Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення грошового зобов'язання, просив суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог стягнути з СТ « Оболонь-2» на її користь кошти в розмірі 196 006,78грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2012 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та СТ «Оболонь-2» про повернення грошових коштів, сплачених позивачем в 2011 році на користь відповідача для створення газопроводу на території садівничого товариства згідно договорів. В зв'язку з невиконанням відповідачем п. п.11,12 мирової угоди позивачем отриманий виконавчий лист, який пред'явив до виконання до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом та на час подання позову виконавче провадження знаходиться на стадії примусового виконання. Вказана вище ухвала суду не виконана боржником, який ухиляється від виконання рішення. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, при цьому зазначили, що відповідачем будь-яких дій по сплаті заборгованості не приймаються, наявна заборгованість не сплачена. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2012року, яка набрала законної сили 05.12.2012 року, провадження по справі [PERSON] до садівничого товариства « Оболонь-2» про стягнення грошових коштів за договором позики закрито в зв'язку з визнанням та затвердженням мирової угоди (а.с. 36-39). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.14 мирової угоди у разі невиконання умов мирової угоди садівничим товариством « Оболонь-2» розмір грошової вимоги [PERSON] становить суму зазначено в п.9 мирової угоди: 199796,02грн.- борг за договорами поруки; 33696,63грн.- штраф за несвоєчасне повернення коштів; 6925,20грн.- винагорода поручителя, що разом становить 240417,85гривень. Судом встановлено, що на примусовому виконання Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва знаходиться виконавчий лист від 07.06.2013 року № 2-5002 про стягнення з садівничого товариства « Оболонь-2» на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 240417,85грн. (а.с. 86, том 1 цивільної справи № 2/2605/5002/12). 19.06.2013року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві винесено поставу про відкриття виконавчого провадження ВП № 38504327 за виконавчим листом № 2/2605/5002/12 про стягнення з садівничого товариства « Оболонь-2» на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 240417,85грн. (а.с. 104 том.1 цивільної справи № 2/2605/5002/12). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), ці підстави зазначені в статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, за відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» заборгована відповідачем сума має бути сплачена з урахуванням положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань передбачені ст. ст. 599 - 609 ЦК України. Діючим законодавством не передбачено припинення зобов'язання на підставі постановлення судового рішення про задоволення вимог кредитора. Оскільки ухвала суду не виконана, відповідачем заборгованість перед позивачем не погашення, суд приходить до висновку, що на теперішній час у відповідача наявні перед позивачем боргові зобов'язання та садівниче товариство « Оболонь-2» прострочив виконання грошового зобов'язання після спливу строку наданого боржнику для самостійного виконання зобов'язання, який згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 38504327 встановлений до 26.06.2013року. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) у відповідності до положень постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2011 року № 23/466 та листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97 р. За 2013 рік індекс інфляції встановлений в 0,5 %, що складає 1202,09грн. від суми боргу 2012року. 3% річних складає 7212,53грн. Разом за сумою боргу 248 832,47грн. За 2014 рік індекс інфляції встановлений в 24,9 %, що складає 61 959,29грн. від суми боргу 2013року. 3% річних складає 7464,97грн. Разом за сумою боргу 318256,73грн. За 2015 рік індекс інфляції встановлений в 3,1 %, що складає 9865,96грн. від суми боргу 2014року. Разом за сумою боргу 328122,69грн. Таким чином на лютий 2015р. різниця складає 87 704,84грн.( 328 122,69-240417,85). За лютий 2015р. індекс інфляції встановлений 5,3%, що складає 17 390,5грн. від суми боргу. За березень 2015р. індекс інфляції встановлений 10,8%, що складає 37 315,42грн. від суми боргу. За квітень 2015р. індекс інфляції встановлений 14,0%, що складає 53 596,00грн. від суми боргу. Таким чином на квітень 2015р. різниця складає 108 301,94грн.( 436 424,63-240417,85). Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми в розмірі 196 006,78 грн. за період з 2013 року по квітень 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1327,60 грн. (а.с. 1, 20)

Outcome: approved