Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням народного суду Пролетарського району м. Донецька від 16 квітня 1981 року за [PERSON] визнано право власності на 49/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] визнано право власності на 51/100 частину вищевказаного домоволодіння. Відповідно до ухвали народного суду Пролетарського району м. Донецька від 09 листопада 1982 року змінено ідеальні долі житлового будинку за адресою: [ADDRESS], визнав за [PERSON] 57/100 частин житлового будинку. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON], тобто позивач по справі. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. По матері у позивача був рідний брат - [PERSON], який разом з позивачем прийняли спадщину після смерті матері. Проте, [INFO] помер його брат [PERSON] та після його смерті позивач прийняв спадщину у вигляді 285/1000 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2013 року. [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 43100 частин будинку [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги на майно після смерті свого батька. Інших спадкоємців першої черги не має. Після смерті батька, у встановлений законом строк, він звернувся до Восьмої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З постанови державного нотаріуса вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 43/100 частин житлового будинку - літ. А-1 загальною площею 85,0 кв.м., житловою площею 55, 7 кв.м., прибудови - літ. а, погреба - літ. а1, прибудови - літ. а 2, ганок - літ. а 3, ганок - літ. а 4, літньої кухні - літ.Б, прибудови до літньої кухні - літ. б, убиральні - літ. Д,Л, гаражі - літ. М,Н, душ - літ. О, зливної ями - літ. Ж, колодязя - літ. К, розташовані за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, відповідно до заяви просили розглядати справу за їх відсутністю і винести рішення на розсуд суду, відповідно до діючого законодавства України. (а.с. 45). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Батьками позивача - [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 10). Відповідно до рішення народного суду Пролетарського району м. Донецька від 16 квітня 1981 року, шлюб між батьками позивача був розірваний, та розподілене спільне майно подружжя. Так, за [PERSON] визнано право власності на 49/100 частин домоволодіння, а за [PERSON] - на 51100 частин домоволодіння. (а.с. 7-8). Відповідно до ухвали народного суду Пролетарського району м. Донецька від 09 листопада 1982 року, визначені ідеальні частки жилого будинку за адресою: [ADDRESS] та визнано за [PERSON] 57/100 часток жилого будинку. (а.с. 9). [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. (а.с. 11). Спадкоємцями першої черги за законом були її сини - [PERSON] (позивач по справі) та [PERSON]. 24.03.1998 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, а саме на спадкове майно, яке складається з 28, 5/100 частин жилого будинку [ADDRESS]. (а.с. 12). Після смерті брата - [PERSON], [INFO] позивач також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 28, 5/100 частин жилого будинку [ADDRESS]. (а.с. 13). [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 16). У відповідності зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який його пережив. Відповідно, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] 27.11.2013 року позивач звернувся до Восьмої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а саме - на спадкове майно, яке складається з 43/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 35). Станом на 29.10.2013 року виготовлено технічний паспорт на жилий будинок за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 18-22). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 26 лютого 2014 року державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів, зареєстрованих в установленому законом порядку на житловий будинок. (а.с. 17). Зі змісту ухвали народного суду Пролетарського району м. Донецька від 09.11.1982 року вбачається, що [PERSON] належить 43/100 частин жилого будинку. Однак, він не зареєстрував своє право власності в органах державної реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved