Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 29.10.2014 з відповідача на її, [PERSON], користь було присуджено аліменти на утримання двох їх спільних дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину, і до досягнення дітьми повноліття. В позовній заяві позивач вказує, що на даний час діти підросли, а відтак збільшились їх потреби, що зумовлює її витрачати більше коштів на утримання та розвиток дітей. Крім цього, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначених рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 29.10.2014, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання малолітніх дітей: доньки, [PERSON], [INFO]; сина, [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі по 600,00 грн. щомісячно на 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, однак до матеріалів справи додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що адресував суду зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Ураховуючи те, що сторони скористались наданим їм ч.2\~ст.158 ЦПК України\~правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін у загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29.10.2014 з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: доньки, [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину, і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили 25.11.2014 та було звернуто до виконання шляхом видачі виконавчих листів стягувачу. Судом встановлено із довідки №671 виданої виконкомом Приборівської сільської ради від 10.07.2017, що діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Приборівка, вул. Вінницька, 35 (а.с.5). За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.02.2016 (а.с.11). позивачеві відновлено її дошлюбне прізвище «Шевчук» при вирішенні вимог про розірвання шлюбу. Позивач звернулась до суду із позовом про зміну способу присуджених із відповідача на її користь на утримання дітей за рішенням суду від 29.10.2014 аліментів, вказуючи на зміни в законодавстві щодо визначення мінімального розміру аліментів на дитину. Судом встановлено, що 17.05.2017 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, відповідно до якого було внесено зміни до Сімейного кодексу України в ст.182, згідно якої визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Визначений розмір аліментів за рішенням суду від 29.10.2014 року, що становив по 600 грн. на кожну дитину, з урахуванням унесених змін, значено менший прожиткового мінімуму визначеного законодавцем для дітей вікoм від 6 до 18 років, який з 01 травня пo 30 листопада складає 888, 50 грн. ( 1777 грн.) Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив свою позицію зазначивши, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зважаючи на встановлені судом обставини в контексті правових норм регулювання спору, суд дійшов висновкау, що вимоги позивача є обґрунтовані. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не може бути нижчим ніж визначений законодавцем. Відповідач надав суду заяву про визнання позову. За змістом\~частини четвертої\~статті 174 ЦПК\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Приймаючи до уваги викладене, а також те, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про задоволення позову.\~ Вирішуючи питання судових витрат суд керується\~ст. 88 ЦПК України, отож присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких при пред'явленні позову була звільнена позивач. На підставі ст.\~181, 182,\~192 СК України,

Outcome: approved