Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 15.04.2011 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачі отримали від позивача в борг кошти 26000 доларів США, що станом на 15.04.2011 р. було еквівалентно 207 147 грн. 20 коп. Відповаідачі зобов'язувалися повернути позичені кошти до 15.10.2011 року. З метою забезпечення належного виконання вказаного договору позики, між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями та земельна ділянка загальною площею 0,2202 га , які знаходяться в [ADDRESS], заставна вартість предмета іпотеки - 207 148 грн. Оскільки, боржниками не були виконані умови договору позики щодо належного і вчасного повернення боргу, то позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за дговором позики в указаній вище сумі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за [PERSON] права власності на вказане вище майно, яке є предметом іпотеки і що передбачено умовами договору іпотеки від 15.04.2011 року. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідачів, згідно довіреностей в справі, позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.04.2011 року між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 26 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 207 147 грн. 20 коп. Позика була надана строком до 15.10.2011 року. Даний договір укладено в простій письмові формі, підписаний сторонами із зазначенням місця їх проживання та ідентифікаційних кодів учасників договору. Наведене підтверджується договором позики (а.с.7). Судом встановлено, що 15.11.2011 року між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] Договір підписано сторонами, дієздатність яких перевірена та перевірено належність предмета іпотеки громадянам [PERSON] і [PERSON] Зазначений іпотечний договір зареєстровано, що підтверджено витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.8,9,10). Встановлено, що цим Договором іпотеки від 15.04.2011р. забезпечується належне виконання іпотекодавцями [PERSON] і [PERSON] вимог іпотекодержателя [PERSON], щодо суми зобов'язань, строків виконання, в тому числі щодо повернення іпотекодавцями іпотекодержателю боргу у сумі 207147,20 грн. Згідно до п.2 Договору іпотеки на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавці передали в іпотеку належне їм майно : житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS]. Встановленим є те, що предмет іпотеки, тобто житловий будинок [ADDRESS] належить боржникам (іпотекодавцям) на підставі свідоцтва про право власності , виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради 12.03.1998 року, договору дарування, посвідченого Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою 12.12.2003 року за реєстром № 2-2974 та зареєстрованих в Білоцерківському інвентар бюро за № 464 в книзі 2, реєстраційний № 3843703. Будинок літ «А» в цілому має 123,70 кв.м. загальної площі, 63,60 кв.м. (а.с.12,13). Також, предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,2202 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ЯИ № 414411 від 18.11.2010 року, виданого на підставі рішення Піщанської сільської ради 1 сесії 5 скликання № 11-186 від 11.07.2008 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011093604450 (а.с.14). Відповідно до п.3 Іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки визначалася в сумі 207 148 грн. Оцінка зазначеного будинку, який є предметом іпотеки становила 248 486 грн. А експертна оцінка земельної ділянки площею 0,2202 га згідно висновку експерта ПП «Світлиця-Нова» від 14.04.2011 р. становила 34263 грн. З матеріалів даної справи та пояснень позивача, вбачається, що боржниками були порушені умови договору позики щодо своєчасного повернення коштів, внаслідок чого виникла заборгованість 305 771,54 грн., тобто відповідачі, взагалі, не виконали взяті на себе зобов'язання за цим договором . Крім того, позивач вказав, що в будинку, який є предметом іпотеки ніхто не проживає, сам будинок і земельна ділянку перебувають в занепаді, без догляду і таким чином, втрачають свою вартість. Навіть, звернувши стягнення на предмет іпотеки, позивач не поверне свої кошти в повному обсязі. Представник відповідачів суду пояснив, що дійсно відповідачі в силу життєвих обставин, скрутного матеріального становища, не виконали взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу в сумі 26 000 доларів США, а на даний час, коли курс долара стрімко зріс - у відповідачів, взагалі, не має можливості виконати умови договору позики, а тому вони визнають позов щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки. На даний час відповідачі забезпечені іншим житлом та не мають можливості утримувати домоволодіння і земельну ділянку, що є предметом іпотеки, а тому, дійсно, житло втрачає свою вартість. Позитивне вирішення даного позову в інтересах відповідачів. Так, судом встановлено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Основним договором вони не будуть виконані: а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Основним договором строк суми позики (п.17 іпотечного договору). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, як вказано вище, боржниками були порушені умови Договору позики щодо своєчасного повернення коштів. За ст..589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Умовами укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальниками умов Договору позики. Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, така вимога надсилалася позивачем неодноразово, і 28.01.2014 року представником відповідачів була отримана вказана вимога про повернення боргу, про що свідчить напис уповноваженої особи на заяві від 28.01.2014 р. (а.с.19). Як передбачено в ст.33 вказаного вище Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, враховуючи вищенаведені правові норми, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення. Позивачем обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, згідно вимог ст..37 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст.39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Отже, суд вважає за можливе в рахунок погашення заборгованості боржника за договором позики від 15.04.2011 р. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, оскільки вказаний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який обрано позивачем, не суперечить вимогам чинного законодавства і умовам іпотечного договору, на що вказано вище. Як роз'яснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обов'язковому порядку має заначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Таким чином, суд приходить до висновку, що боржники [PERSON] і [PERSON] мають заборгованість перед [PERSON] за Договором позики від 15.04.2011р. в сумі 26000 дол. США, що відповідно до довідки про курс НБУ по відношенню до гривні до долара США станом на 17.06.2014 р. становить 11,76044 за 1 (а.с.20), а отже, - 305 771,54 грн. та підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в рахунок погашення вказаної заборгованості за договором позики від 15.04.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], та можливо звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15.04.2014року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області - житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2202 га на якій знаходиться даний будинок, шляхом визнання за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] Білоцерківського району і на земельну ділянку площею 0,2202 га, за вартістю 207 148 грн.

Outcome: approved