Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив звернути стягнення на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., що прийнята у спадщину [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту № 11334018000 від 16.04.2018 року в розмірі 12 337,70 доларів США, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 442 728,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11334018000, згідно якого Банк надав останньому кредит у сумі 40 000,00 доларів США, зі сплатою 14,00 % річних, на строк до 16.04.2018 року. 16.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки відповідно до якого, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. Договором визначено, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавцям, в тому числі зобов`язання по поверненню у повному обсязі отриманих в порядку та на умовах відповідно до Договору про надання споживчого кредиту №11334018000 в іноземній валюті в сумі 40000 доларів США, в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту до 16.08.2018 року, по сплаті процентів та комісій. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно матеріалів спадкової справи №61/2015, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А.С., єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву с проханням розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 16.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11334018000, згідно якого Банк надав останньому кредит у сумі 40 000,00 доларів США, зі сплатою 14,00 % річних, на строк до 16.04.2018 року. 16.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки відповідно до якого, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. Договором визначено, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавцям, в тому числі зобов`язання по поверненню у повному обсязі отриманих в порядку та на умовах відповідно до Договору про надання споживчого кредиту №11334018000 в іноземній валюті в сумі 40000 доларів США, в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту до 16.08.2018 року, по сплаті процентів та комісій. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ст. 1296 КК України передбачають, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно матеріалів спадкової справи №61/2015, заведеної приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А.С., єдиним спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.1, п. 4.2 договору іпотеки, у разі порушення будь-якого зобов`язання за кредитним договором іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно № 143483074 на 31.10.2018 р. вбачається, що прав власності на предмет іпотеки не зареєстроване за спадкоємцем. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від його виконання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Статтею 1 ЗУ Про іпотеку передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлене Конституцією України та ст.35 ЗУ Про іпотеку. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно п. 1.2 договору іпотеки, ринкова вартість предмету іпотеки становить 442 728, 00 грн. Розмір вимог, що підлягає задоволенню за рахунок майна 12 337,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.10.2018 року 28,265984 грн. за 1 дол. США еквівалентно 348 737,23 грн., не перевищує вартість предмету іпотеки. У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, за змістом ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", яка кореспондує ст.589 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз`яснено в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, що допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, приймаючи до уваги, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору іпотеки, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині, із зверненням стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином позовні вимоги банка заявлені обґрунтовано та знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір при подачі позовної заяви у розмірі 5231,06 грн.

Outcome: approved