Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в якому просить: позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] , матір`ю якої вона є; стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця на доньку, до її повноліття на її користь, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі зт 02.11.2007 р. по 11.09.2012 р. У неї з відповідачем народилась донька [PERSON] (свідоцтво про народження від 24.12.2003 р.) Згідно свідоцтва про встановлення батьківства від 24.12.2003 р. [PERSON] визнаний батьком [PERSON] . На даний час донька проживає з нею. Батько повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини. Усіма питаннями виховання, лікування та матеріальним забезпеченням, духовним розвитком займається матір дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника. Рішення по справі прийняти з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 17.03.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, батьками [PERSON] вказані - батько [PERSON] та мати [PERSON] .. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства від 24.12.2003 р. [PERSON] визнаний батьком [PERSON] . У відповідності до довідки про зареєстрованих осіб від 20.07.2018 р. дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю. Згідно відповіді з КЗ ХЗОШ № 74 від 18.07.2018 р. [PERSON] навчається у 7-Б класі з 22.08.2016 р. Зі слів класного керівника батько жодного разу з приводу навчання та виховання своєї дитини не цікавиться. Протягом 2017, 2018 років бвтьківські збори відвідувала мати [PERSON] , яка підтримує зв`язок з класним керівником з приводу навчання та виховання своєї дитини, що також підтверджується характеристикою [PERSON] , виданою цім же заклдом. Як вбачається з відповіді КНП "Міська дитяча поліклініка № 7" за період з 2017 р. по теперішній час при зверненні до поліклініки дівчинку супроводжувала мати [PERSON] . Шлюб між батьками згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2012 р. розірваний. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами та приятельками позивачки у судовому засіданні показали, що батько дитини не проживає з дитино, не приходить до неї, не відвідує, життям дитини давно не цікавиться, не допомагає матеріально. З позову вбачається, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги дитині, не підтримує з донькою будь-яких зв`язків, участі у вихованні не приймає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, життям дитини не цікавиться. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування у своєму висновку № 720 від 22.11.2018 року вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК Україниз позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем надано докази у спосіб та в порядку передбаченому законом, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав обґрунтований, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, не спілкується з дитиною та не виявляє до неї інтересу, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, цей факт доведений належними та допустимими доказами у справі. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України із змінами згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved