Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі з строком користування та сплатою відсотків за користування ним. Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. З згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.05.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53412254354В. Згідно умов п.3.1 - 3.3 договору відповідачу було надано кредит у розмірі 100 000,00 грн. із строком повернення грошових коштів до 11.05.2017 року та сплатою 25% річних за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме позивачу було надано кошти в сумі 100 000,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером № 47398 від 15.05.2012 року. Згідно вимог п. 4.6. договору відповідач зобов'язалася щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно з графіком та оплачувати відсотки за користування кредитом. Своїх зобов'язань [PERSON] не виконала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість у розмірі 82 958,20 грн., з яких 67 053,82 грн. борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 7 034,81 грн. борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів, 8 869,57 грн. пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,1% за кожен день прострочення кредиту, що стверджується відповідним розрахунком суми заборгованості. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 5.2.2. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту. Як підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа-вимоги, такий скеровувався позивачу 04.06.2015 року, проте зобов'язання залишається не виконаним. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями п.7.1. кредитного договору встановлено, що в разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З наведеного вище випливає висновок про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved