Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач є її донькою, яка з 2000 року у спірному житловому приміщенні не проживає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась - про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомила. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач є донькою позивача. У 2000 році зібрала свої речі та покинула спірне житлове приміщення, поїхала на навчання за кордон, до цього часу не поверталась.Її речі у квартирі позивача відсутні. Суд, заслухав пояснення позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [ADDRESS], належить [PERSON], що підтвердженко свідоцтвом про право власності на житло від 21.12.1999 року [NUMBER] виданого Фондом комунального майна згідно з розпорядженням від 21.12.1999 року [NUMBER] ш (арк. справи 6). Згідно довідки від 28.04.2016 року №724 виданої директором КП "Днепровський" за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], та відповідач [PERSON] (арк. справи 5). Відсутність речей відповідача та її не проживання за вказаною адресою достовірно не менш ніж 3 роки підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], у суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з 2000 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved