Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 30 квітня 2008 р. зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім»ї. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття взаємоповаги, любові, довіри та постійних сварок на рівні побутових проблем. Спільні спроби зберегти шлюб бажаних результатів не дали; шлюб існує формально. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просила суд його задовольнити, посилаючись на те, що сторонами досягнуто згоди щодо розірвання щлюбу. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу на заперечувала, зазначивши, що основною причиною розлучення є різні погляди на життя, втрата між нею та позивачем почуття любові, відсутність довіри. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 30 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім»ї, про що складено актовий запис № 565. Від шлюбу строни мають дітей: сина - [PERSON], 2008 р.народження, та доньку [PERSON], 2010 р.народження. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами тривалий час існують конфлікти з приводу побутових проблем, які виникають через різні погляди на життя, різні інтереси, різне розуміння про права і обов»язки подружжя. Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Спроби примиритися не призвели до відновлення сім»ї в розумінні ст..3 СК України. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved