Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що реєстрація відповідачів на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права на користування та розпорядження майном та тягне додаткові витрати по сплаті комунальних послуг є перешкодою в отриманні субсидії, а тому позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, попередньо наддавши до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі на підставі наявних у ній доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи подану заяву позивача, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1999 (а.с.9), позивачу [PERSON] як спадкоємцю належить жилий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки № 352 від 18.06.2018р., виданої В/К Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] -володілець, [PERSON] -внук, [PERSON], [INFO] -дочка та [PERSON], [INFO] онука. Згідно Акту обстеження місця проживання, що затверджено головою Терешківської сільської ради Полтавського району від 18 червня 2018 року, встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] попри реєстрацію з 2014 року за вказаною адресою не проживають. У зв'язку з чим позивач позбавлена можливості вирішити питання зняття їх з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, так як реєстрація даних осіб у житловому будинку перешкоджає позивачу в повній мірі вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном та є перешкодою у отриманні субсидії. Отже, єдиним способом зняти відповідачів з реєстраційного обліку є визнання їх в судовому порядку таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: с. Зінці, вул. Пилипа Орлика (Жовтнева), 14а Полтавського району Полтавської області у зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судом на підставі наявних доказів у справі встановлено факт того, що відповідачі втратили право користування житловим приміщення на підставі їх відсутності більше одного року у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] За таких підстав суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Зінці, вул. Пилипа Орлика (Жовтнева), 14а Полтавського району Полтавської області, оскільки хоч вони і зареєстровані за даною адресою, однак фактично більше року там не проживають. На підставі викладеного та

Outcome: approved