Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення депозитного вкладу. Позов мотивований тим, що 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" в особі відділення №13 був укладений договір №2630/1313/189642 про банківський строковий вклад (депозит) у іноземній валюті на суму 5154,57 доларів США. 11 липня 2014 року відповідач мав повернути суму внеску (5154,57 дол. США) разом з сумою нарахованих за користування ним процентів (36,12 дол. США) позивачу, однак позивач депозитних коштів у встановлений термін не отримав, тому змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не з»явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, в звязку з чим суд провів заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» в особі відділення №13 був укладений договір №2630/1313/189642 про банківський строковий вклад (депозит) у іноземній валюті на суму 5154,57 доларів США. Відповідно до п. 1.2 статті №1 частини №2 Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок, а саме відповідно до п. 1.3 статті № 1 частини № 1 Договору це депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 5154,57 доларів США на умовах Договору. Вказане вище підтверджується випискою з особового рахунку за 11.06.2014 року згідно з якою, позивачем 11 червня 2014 року був переданий відповідачу, а останнім отриманий, на депозитний рахунок внесок в повному обсязі. Відповідно до п. 1.2 статті №1 частини №1 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 8,7 % річних, а терміном закінчення строку договору є 11 липня 2014 року. Таким чином, 11 липня 2014 року відповідач мав би повернути суму внеску (5154,57 дол. США) разом з сумою нарахованих за користування ним процентів (36,12 дол. США) позивачу. У відповідності з п.1.7 статті № 1 частини № 2 та п. 4.3.2 статті № 4 частини № 2 Договору позивачем письмово 01 липня 2014 року було повідомлено відповідача про бажання отримати 11 липня 2014 року через касу банку готівкою належні позивачу кошти (внесок та нараховані за умовами Договору відсотки), тобто в день закінчення строку дії Договору. 11 липня 2014 року відповідачем було відмовлено у задоволенні вимог позивача, мотивація - відсутність коштів в касі відділення. Оскільки відповідач не повернув позивачу у визначені Договором строки суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ст. 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язання за договором відповідач станом на 11 липня 2014 року має заборгованість: за сумою вкладу у сумі 5154,57 доларів США; заборгованості по нарахованих відсотках за користування сумою вкладу у розмірі 36,12 доларів США. Оскільки між сторонами було укладено правочин про прийняття від [PERSON] грошових коштів на депозитний рахунок, що підтверджується договором банківського вкладу №2630/1313/189642 і цим же Договором чітко визначено строк банківського вкладу - 11 липня 2014 року, таким чином невиплата коштів по договору банківського вкладу з боку відповідача порушує конституційні права та охоронювані законом інтереси позивача. У ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року зазначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. У п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Офіційний курс НБУ на момент розгляду справи становить 1252,8758 за 100 доларів США. Тому суд приходить до висновку про можливість стягнення суми боргу за кредитним договором з відповідача у іноземній валюті. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved