Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з відповідним позовом, в якому просив \~визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. від 13 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а саме, за обставин пропущення строків позовної давності, оскільки минуло більше трьох років. Крім того, посилається на відсутність документів, що посвідчує безспірність заборгованості боржника та таких, що встановлюють прострочення виконання зобов`язань, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі №461/11116/20, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача та третьої особи. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на основі поданих сторонами письмових доказів. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позовної заяви виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою\~статті 530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст. 87 ЗУ «Про нотаріат»,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами організаціями не більше року. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від\~29\~червня\~1999\~року\~№\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з наявністю у неї заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» не погоджується, більше того вказує що заборгованість яка існувала - вже була нею погашена. Надані позивачем до суду докази свідчать про відсутність безспірності, оскільки судом було встановлено, що 27 грудня 2007 року, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір «Автопакет» №882/п/99/2007-840 від 27 грудня 2007 року, згідно якого позивачем - [PERSON] отримано грошові кошти в сумі 22 396,04 доларів США на придбання автотранспортного засобу. Придбаний автотранспортний засіб було передано в заставу. Відповідно до п.1.1.4. Кредитного договору термін погашення становить до 27 грудня 2012 року. У зв`язку з неможливістю своєчасного виконання кредитних зобов`язань - ВАТ КБ «Надра» звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту достороково. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04 березня 2011 року, позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в розмірі 27 074,98 доларів США, що у гривневому еквіваленті складала 214590,89 грн., з яких: по кредиту 21781,88 доларів США, по сплаті відсотків 3637,40 доларів США, пені 1655,70 доларів США. На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в розмірі 27 074,98 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 214590, 89 (двісті чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 89 коп.) грн, судовий збір в розмірі 1 700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120.00 (сто двадцять) грн., а всього підлягає стягненню 216 410, 89 грн. (двісті шістнадцять тисяч чотириста десять гривень 89 коп.).Строк пред`явлення до виконання - до 18 квітня 2012 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/9267/14-ц від 04 вересня 2014 року, поновлено пропущений строк ПАТ КБ «Надра» для пред`явлення до виконання виконавчого документа №2-3200/2011, виданого 27 грудня 2013 року. Згідно наданої копії квитанції №952311963, акціонерного товариства КБ «Приват Банк», позивачем 30 січня 2018 року вже було здійснено оплату по заборгованості за кредитним договором на суму 238551,98 грн. У зв`язку з цим, 20 лютого 2018 року, старшим виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир ГТУ юстиції у Житомирській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48361046 по стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 216 410,89 грн. в зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі. З листа від 28 серпня 2020 року ТОВ ФК «Інвест Хаус» вбачається, що [PERSON] було надіслано повідомлення про те, що ПАТ КБ «Надра» продано портфель кредитних договорів за договором про відступлення права вимоги від 15 травня2020 pоку, в тому числі кредитний договір «Автопакет» №882/п/99/2007-840, заборгованість по якому складає 2 688 733,33 грн. і ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» вимагає погасити заборгованість в сумі 2 688 733,33 грн. З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зверталось до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання (справа №761/9267/14). Однак ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 липня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання, первісний стягувач - ПАТ КБ «Надра», боржник - [PERSON] -повернуто без розгляду. Суд зазначив, що заявником надано до матеріалів справи копії фіскального чека від 03 липня 2020 року №0305611679268, з якого вбачається, що дата направлення, маса відправлення та його вартість стягувачу відрізняються від дати направлення, вартості та маси відправлення боржнику, що свідчить про те, що первісному стягувачу не надсилався примірник цієї заяви з додатками. Крім того, вказана копія фіскального чеку вже неодноразово використовувалась заявником і по іншим подібним заявам. Згідно наданого суду виконавчого напису від 13 липня 2020 року, приватним нотаріусом Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за №2568, з зазначенням заборгованості на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», що виникла по кредитному договору «Автопакет» №882/п/99/2007-840 від 27 грудня 2007 року, договору про відступлення прав вимоги №GL2N79276TIB272, укладеного 15 травня 2020 року між: ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», боржником за яким є [PERSON] , Сума заборгованості складається з : -суми заборгованості за кредитом - 462 990, 04 (чотириста шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень) 04 коп. -суми заборгованості за відсотками - 713 414,00 (сімсот тринадцять тисяч чотириста чотирнадцять гривень) грн. -суми заборгованості за штрафними санкціями - 0 (нуль) грн. 00 коп. -суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 (триста гривень) грн. Загальна сума заборгованості становить 1 176 704, 92 грн. При цьому, зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 15 травня 2020 року по 07 липня 2020 року. Заявою від 02 листопада 2020 року, представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» просив приватного виконавця відкрити виконавче провадження на виконання з примусового виконання виконавчого напису № 2568 виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення з [PERSON] па користь Товариства з обмеженого відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» 1 176 704,92 грн. \~ \~ \~ \~У зв`язку з чим, приватним виконавцем Павлюк Н.В. відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» 1176 704, 92 грн., від 03 листопада 2020 року. Крім того, постановою приватного виконавця Павлюк Н.В. від 09 грудня 2020 року, про стягнення з боржника основної винагороди, з [PERSON] стягнуто заборгованість за період з 15 травня 2020 року по 07 липня 2020 року, яка складається з: -суми заборгованості за кредитом - 462 990 (чотириста шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн. 04 коп.; -суми заборгованості за відсотками - 713 414 (сімсот тринадцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 88 коп.; -суми заборгованості за штрафними санкціями - 0 (нуль) грн. 00 коп.; -суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 (триста) грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~Вказаною постановою з [PERSON] стягнуто 117670,49 грн. Згідно наданої суду постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09 грудня 2020 року з [PERSON] стягнуто 215 грн. за витрати виконавчого провадження. Суд, перевіривши доводи позивача в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 2568, боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, оскільки стягнення відбулося поза межами строку позовної давності. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису, у порушення норм\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»\~та Порядку, приватним нотаріусом не перевірено того, чи пред`явлена заборгованість є безспірною. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимог банку стосовно зобов`язань стягнення заборгованості минуло більше трьох років загальної позовної давності, які банк на день вчинення виконавчого напису пропустив. Суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Згідно правового висновку Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, постанова у справі № 756/7916/15-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Отже, наведені обставини вказують на порушення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем при вчиненні виконавчого напису вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо можливості вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, щодо перевірки безспірної заборгованості На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом з цим, відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопад 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З вказаного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за №1172, в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі Постанови КМУ від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 22 червня 2020 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус не вправі був вчиняти вказаний виконавчий напис, оскільки повинен був відмовити відповідачу у вчиненні відповідної нотаріальної дії з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки ним не було перевірено спірність підстав на основі яких видається виконавчий напис та строк його надання а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 840,80грн. та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 420, 40 грн, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved