Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому належить квартира № 54 в будинку № 37 в м-ні Західному м. Мирнограда. В вищезазначеній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача його племінниці [PERSON], яка з 15.07.2014 року фактично не проживає в квартирі. Договір найму між ними не укладався, плату за комунальні послуги відповідач не здійснює. Просив усунути перешкоду у здійсненні права розпорядження належним йому майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про дату та час розгляду справи у спосіб, передбачений цивільним процесуальним законодавством, до судового засідання не прибула, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у її відсутності суду не спрямувала. З огляду на викладене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства. Судом достовірно встановлено, що квартира № 54 будинку № 37 в м-ні Западному м. Мирнограда Донецької області належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності (номер витягу 63962400, реєстраційний номер 9774355614113, а.с. 8) , підставою виникнення вказаного права приватної власності є свідоцтво про право на спадщину за законом 18.07.2016 року ( а.с. 3). За відомостями виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 28.11.2016 року, в квартирі № 54 будинку № 37 в м-ні Западному м. Мирнограда Донецької області з 15.07.2014 року зареєстрована [PERSON] (а.с. 37). З акту № 163 фактичних обставин не проживання особи, що зареєстрована, складеного 09.08.2016 року координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда вбачається, що [PERSON] з 15.07.2014 року та по теперішній час не проживає в квартирі № 54 будинку № 37 в м-ні Западному м. Мирнограда Донецької області (а.с. 5).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] фактично не мешкає в квартирі позивача з дня реєстрації 15.07.2014 року, договірних відносин щодо винаймання квартири між ними немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідач не вживає, суд вважає реєстрацію [PERSON] у квартирі № 54 будинку № 37 в м-ні Западному м. Мирнограда Донецької області такою, що створює перешкоди у реалізації позивачем [PERSON] права розпоряджатися своїм майном як власника. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою № 54 будинку № 37 в м-ні Западному м. Мирнограда Донецької області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені ним судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок. На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: approved