Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Флоріанівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], який постійно проживав в с. Флоріанівка Козятинського району Вінницької області. На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,3272 га, 0,1230 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] право на яке мав він, як єдиний спадкоємець за законом. Він в шестимісячний строк прийняв спадщину після смерті батька, так як подав заяву до Козятинської державної нотаріальної контори. Оформити свої спадкові права на земельні ділянки та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, він не може, тому що в державному акті, який виданий на ім'я [PERSON] не вказані повні адреса розташування та цільове призначення вищевказаних земельних ділянок, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю та Інструкції заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримав просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяви через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер - [PERSON] (а.с.6), який на день смерті проживав в с. Флоріанівка Козятинського району Вінницької області (а.с.21). Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлого батька, є його син - [PERSON] (а.с.4-5,19), у правовстановлюючому документі на земельну ділянку - державному акті - не вказані повні адреса розташування та цільове призначення вищевказаних земельних ділянок (а.с.10-11). Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.7-9,13-18) вбачається, що державний акт (а.с.10-11) був виданий на ім'я [PERSON] Матеріалами справи підтверджено, що позивач оформити свої спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не може, тому що в державному акті не вказані повні адреса розташування та цільове призначення вищевказаних земельних ділянок, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчить роз'яснення нотаріуса щодо оформлення спадщини (а.с.12). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення правовідносин), згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а тому суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на вказані земельні ділянки. На підставі наведеного та

Outcome: approved