Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми за договором банківського вкладу в якому зазначив, що 27 січня 2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу № 313731/15699/1-15 в іноземній валюті строком на 1 місяць на суму 10 907,97 доларів США. Грошові кошти були внесені відповідно до квитанції №11514231 від 27.01.2015 р. Строк дії договору закінчився 27.02.2015 р. На теперішній час грошові кошти обліковуються на поточному рахунку № 2620 5012 0950 07 відповідно до виписки банку від 27.02.2015 р. 25 листопада 2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу на вимогу № 313731/42130/00-14 в іноземній валюті. Грошові кошти були внесені відповідно до квитанції №10936962 від 25.11.2014 р. Кошти за вказаним договором обліковуються на поточному рахунку № [NUMBER] відповідно до виписки банку від 27.02.2015 р. Відповідно до виписки з поточних рахунків станом на 27.02.2015 року залишок коштів на поточному рахунку [NUMBER] складає 1 302 (одна тисяча триста два) долари США та 49 центів. Залишок коштів на поточному рахунку 2620 5012 0950 07 складає 10 997 (десять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) доларів США та 16 центів. Загалом, на обох поточних рахунках залишок коштів складає 12 299 (дванадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) доларів США та 65 центів. Позивач неодноразово звертався до банку із відповідними заявами про видачу грошових коштів з поточних рахунків. Але, в порушення умов договору, банком не здійснена виплата відповідних грошових коштів. В зв'язку із чим, в березні 2015 року позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення суми за договором банківського вкладу. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON]. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити, оскільки відповідачем до теперішнього часу залишок суми заборгованості за договорами банківських вкладів складає 12 299 (дванадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) доларів США та 65 центів і банк відмовляється в добровільному порядку виплатити цю суму заборгованості в повному обсязі. Представник відповідача проти розміру вказаних в позовній заяві сум грошових коштів не заперечив, однак заявив, що невиплати грошових коштів за договорами банківських вкладів обумовлені відповідними обмеженнями введеними постановами НБУ. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в судовому засіданні встановлений та підтверджений факт порушення саме відповідачем прав позивача, як вкладника банку за договором. Згідно до ст. 60 ЦПК України, сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу № 313731/15699/1-15 в іноземній валюті строком на 1 місяць на суму 10 907,97 доларів США. Грошові кошти були внесені відповідно до квитанції №11514231 від 27.01.2015 р. Строк дії договору закінчився 27.02.2015 р. На момент звернення до суду грошові кошти обліковуються на поточному рахунку № 2620 5012 0950 07 відповідно до виписки банку від 27.02.2015 р. 25 листопада 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу на вимогу № 313731/42130/00-14 в іноземній валюті. Грошові кошти були внесені відповідно до квитанції №10936962 від 25.11.2014 р. Кошти за вказаним договором обліковуються на поточному рахунку № [NUMBER] відповідно до виписки банку від 27.02.2015 р. Відповідно до виписки з поточних рахунків станом на 27.02.2015 року залишок коштів на поточному рахунку [NUMBER] складає 1 302 (одна тисяча триста два) долари США та 49 центів. Залишок коштів на поточному рахунку 2620 5012 0950 07 складає 10 997 (десять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) доларів США та 16 центів. Загалом, на обох поточних рахунках залишок коштів складає 12 299 (дванадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) доларів США та 65 центів. Позивач неодноразово звертався до банку із відповідними заявами про видачу грошових коштів з поточних рахунків. Але, в порушення умов договору, банком не здійснена виплата відповідних грошових коштів. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Таким чином, на відносини пов'язані з виконанням умов укладеного між позивачем та банком договору поширюються положення норм глав 71, 72 Цивільного кодексу України (статті 1046 - 1076), а також положення договору. Відповідно до частини другої статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Статтею 1060 Цивільного кодексу України, яка застосовується до договорів депозитних вкладів в силу статті 1058 цього ж Кодексу, визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до частини 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частина 3 зазначає, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Стаття 1074 ЦК України вказує, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Таким чином, ніяка Постанова Національного банку України не може скасовувати права, надані особі Конституцією України та законами України, та не може застосовуватись у разі її невідповідності вимогам закону. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. В абзаці третьому пункту 1.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №1-рп/2003 від 16 січня 2003 року суд конституційної юрисдикції зазначив, що після Конституції України, що має найвищу юридичну силу (частина друга статті 8), закони в ієрархії нормативно-правових актів посідають провідне місце. Відповідно до цього провідну роль у регулюванні відносин з виконання судових рішень, має відігравати саме норма закону України, тоді як норма із підзаконного нормативного акту має застосовуватись в тій частині, в якій вона не суперечить Закону. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативний акт, який підлягав застосуванню, суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці відносини. Стаття 8 ЦПК України передбачає, що у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Іншими словами, у випадку, якщо буде встановлено, що якщо будь- яка Постанова Національного банку України суперечить Цивільному кодексу України як основному акту цивільного законодавства, суд повинен застосувати норму Цивільного кодексу України, яка має вищу юридичну силу, а прийняті Нацбанком акти мають відповідати Цивільному кодексу та не суперечити йому. Враховуючи викладене, Банк не мав права відмовляти у видачі депозиту або грошових коштів з поточного рахунку, оскільки повернути депозит його примушує пряма норма Цивільного кодексу України і порушення її вказує на незаконність і протиправність поведінки Банку. Крім того, ніяка Постанова Національного банку України не може бути застосована всупереч вимог Цивільного кодексу України, про що зазначено у статті 8 Конституції України та інших актах законодавства. Відповідно до вимог ст. ст. 192,193 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Види майна, що вважаються валютними цінностями та порядок вчинення правочинів з ними встановлюються законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всієї території України є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземної валюті суду слід у мотивувальної частині рішення навести повний розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську гривну за курсом встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. При задоволенні позову про стягнення грошових сум в іноземній валюті, суди повинні зазначати і в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню цифрами і словами в іноземній валюті із переведенням її в українську гривну за курсом, встановленим Національним Банком України на дату винесення рішення суду. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» підлягає залишок суми заборгованості за банківським вкладом на дату винесення цього рішення суду в розмірі 12 299 (дванадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) доларів США та 65 центів. Станом на 14.05.2015 року за курсом Національного банку України еквівалент долара США по відношенню до української гривні становить: - 1 доллар США дорівнює 20,5708 грн. . Таким чином, на дату винесення рішення суду на 14.05.2015 року, сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за договором банківського вкладу з відповідача в еквіваленті до української гривни становить: 253013 грн 64 коп На дані правовідносини поширюється норми Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно до ст. ст. 10, 21, 22, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» і позивач мав право звернутися із цим позовом до відповідача і при цьому, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі в розмірі 2530, 14 гривен. Всі висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам діючого законодавства України.

Outcome: approved