Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2014 року Станківською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 3, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що причиною розпаду їхньої сім`ї послужило те, що у відповідача важкий та агресивний характер, він ображає та принижує її, безпідставно ревнує та застосовує до неї фізичну силу. Все це відбувається в присутності їхнього малолітнього сина, що негативно впливає на його здоров`я. Відповідач не дозволяє їй спілкуватись з рідними та друзями. З 2019 року вони разом не проживають, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ухвали судді від 11.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали суду від 04.10.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.11.2019 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено та надано один місяць для примирення. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд шлюб розірвати та зазначила, що останні 5 років відповідач знущається над нею, зловживає алкоголем та б`є її. З серпня 2019 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують. Відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечив та просить відмовити у позові. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Станківської сільської ради Стрийського району Львівської області 14 лютого 2014 року, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року, актовий запис № 3. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правову допомогу, виходячи з наступного. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Наведена правова позиція відображена в Додатковій Постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18. Надання позивачу професійної правової допомоги в суді першої інстанції при розгляді справи №456/3165/19 підтверджується, зокрема квитанцією №8 від 15.08.2019 на суму 500, 00 грн., виданої адвокатом Ярмощук Н.В. В той же час, в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги чи ордер, акт приймання-передачі виконаних робіт, які б підтверджували реальний факт надання позивачу професійної правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи наведене, суд вважає, оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Ярмощук Н.В. та позивачем [PERSON] щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, ціна адвокатських послуг не була узгоджена сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору, в матеріалах справи відсутні договір про надання правової допомоги, ордер, акт приймання-передачі виконаних робіт та докази реального понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу, зокрема фіскальні чеки про оплату вартості отриманих послуг, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved