Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 15.11.2012 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АЕ/0999607, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією забезпеченого автомобіля ВАЗ р/н [NUMBER]. 24.12.2012 року в м. Біла Церква на вул. 2-га Піщана, 36 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] Однак відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та не повідомив про ДТП страхову компанію у встановлений законом строк. Після звернення [PERSON] до позивача 28.02.2013 року ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було проведено автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля VOLKSWAGEN становить 17 426, 57 грн. 07.03.2014 року позивачем було отримано від постраждалої повідомлення про настання страхового випадку, а 26.03.2013 року їй було перераховане страхове відшкодування у сумі 12180 грн. Відповідно до ст.38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, тому позивач просив стягнути з відповідача 12000 грн. виплаченого страхового відшкодування. У судове засідання позивач свого представника не направив, подав телеграму про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причину неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а підставі такого. З постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2013 вбачається, що 24.12.2012 року відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Біла Церква по вул. 2 Піщана, 36, став учасником ДТП, після чого залишив місце ДТП, до якої був причетний, до приїзду працівників ДАІ, чим порушив вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП. З довідок ДАІ від 26.02.2013 року вбачається, що 24.12.2012 по вул.Піщана,36 у м.Біла Церква автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] було здійснено наїзд на транспортний засіб, що стоїть - автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно з довідкою ДАІ та звітом від 28.02.2013 року ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження переднього бампера з правої сторони, решітки радіатора з права, капоту з правої сторони, і вартість матеріального збитку власнику автомобіля [NUMBER] склала 17 426, 57 грн. З полісу № АЕ/0999607 вбачається, що 15.11.2012 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією забезпеченого автомобіля ВАЗ р/н [NUMBER]. Судом встановлено також, що у звязку з цим 07.03.2013 року постраждала [PERSON] звернулась до позивача з повідомленням про настання страхового випадку, надавши необхідні документи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем складено страховий акт № 379-301/13 від 22.03.2014 року, на підставі якого та заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи платіжним дорученням №11392 від 26.03.2013 року на рахунок потерпілої було перераховане страхове відшкодування в суммі 12180 грн. Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочів днів, письмово повідомити страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту «в», пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Положеннями ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України також передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням наведених норм та встановлених судом обставин суд вважає, що позивач довів свої вимоги, а тому задовольняє позов у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі зазначеного,

Outcome: approved