Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про стягнення вартості відновлювального ремонту та судових витрат. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилається не те, що 14 грудня 2016 року по вул. Січових Стрільців, у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю екскаватора «Борекс», д/н [NUMBER], який належить КП «Теплоенерго» ДМР під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АІ/2826646. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2017, винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія [PERSON]. У зв'язку з настанням страхового випадку «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 40 105,18 грн. частково відшкодувавши матеріальний збиток позивача. Невідшкодована частина збитку становить 74 742 грн., тому позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, як з власника екскаватора. Представник позивача в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача також надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, відмовити в задоволенні позову з урахуванням наданих ним заперечень. Третя особа [PERSON] надав заяву про можливість розгляду справи без його участі вказав, що позов не підлягає задоволенню. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року по вул. Січових Стрільців, у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю екскаватора «Борекс», д/н [NUMBER], який належить КП «Теплоенерго» ДМР під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві власності. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АІ/2826646. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2017р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено від відповідальності у зв'язку з закінченням строку для притягнення до відповідальності. На підставі заяви представника позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 40 105,18 грн. (а.с. 9). Фактична вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля «Мерседес», д/н [NUMBER] складає 114 847,18 грн., що підтверджується актом виконаних робіт СТО ФОП «[PERSON].» №49 від 06.06.2017р., видатковою накладною, та товарним чеком (а.с. № 57,60-61). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2017р. набрала законної сили і виконана, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями [PERSON] потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі. грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Після виплати вказаного страхового відшкодування позивач отримав право вимоги різниці суми до відповідача. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині того, що слід врахувати завдану шкоду з урахуванням зношеності запчастин автомобіля, оскільки у п. 14 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків. Також, розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача збитків яких зазнав позивач у зв'язку із звернення до адвоката за правовою допомогою у розмірі 5 000 грн. суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] за договором про надання правової допомоги та представництво інтересів від 06 жовтня 2017 року № 06/10/17-1 надавав адвокат Чіп Я.М. (а.с. 17-19) Згідно розрахунку кількості робочого часу затраченого у зв'язку з наданням правової допомоги клієнту [PERSON], у відповідності до договору про надання правничої допомоги від 06 жовтня 2017 року вбачається, що станом на 06 жовтня 2017 року загальна вартість наданої клієнту правничої допомоги склала 5 000,00 грн. За приписами частини 2 статті 137 ЦПК України та виходячи з вимог ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, тому, враховуючи положення частини 4 вказаної статті, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 5000 грн., витрачена позивачем за надану йому правничу допомогу. У зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON], представник позивача Чіп Ярослав Миколайович до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, третя особа: [PERSON] про стягнення вартості відновлювального ремонту та судових витрат задовольнити. На підставі ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 745 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved