Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

\~ Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 05.09.1992 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалось, останні роки між ними постійно виникають сварки, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім"я фактично розпалась, вони втратили один до одного почуття любові, поваги, шлюб носить формальний характер, в даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просить шлюб розірвати, неповнолітню доньку залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені судові витрати, прізвище змінювати не бажає. Сторони до суду не з"явились, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Причина неявки відповідача не відома, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не подав. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.09.1992 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Коростень Житомирської області, актовий запис №470. Мають спільну неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітньої дитини сторін,\~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз`ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved