщини йому стало відомо що на вказану квартиру , накладено арешт. На запит позивача з якого приводу накладено арешт на все його майно ВДВС повідомила про відсутність інформації щодо виконавчих документів про стягнення з боржника боргу та про те, що дане виконавче провадження відсутнє. Позивач вважає, що його право як власника нерухомого житла порушено, а тому звернувся до суду та просить скасувати арешт накладений на його майно . Згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна розглядаються виключно за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до роз'яснень викладених у п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 3 « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено щодо розгляду справ з приводу нерухомого майна , до таких позовів належить позов про виключення майна з-під арешту. Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на час виникнення правовідносин) регулює порядок закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Відповідно до ст.60 ч.1-2 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом було встановлено, що підставою для накладення арешту та внесення запису до реєстру є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Представник ВДВС суду пояснила, що виникла помилка що накладення арешту на 1/3 частини квартири в зв»язку з тим, що належний боржник та відповідач мають однакове прізвище ім»я та по батькові. Оскільки ідентифікаційни код був відсутній то помилково наклали арешт саме на майно позивача. Вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з під арешту спірного майна. На підставі ст.ст.368-372, 391 ЦК України, ст.60 ч.1-2, Закону України "Про виконавче провадження ",

Outcome: approved