Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання з відповідачем шлюбу, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Олександрії 29.10.2014 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позов мотивує тим, що 29.10.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Одруження виявилось невдалим, створити нормальні сімейні стосунки не вдалося. Шлюбні відносини між ним фактично припинені з травня 2017 року, оскільки відповідач створив нестерпимі умови для спільного проживання, з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу та спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань,відзиву не надав, до суду повернулося зворотнє поштове повідомлення про отримання відповідачем судової повістки про виклик до суду, таким чином відповідач про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ОЛ № 109159, дітей від спільного шлюбу не мають. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про залишення позивачу прізвища «Гавришевська», суд зазначає, оскільки прізвище позивача після державної реєстрації шлюбу збігається з дошлюбним прізвищем, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейнго кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до пп.15.5 пп.15 п. 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved