Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа ГУ ДМС В Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначав, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 01.02.2007 за р.№ 807289015 виданого управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, яка зареєстрована в міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за № П-8-28961 від 20.06.2007р. На момент подання позовної заяви в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 6 (шість) осіб, а саме: позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачі - [PERSON], [PERSON]. Відповідачі не користуються квартирою з червня 2010 року у зв'язку з тим, що виїхали на постійне проживання за межі України, а в березні 2013 року зареєструвалися за адресою: [ADDRESS] та набули громадянство Російської Федерації. На даний час в квартирі, за вищевказаною адресою, проживають члени родини: позивачі по справі, які сплачують належні комунальні платежі за користування комунальними послугами та здійснюють необхідні засоби для підтримання квартири в належному стані. До цього часу, в порядку, передбаченому Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] не знялись та до квартири для проживання не повернулись. В судове засідання позивачі не з'явився, надали суду заяви, якими просять розглянути справу за їх відсутністю та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі та представник третьої особи не з'явились в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. ч. 1, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 01.02.2007 за р.№ 807289015 виданого управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, яка зареєстрована в міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за № П-8-28961 від 20.06.2007р. Як вбачається з адресних довідок ОУФМС РФ КК в Тимашевському районі Краснодарського краю відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 20 листопада 2010 року. Даний факт також підтверджується копіями паспортів відповідачів з відміткою про реєстрацію в Російській Федерації. Виходячи зі ст.. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, право власника використовувати житло для власного проживання , та проживання інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Виходячи зі ст.. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування своїм майном. Як вбачається зі ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України, члени сім*ї власника жила втрачають право користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно положень Закону України «Про власність» власник вправі розпоряджатись, користуватись, та володіти своєю власністю, а також вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть якщо ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння та відшкодування завданої цим шкоди. Відповідно зі ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачів у повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved