Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с.Гусаків, вул.Лесі Українки, 31 Мостиського району Львівської області був побудований у 1960р. та станом на 1982р. відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], а членами: його дочка [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON] (позивач), дружина внука [PERSON], правнук [PERSON], правнук [PERSON]. Вказують, що починаючи з 01.01.1983р. відбувся поділ вказаного господарства на два, а саме: на «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], а членами сімї були - дочка [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON] (позивач); та на «робітничий двір», головою якого був [PERSON], а членами його сімї були дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON]. Зазначають, що в результаті поділу [PERSON] та [PERSON], як колишні члени колгоспного двору набули право власності на частину майна такого та отримали у користування 41/100 частину спірного житлового будинку №31, а саме: мансардний поверх будинку загальною площею 57,8 кв.м., з них коридор площею 9,4кв.м., кімнату 9.2.кв.м., кімнату 18.3 кв.м, кімнату 20.3.кв.м балкон 0.6 кв.м. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25.06.2015р. за такими визнано право спільної сумісної власності на 41/100 частку вказаного будинку. Крім того, за останніми визнано право спільної сумісної власності на гараж розміром 5,5мх11м, 1984 року побудови, розташований за адресою: с.Гусаків, вул.Лесі Українки, 31 Мостиського району Львівської області. Стверджують, що інша частина житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, а саме 59/100 частин такого, що складається із першого поверху даного будинку, - починаючи з 01.01.1983р. по 15.04.1991р. була власністю колгоспного двору. Станом на 15.04.1991р. право на частку в майні такого зберегли: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син, позивач), [PERSON] (син). Вважають, що кожному з них належало по 1/4 частині від 59/100 вказаного спірного будинковолодіння. Також покликаються на те, що 06.01.2014р. померла голова домогосподарства [PERSON], яка за життя своїм майном розпорядилась, склавши заповіт на користь позивача [PERSON] Позивач [PERSON] прийняв належне спадкодавцю [PERSON] майно, в тому числі 59/400 часток в спірному житловому будинку, своєчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у зазначеному вище житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами нотаріусом було відмовлено через відсутність на таку правовстановлюючих документів, виданих на імя спадкодавця [PERSON] З огляду на наведені обставини, просять суд ухвалити рішення, яким визнати: - за позивачем [PERSON], право власності на 59/400 ідеальних частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що складається з коридору площею 11,8 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., кухні площею 17,7 кв.м., кімнати площею 17,2 кв.м., кімнати площею 14,8 кв.м., кімнати площею 13,8 кв.м., а всього загальною площею приміщень 81 кв.м., а також літньої кухні площею 33,1 кв.м., погребу площею 17,6 кв.м., стайні площею 20,4 кв.м., воріт металевих площею 4,68 кв.м., огорожі та криниці, - як належну йому частку у майні колгоспного двору, право на яку зберіг; - за позивачем [PERSON] право власності на 59/400 ідеальних частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що складається з коридору площею 11,8 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., кухні площею 17,7 кв.м., кімнати площею 17,2 кв.м., кімнати площею 14,8 кв.м., кімнати площею 13,8 кв.м., а всього загальною площею приміщень 81 кв.м., а також літньої кухні площею 33,1 кв.м., погребу площею 17,6 кв.м., стайні площею 20,4 кв.м., воріт металевих площею 4,68 кв.м., огорожі та криниці в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розгляду справу у його відсутності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у ним у позовній заяві та просить такі задовольнити. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати дану цивільну справу у їх відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте подав копії сторінок спадкової справи за №190/2014, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 06.01.2014р., інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.11.2018р. №53948009, та просив розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Встановлено, що 25.06.2015р. Мостиським районним судом Львівської області ухвалено рішення у цивільній справі №448/1138/14-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до виконавчого комітету Гусаківської сільської ради Мостиського району, Гусаківської сільської ради Мостиського району, Мостиської районної ради Львівської області, Мостиської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи [PERSON], КП «Мостиське РБТІ», Самбірське МБТІ, реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції, Мостиська державна нотаріальна контора, про визнання незаконними і скасування рішень органів місцевого самоврядування в частині оформлення та переоформлення права власності, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності та про визнання права власності. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначене судове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 25.06.2015р. набрало законної сили та у відповідності до вимог ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, таке має преюдиціальний характер при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, в тому числі при розгляді даної цивільної справи. Зокрема, даним судовим рішенням встановлено, що: - майно, яке є предметом даного позову - будинковолодіння №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області та господарство, що значилось за вказаною адресою, відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], а членами такого були: його дочка [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON] (третя особа), внук [PERSON]Т.(позивач), дружина внука [PERSON] (третя особа), правнук [PERSON], правнук [PERSON]; - станом на 01.01.1983р. дане господарство за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району Львівської області в по господарській книзі проходить уже по двох особових рахунках №160 та №161. Так, по особовому рахунку №160 значилось господарство за суспільною групою «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], членами сімї: дочка - [PERSON], внук - [PERSON], внук - [PERSON] (позивач). По цьому ж особовому рахунку за господарством значився житловий будинок, 1960 року побудови загальною площею 108 кв.м., стайня, 1961 року побудови, земельна ділянка площею 0,42 га, продуктивна худоба, птиця.\~ По іншому особовому рахунку за №161 значилось господарство за суспільною групою «робітничий двір», головою якого був [PERSON] (третя особа), членами сімї: дружина - [PERSON] (третя особа), син - [PERSON], 23.08.1982р.н., син -\~ [PERSON], 04.06.1981р.н.. По цьому особовому рахунку за господарством значиться той же житловий будинок, земельна ділянка площею 0,05 га, продуктивна худоба, птиця.\~ В подальшому (у 1986-1990р.р.р., 1991-1995р.р., 1996-2000р.р., 2001-2005р.р.), як вбачається з погосподарських книг, господарство за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району далі проходить по двох особових рахунках (№№148,149, №№157,158, №№141,142, №№135, 136); - станом на 01.01.1983р. відбувся фактичний поділ спірного господарства, розташованого за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району на два двори, які поділилися на «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], та на ««робітничий двір», головою якого був [PERSON] (третя особа). Даний факт віднайшов своє відображення в погосподарських книгах по с.Гусаків Мостиського району, з яких вбачається, що на утворене господарство відкрито новий особовий рахунок за №161 (станом на 1983-1985р.р.). Внаслідок поділу [PERSON] та [PERSON] (треті особи) як колишні члени колгоспного двору набули право власності на частину майна колгоспного двору, яке почало рахуватись за ними під іншим номером (№161 станом на 1983-1985р.р.) як господарство, яке відносилось до суспільної групи робоча. Зазначеним судовим рішенням також визначено частки у спірному майні (будинковолодінні №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області), а саме: визначено частку «робітничого двору» (57,8кв.м.) - 41/100 частина по відношенню до загальної площі житлового будинку, з них коридор площею\~ 9,4 кв.м., кімната площею 9,2 кв.м. кімната площею 18,3 кв.м., кімната площею 20,3 кв.м., балкон площею 0,6 кв.м. Також, вказаним рішенням суду визнано за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],\~ право спільної сумісної власності на 41/100 частину будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району, що складається з мансардного поверху загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 47,8 кв.м., а саме коридору площею\~ 9,4 кв.м., кімнати площею 9,2 кв.м. кімнати площею 18,3 кв.м., кімнати площею 20,3 кв.м., балкону площею 0,6 кв.м.; право спільної сумісної власності на гараж розміром 5.5м х11м, 1984 року побудови, що розташований за адресою: с.Гусаків, вул.Л.Українки, 31 Мостиського району Львівської області. Інша ж частина житлового будинку, розташованого в с.Гусаків, вул.Лесі Українки, 31, Мостиського району Львівської області, а саме 59/100, що складалась із першого поверху даного будинку, починаючи з 01.01.1983р. відносилась до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був [PERSON], членами сімї: дочка - [PERSON], внук - [PERSON], внук - [PERSON] (позивач). Отже, обставини на які покликаються позивачі у своїх позовних вимогах, вже були предметом судового розгляду та такі встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25.06.2015р. у справі №448/1138/14-ц, а тому не підлягають повторному доказуванню. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Іншим судовим рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 23.12.2015р. у цивільній справі №448/1179/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області, Мостиська державна нотаріальна контора та Комунальне підприємство «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на частку в майні колгоспного двору, яке набрало законної сили, встановлено, що: - інша частка спірного житлового будинку №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області (яке є предметом даного позову), а саме 59/100 частин, що складається з першого поверху даного будинку, починаючи з 01.01.1983 року та станом на 15 квітня 1991 року була власністю колгоспного двору, а отже, в силу норм, які діяли до моменту введення Закону України «Про власність» (ст.120 ЦК УРСР 1963 року), належала усім членам даного колгоспного двору, які станом на 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в ньому, на праві спільної сумісної власності; - членами зазначеного двору, які протягом 1988 1991 років згідно записів з погосподарських книг проживали в даному господарству та станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син) та [PERSON] (син). А відтак, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які регулювали власність колгоспного двору, та розяснень\~постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України, «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20, кожному з них ([PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Т.) належало в рівних частках по 1/4 частині майна колгоспного двору, тобто кожен мав право на 1/4 частину від 59/100 частин спірного будинковолодіння, що становить 59/400 частин такого. Вказаним судовим рішенням від 23.12.2015р. за одним із членів колгоспного двору, зокрема за [PERSON] визнано право власності на 59/400 частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що складається з коридору площею 11,8 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., кухні площею 17,7 кв.м., кімнати площею 17,2 кв.м., кімнати площею 14,8 кв.м., кімнати площею 13,8 кв.м., а всього загальною площею приміщень 81 кв.м., а також літньої кухні площею 33,1 кв.м., погребу площею 17,6 кв.м., стайні площею 20,4 кв.м., воріт металевих площею 4,68 кв.м., огорожі та криниці. Позивачу [PERSON] як одному із членів колгоспного двору також належала 1/4 частина майна колгоспного двору, тобто такий має право на 1/4 частину від 59/100 частин - 59/400 ідеальних частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що складається з коридору площею 11,8 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., кухні площею 17,7 кв.м., кімнати площею 17,2 кв.м., кімнати площею 14,8 кв.м., кімнати площею 13,8 кв.м., а всього загальною площею приміщень 81 кв.м., а також літньої кухні площею 33,1 кв.м., погребу площею 17,6 кв.м., стайні площею 20,4 кв.м., воріт металевих площею 4,68 кв.м., огорожі та криниці. 06.01.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], входило право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності із земель резервного фонду Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області розміром 1,0 в ум.ка.га, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №651457, виданого 26.05.2008р., а також право власності на 59/400 ідеальних частин (1/4 частину від 59/100 частин) спірного будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що належало їй як члену колгоспного двору. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном розпорядилася, склавши 17.03.2008 року заповіт на користь свого внука [PERSON], позивача по справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області за №492 від 12.05.2014р. слідує, що [PERSON], яка померла 06.01.2014р., на час смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. На час смерті [PERSON] разом з нею за вказаною адресою постійно проживав її чоловік [PERSON] Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], та такий у встановлений законом строк, зокрема 26.05.2014р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Чоловік спадкодавця [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявами про те, що він не претендує на обовязкову частку у спадщині, так і на частку у спільному з [PERSON] майні як майні подружжя. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у даній спадщині, судом не встановлено. Отже, після смерті [PERSON] позивач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом успадкував належне спадкодавцю майно - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності із земель резервного фонду Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області розміром 1,0 в ум.ка.га, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №651457, виданого 26.05.2008р. та 59/400 ідеальних частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що складається з коридору площею 11,8 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., кухні площею 17,7 кв.м., кімнати площею 17,2 кв.м., кімнати площею 14,8 кв.м., кімнати площею 13,8 кв.м., а всього загальною площею приміщень 81 кв.м., а також літньої кухні площею 33,1 кв.м., погребу площею 17,6 кв.м., стайні площею 20,4 кв.м., воріт металевих площею 4,68 кв.м., огорожі та криниці. З матеріалів спадкової справи №190/2014 вбачається, що 15.05.2017р. в.о. державного нотаріуса Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя позивача [PERSON], яким нотаріус посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого Гусаківською сільською радою Мостиського району Львівської області 17.03.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №128 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 06.01.2014 р., є її внук [PERSON]. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності із земель резервного фонду Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області розміром 1,0 в ум.ка.га, що належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №651457, виданого 26.05.2008р. При цьому, нотаріусом було відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу частину спадкового майна - на 59/400 ідеальних частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на імя спадкодавця [PERSON] Нотаріус розяснив позивачу [PERSON] можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку (його частки) в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначеніст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на обєкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Отже, через відсутність правовстановлюючих документів на відповідні частки у спірному житловому будинку за №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв'язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом. Вищенаведені обставини підтверджуються також наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією заповіту спадкодавця [PERSON] від 17.03.2008 року; копією спадкової справи за №190/2014, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 06.01.2014р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.11.2018р. №53948009; копією технічного паспорта на житловий будинок №31 по вул.Л.Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області; копіями паспортів та свідоцтв про народження позивачів по справі; іншими матеріалами справи. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за кожним із позивачів права власності на 59/400 ідеальних частин житлового будинку №31 по вул.Лесі Українки в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, що складається з коридору площею 11,8 кв.м., ванни площею 5,7 кв.м., кухні площею 17,7 кв.м., кімнати площею 17,2 кв.м., кімнати площею 14,8 кв.м., кімнати площею 13,8 кв.м., а всього загальною площею приміщень 81 кв.м., а також літньої кухні площею 33,1 кв.м., погребу площею 17,6 кв.м., стайні площею 20,4 кв.м., воріт металевих площею 4,68 кв.м., огорожі та криниці (за позивачем [PERSON] - як за членом колгоспного двору, розташованого за вказаною адресою; за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]П.).

Outcome: approved