Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2012 помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. [PERSON] (раніше вулиця Ватутіна), 4-а с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. За життя померлий склав заповіт, за яким все своє майно померлий заповів позивачу. У визначений термін, вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, проте, отримала відмову, оскільки, в неї відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначену частину спадкового житлового будинку. Спадковий житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. [PERSON] (раніше вулиця Ватутіна), 4-а с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 27 жовтня 1979 року - було прийнято в експлуатацію. Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 січня 1993 року №3 про надання дозволу на одержання свідоцтва про право на власність па житловий будинок в с. Тарасівка, встановлено належність і право власності на 1/2 частину житлового будинку [PERSON] в с. Тарасівка по вул. Ватутіна, 4-а Києво- Святошинського району Київської області на підставі затверджених списків та Київському Міському БТІ в установленому порядку провести реєстрацію житлового будинку і оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON], як власника 1/2 частини житлового будинку в с. Тарасівка вул. Ватутіна, 4-а, та видати свідоцтво про право власності. Земельна ділянка площею 0,04 га. Померлий [PERSON], за життя не встиг оформити належним чином право власності на спірну частину спадкового житлового будинку. Спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований на земельній ділянці за адресою: вул. [PERSON] (раніше вулиця Ватутіна), 4-а с. Тарасівна Києво-Святошинського району Київської області, власником будинку до своєї смерті був [PERSON]. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. [PERSON] (раніше вулиця Ватутіна), 4-а с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, після померлого 23.01.2012 року [PERSON]. В ході судових засідань позивач уточнювала позовні вимоги, згідно останніх уточнень просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Ватутіна, 4 с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, після померлого 23.01.2012 року [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилася. До суду представник позивача направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не зявилася. До суду направила лист, в якому просила суд справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.01.2012 року помер брат позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК №235485, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.01.2012. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Ватутіна, 4-а с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. За життя померлий склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 13.11.2010 року за реєстровим №1-2276, за яким все своє майно померлий заповів позивачу. Позивач звернулася до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON]М, для прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Ватутіна, 4-а с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, державний нотаріус відмовив, оскільки, в позивача відсутні правовстановлюючий документ на вищезазначену частину спадкового житлового будинку. Як вбачається з матеріалів справи спадковий житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Ватутіна, 4 с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 27.10.1979 - було прийнято в експлуатацію. Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.01.1993 №3 «Про надання дозволу на одержання свідоцтва про право на власність на житловий будинок в с. Тарасівка», встановлено належність і право власності на 1/2 частину житлового будинку [PERSON] в с. Тарасівка по вул. Ватутіна, 4-а Києво-Святошинського району Київської області на підставі затверджених списків. Київському Міському бюро технічної інвентаризації в установленому порядку вирішено провести реєстрацію житлового будинку і оформити свідоцтво про право власності на житловий будинок [PERSON], як власника 1/2 частини житлового будинку в с. Тарасівка вул. Ватутіна, 4-а, та видати свідоцтво про право власності. Як вбачається з виписки з погосподарської книги №1184 від 02.08.2016, наданої [PERSON] сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до погосподарської книги №18, 2011-2015 років особовий рахунок №2095 рахується за померлим [PERSON] [INFO]. Частина житловго будинку за адресою: с. Тарасівіка, Києво- Святошинського району Київської області по вул. Ватутіна, 4-а, яка згідно технічного паспорту №638 від 03.11.2000 року побудована в 1979 році. Житлова площа житлового будинку - 52,01 кв.м., загальна площа 87,2 кв.м. Земельна ділянка площею 0,04 га, згідно з погосподарської книги. За вказаною вище адресою ніхто не зареєстрований, згідно погосподарської книги. Спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований на земельній ділянці за адресою: вул. Ватутіна, 4-а с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved