Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить достроково розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1822386200:04:000:0107 загальною площею 3.52 га, нормативною оцінкою 18716,20 гривень, що знаходиться на території Ходаківської сільської ради Коростенського району Житомирської області, укладений 10.12.2014 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДФУ АГРО», стягнути з відповідача на його користь заподіяну шкоду внаслідок забруднення земельної ділянки в розмірі 18473 гривні 18 копійок та понесені судові витрати. Зобов`язати ТОВ «ДФУ АГРО» повернути їй за актом прийому-передачі орендовану земельну ділянку площею 3.52 га, кадастровий номер 1822386200:04:000:0107, що знаходиться на території Ходаківської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що 10.12.2014 року між ним та ТОВ «ДФУ АГРО» було укладено договір оренди, яким передано у тимчасове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 3.52 га, нормативною оцінкою 18716,20 гривень, що знаходиться на території Ходаківської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Однак відповідач порушив умови укладеного договору, орендуючи земельну ділянку не дотримався екологічної безпеки землекористування, заподіяв погіршення якості ґрунтового покриву та інших властивостей сільськогосподарських угідь. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, зумовленої забрудненням земельної ділянки від 22.10.2018 року проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Житомирській області складає 18473,18 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позові і просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому, позивач доповнив, що коли відповідач здійснює викид продуктів життєдіяльності свиней (фікалій), то він та його сім`я не можуть перебувати біля свого будинку, сморід стоїть скрізь, діти хворіють, вода в колодязі стала непридатною для вживання, оскільки в ній нейтрати, глисти та аміак. Пити воду з колодязя їм заборонили, її можна використовувати тільки для миття рук. Вони неодноразово викликали представників екологічної інспекції із-за промислової діяльності товариства ДФУ «Агро». Про ці звернення відомо відповідачу, розмір завданої шкоди визначено спеціалістами Державної екологічної інспекції у Житомирській області, який не оскаржувався відповідачем. Добровільно вирішити спірне питання вони не можуть, тому просить захистити його права в судовому порядку. Представник відповідача ТОВ «ДФУ АГРО» Конанець І.М. позов не визнала, з підстав викладених у відзиві, підтримала повністю поданий відзив на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити та додатково зазначила, що позивачем не доведено основну ознаку забруднення ґрунту - негативного впливу органічного добрива-амонію на родючість та інші корисні властивості землі, оскільки показники вмісту амонію не є завищеними, а навпаки свідчать про необхідність додаткового внесення мінерального добрива - амонію для підвищення родючості ґрунту, не доведено факт відібрання проб саме із спірної земельної ділянки. Виявлений вміст амонію позитивно впливає на родючість ґрунту, амоній не є токсичним елементом та показником забруднення ґрунту, тому позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає. Позивачем відповіді на відзив надано не було. Представник третьої особи Ліквідаційної комісії Державної екологічної інспекції України в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані ними докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне: Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Судом встановлено, що 10.12.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «ДФУ АГРО» було укладено договір оренди, яким передано у тимчасове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1822386200:04:000:0107 загальною площею 3.52 га, нормативною оцінкою 18716,20 гривень, що знаходиться на території Ходаківської сільської ради Коростенського району Житомирської області Згідно статей 124, 125, 126 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1,2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно ст.651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунку, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно статей 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 24 Закону України «Про оренду землі» визначає права та обов`язки орендодавця. Орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати (положення статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Стаття 25 Закону України «Про оренду землі» визначає права та обов`язки орендаря. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби (вимоги статті 25 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст.1 Закону України «Про охорону земель», родючість ґрунту - це здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту. Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», псування земель - порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість. Згідно ст.35 Закону України «Про охорону земель» землекористувачі зобов`язані, зокрема: підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування еколого безпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; Підставою дострокового розірвання договору оренди позивач зазначив порушення відповідачем умов укладеного договору, оскільки орендуючи земельну ділянку він не дотримався екологічної безпеки землекористування, заподіяв погіршення якості ґрунтового покриву та інших властивостей сільськогосподарських угідь. Відповідно до п.7 укладеного між сторонами Договору, даний договір укладений строком на 10 років, з дати державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Згідно п.15 Договору умовами збереження стану об`єкта оренди є, зокрема додержання екологічної безпеки землекористування, додержання режиму використання водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони та територій, які особливо охороняються. Свої зобов`язання позивач, як орендодавець виконав повністю, надавши в користування земельну ділянку в стані, що відповідає умовам договору оренди. Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25 червня 1991р. №1264-XII /далі - Закон №1264-XII/. Згідно зі статтею 34 цього Закону завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України. Пунктами «а», «д», «е» та «л» частини першої статті 20-2 Закону №1264-XII встановлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; д) одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб; е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням; л) здійснення інших повноважень, визначених законами України та покладених на нього Президентом України. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №275 від 19 квітня 2017 року, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Одними із основних завдань Держекоінспекції, визначених пунктом 3 цього Положення, є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони земель, надр. Підпунктом «б» підпункту 2, підпунктами 3, 19 пункту 4 цього ж Положення встановлено, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: 2б) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону земель, надр, зокрема щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель; збереження водно-болотних угідь; виконання екологічних вимог під час надання у власність і користування, зокрема в оренду, земельних ділянок; здійснення заходів із запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами; додержання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні; додержання екологічних нормативів з питань використання та охорони земель; ведення будівельних, днопоглиблювальних робіт, видобування піску і гравію, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду; установлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також додержання режиму використання їх територій; використання та охорони надр; 3) проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); 19) здійснює інші повноваження, визначені законом. Підпунктами 3, 13 та 14 пункту 6 Положення про Державну екологічну інспекцію України передбачено, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: 3) одержувати безоплатно від центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань; 13) здійснювати збирання, обробку та проводити аналіз інформації щодо дотримання вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції; 14) безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації під час здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, охорони земель, надр. Згідно з пунктом 7 вказаного Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. За результатами проведених лабораторних вимірювань ґрунтів, протоколом вимірювань складу та властивостей ґрунтів від 21.09.2018 року №10-18 встановлено перевищення вмісту амонію (обмінного) у перерахунку на азот амонійний в порівнянні з фоновим показником в об`єднаній пробі №1 в 1,4 рази, в об`єднаній пробі №2 в 2,6 рази. В об`єднаній пробі №3 в 1,1 рази, у зв`язку з чим встановлено забруднення земель загальною площею 70 373 м.кв., а саме накопичення в ґрунтах внаслідок антропогенного впливу речовини (органічного добрива), вміст якої перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, зумовленої забрудненням земельної ділянки від 22.10.2018 року проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Житомирській області у відповідності до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007 року №149, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2007 року №422/13689 «Про внесення змін до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природного законодавства» складає 18473 гривни 18 копійок. Розрахунок інспекції з охорони навколишнього середовища в Житомирській області від 22.10.2018 року відповідачем не оскаржувався. Експертизи заявлені відповідачем з його ініціативи не проведені і заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на проведення такої експертизи не підтверджені (відсутній акт виконаних робіт, платіжне доручення , тощо). Враховуючи результати лабораторних вимірювань ґрунтів проведених спеціалістами Державної екологічної інспекції у Житомирській області, діями відповідальних посадових осіб ТОВ «ДФУ АГРО» порушено вимоги статей 40,52 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статтю 167 Земельного кодексу України, статті 35,40,45 Закону України «Про охорону земель», а тому згідно статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. У відповідності до положень ст.12,80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved