Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 01.03.2013 року вона з відповідачем уклала договір №ЕР800 на виготовлення та встановлення пластикових вікон загальною площею 11,722 кв.м. за ціною 11147 грн.. Договір був роздрукований та підписаний представником відповідача, який також мав довіреність від ПАТ "Альфа-Банк" та умовив підписати договір про надання їй цим банком споживчого кредиту на оплату робіт по виготовленню та встановленню цих вікон на суму 8974 грн., який позивачкою також був підписаний. Після ознайомлення з текстами підписаних договорів позивачка повідомила, що зробила помилку підписавши дані договори, але представник відповідача повідомив, що відмовитися від замовлення можна в офісі за адресою: м. Суми пр-т М.Лушпи, 9, що позивач і зробила 10.03.2013 року, подавши письмову заяву. На даний час платикові вікна позивач не отримала, гроші за їх виготовлення перераховані ПАТ «Альфа-Банк» відповідачу і знаходяться у нього без достатньої підстави. А тому просить розірвати договір підряду від 01.03.2013 року №ЕР800, стягнути грошові кошти в сумі 8974 грн. як безпідставно набуте майно, стягнути 3% річних за користування безпідставно набутими коштами за період з 01.03.2013 року по день подання позову в сумі 1108 грн. 60 коп. та інфляційні в сумі 9909 грн. 96 коп., а всього 19992 грн. 56 коп.. Представник позивача [PERSON] в письмовій заяві свої позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Відповідач ФОП [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом встановлено, що 01.03.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір побутового підряду за індивідуальним номером заказу №ЕР 800, відповідно до якого позивач замовила виготовлення ПВХ конструкцій у вигляді металопластикових вікон на суму 11147 грн. (а.с.19). Одночасно з вище вказаним договором позивач уклала з ПАТ «Альфа-Банк» кредитний договір №401402836 від 01.03.2013 року на суму 10212 грн. 42 коп. (а.с.10). За умовами п.2.5 кредитного договору кредит надавався позичальнику для оплати товару, що вказаний у вище зазначеному договорі підряду, у звязку із чим банк зобовязувався перерахувати кошти в сумі 8221 грн. на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] у ПАТ «ПриватБанк». Згідно ч.ч.1,3 ст. 865 ЦК України\~за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. \~Згідно з ч.2 ст. 867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Таким чином, законом замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене. [PERSON] 10.03.2013 року звернулася до ФОП [PERSON] з письмовою заявою, в якій просила повернути кошти в сумі 8221 грн. отримані відповідачем від ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.9). Частиною 2 ст. 651 ЦК України\~передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. Оскільки [PERSON], як замовник за договором побутового підряду, відмовилась від договору, подавши підряднику - ФОП [PERSON] відповідну заяву від 10.03.2013 року, а тому договір підлягає розірванню. Суд не може взяти до уваги п. 7.6 договору, оскільки така умова згідно ч.2 ст. 867 ЦК України\~є нікчемною. Крім цього, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23.02.2017 року було стягнуто на користь ТОВ «Дата [PERSON]» (який є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк») з [PERSON] суму боргу за кредитним договором від 01.03.2013 року №401402836 в розмірі 10213 грн. 43 коп., а також 1378 грн. судового збору. Згідно ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов»язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи.\~\~У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (536 цього\~Кодексу). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов»язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Позивачем був наданий розрахунок боргу за період з 01.03.2013 року по 11.04.2017 року, згідно якого сума боргу становить 8974 грн, пеня 3% річних - 1108 грн. 60 коп. та інфляційні витрати склали 9909 грн. 96 коп., а всього 19992 грн. 56 коп.. За таких обставин, враховуючи вище викладене, з урахуванням вище вказаних норм чинного цивільного законодавства, згідно яких позивач має право на повернення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування цими коштами, а також на інфляційні витрати, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved