Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовною заявою до відповідачів, якою, із урахуванням збільшення позовних вимог, просили суд стягнути на користь позивачів з [PERSON] «СК Україна» ( ЄДРПОЛУ: 30636550, 02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г) на користь ПП «Комплектавтодор» страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., 9861,64 грн. пені, 8340,27 грн. інфляційних витрат та 834,25 грн. три відсотки річних; стягнути на користь позивачів з [PERSON] 43588,90 грн. в якості відшкодування завданої майнової шкоди, 800,00 грн. за проведення по справі товарознавчого дослідження, 5247,31 грн. інфляційних витрат та 492,53 грн. три відсотки річних; вирішити питання щодо розподілення судових витрат по справі. Позовні вимоги мотивували тим, що 18.04.2014 року водій [PERSON] [INFO] на 100+1 км. автодороги Цюрупинськ Гола Пристань Скадовськ, керуючи автомобілем [NUMBER], не оцінивши належним чином дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, через що сталося зіткнення із автомобілем [NUMBER], належним ПП «Комплектавтодор», що вбачається із відповідного свідоцтва, та пошкодив вказаний автомобіль, через що в результаті ДТП подальша експлуатація автомобіля стала неможливою. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу позивачів, а саме вартість відновлювального ремонту внаслідок ДТП складає 113\~660,88 грн.. За проведення вказаного авто товарознавчого дослідження позивачами було сплачено 800,00 грн., що вбачається з рахунка-фактури, квитанції до прибуткового касового ордеру та акту виконаних робіт. Проте при проведення відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу позивачів, останнім було витрачено на такий ремонт лише 93\~588,90 грн., що підтверджується відповідним актом виконаних робіт, а також товарними чеками. На час ДТП транспортний засіб відповідача-1 [PERSON] було застраховано договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АС/ 3989698, укладеним із [PERSON] «СК Україна». Звернення позивачів із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача-2, яку останні отримали 26.06.2014 року, позивачі відповіді так і не отримали, зокрема станом на 25.09.2014 року, коли був останній день здійснення страхових виплат. Окрім того 14.10.2014 року позивачами на адресу відповідачів [PERSON] «СК «Україна»» було направлено вимогу про здійснення сплати страхового відшкодування, проте відповіді отримано не було. Таким чином, посилаючись на приписи п. 36.5 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» позивачі вважають, що ввідповідач-2 повинен сплатити їм пеню, інфляційні витрати та 3% річних, так само як і відповідач-1 [PERSON]Ю, за несвоєчасне виконання ним грошового зобовязання по ДТП у належній частині. У хвалою суду від 14.05.2015ркоу до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] як особу, що керували транспортним засобом позивачів, під час ДТП за обставинами справи. У судовому засіданні представник позивачів за довіреністю [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав із викладених у позові підстав, та просив їх задовольнити із урахуванням останньої редакції позовної заяви. Представник відповідача-1 [PERSON] за довіреністю [PERSON] щодо задоволення позовних вимог повністю заперечував, з приводу чого його довіритель надав суду письмові заперечення, відповідно яких вказували, що позивачами жодними належними доказами не доведено обставин, які б вказували, що саме вони понесли матеріальні витрати внаслідок ДТП. Представники відповідача-2 [PERSON] «СК «Україна» у судове засідання не зявились, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності а також з приводу своєї позиції по суті спору суду не надали. Окрім того на запит суду щодо надання документів з приводу застрахованої особи відповідача-1 по справі відповіді так і не було отримано. Третя особа у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечував, вказуючи про те, що він дійсно керував транспортним засобом позивачів, при цьому таке керування здійснювалось за завданням останніх з приводу виконуваної роботи, та на час такого керування і сталося ДТП за обставинами справи. Заслухавши пояснення представників сторін по справі, що зявились у судове засідання, а також третьої особи, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так судом встановлено, що 18.04.2014 року близько 14.00 годин на автодорозі «Цюрупинськ Гола Пристань Скадовськ» в межах м. Цюрупинськ Херсонської області сталась ДТП за участю вищезгаданого автомобіля позивачів під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «»ВАЗ 21011» д.н. [NUMBER], під керування відповідача-1 по справі [PERSON], при цьому ДТП сталась через порушення відповідачем-1 [PERSON] п. 2.3. «б» ПДР України, а саме неуважність та безпечність до дорожньої обстановки та виїзд на смугу зустрічного руху, що підтверджується дослідженою судом довідкою Цюрупинського РВ від 27.05.2014 року за наслідками кримінального провадження з приводу ДТП та постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.06.2014 року, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, за наслідками розглядуваної судом ДТП. Як вбачається з дослідженого судом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 509981, транспортний засіб «Hyndai Santa Fe 7» д.н. [NUMBER] з травня 2011 року належить ПП «Комплектавтодор». Відповідно до довідки ПП «Комплектавтодор» від 05.03.2015 року за вих. № 97 на час вищезгаданого ДТП транспортним засобом позивачів керував [PERSON] згідно п.п. 2.1., 2.2. ПДР України. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного транспортного засобу позивачів, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачів необхідного за наслідками розглядуваної судом ДТП складає 113\~660,88 грн.. При цьому згідно рахунку-фактури від 10.07.2014 року вартість проведення вище вказаного дослідження заподіяних ДТП збитків склала 800,00 грн., що також вбачається з акту виконаних робіт від того ж числа, за що і було сплачено [PERSON] відповідно до квитанції від 10.07.2014 року. Разом із тим, згідно акту виконаних робіт №ZN-0006060 від 24.06.2014 року із відміткою про плату за такі роботи, а також товарних чеків від 24.06.2014 року, позивачами на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП було витрачено лише 93\~588,90 грн., на відшкодуванні якої позивачі і наполягають у розглядуваному позові. Відповідно до наданого позивачами витягу, транспортний засіб, яким керував відповідач-1 було застраховано полісом серії АС № 3989698, який був діючим станом на 18.04.2014 року. Як вбачається з досліджених судом опису документів та згідно дослідженої заяви позивачів про виплату страхового відшкодування, позивачами на адресу відповідача-2 26.06.2014 року та 14.10.2014 року направлялись відповідні вимоги про сплату страхового відшкодування разом із документам з приводу настання страхового випадку, проте відповіді, як то вбачається з пояснень позивачів, останніми так і не отримано. Відповідно до розяснень п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Окрім того, відповідно до цього ж Пленуму ВССУ, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно п.п. 9.1., 9.2., 9.4. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховою сумою є грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у такому договорі. Порядок отримання страхового відшкодування потерпілим встановлено п.п. 35.1, 36.2 Закону. За приписами ст. 22 ЦК України до збитків відносяться витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, іншим обєктом, використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, враховуючи вище встановлені судом обставини заподіяння пошкоджені транспортному засобу належному позивачам, а також обставини здійснення позивачами витрат на відновлення попереднього стану транспортного засобу, зокрема те, що особа. яка здійснювала такі витрати згідно досліджених судом квитанції, відповідно до дослідженої судом довідки позивачів від 27.02.2015 року № 87 витрачала кошти, отримані саме від позивачів на вказані цілі, а також враховуючи вище встановлені судом обставини виникнення цивільно-правової відповідальності, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення фактичних витрат по справі. Окрім того, відповідно до п. 36.5. Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховуються пеня. . Також, згідно ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобовязання, окрім як інфляційних витрат сплачується 3% річних від простроченої суми. Згідно вище встановлених судом обставин, строк прострочення виконання грошового зобовязання з 26.09.2014 року, тобто з наступного дня за останнім днем добровільного виконання такого зобовязання до 15.04.2015 року, тобто до дня до якого позивачі вказують про невиконання грошового зобовязання відповідачем-2, кількість днів прострочення становить 203 дні. Таким чином. беручи до уваги кількість днів прострочення виконання грошового зобовязання між позивачами та відповідачем-2 по справі, а також встановлені облікові ставки НБУ у розглядуваний період, а саме у період з 25.09.2014 року по 12.11.2014 року 12,50%, з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року - 14,00 %, у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року 19,50 %, за період з 04.03.2015 року по 15.04.2015 року 30,00 %,, а також враховуючи визначений позивачами строк невиконання грошового зобовязання перед ними з боку відповідача-1 по справі, за період з 02.12.2014 року, а саме від часу звернення позивачів до суду по 15.04.2015 року, коли грошове зобовязання так і не було виконано в добровільному порядку, що складає 135 днів, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі також і в частині штрафних санкції заявлених позивачами. Питання щодо розподілення судових витрат по справі суд вирішує із урахуванням приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved