Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 31 ЦПК України, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» заборгованість зі сплати заробітної плати за січень 2015 року в розмірі 42111,76 гривень, за лютий 2015 року в розмірі 20358,67 гривень, премію за результатами роботи за 2014 рік в розмірі 249317,05 гривень, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі46252,04 гривень, одноразову вихідну допомогу в розмірі 126335,29 гривень, а всього стягнути 484374,81 гривень; середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 377 526,60 гривень; моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно умов контракту, укладеного 26.03.2014 року, та наказу № 46/62ІК від 26.03.2014 року його призначено на посаду директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком». Відповідно до умов Додаткової угоди № 2 до контакту від 26.03.2014 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі [PERSON] здійснило продовження дії контракту до 30.09.2015 року та виконання ним повноважень Директора Кримської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до вказаного строку дії контракту. Згідно наказу ПАТ «Укртелеком», виданого директором ПАТ «Укртелеком» [PERSON] № 195-к від 09.02.2015 року його - директора Кримського філіалу ПАТ «Укртелеком», звільнено із займаної посади за погодженням сторін з 12.02.2015 року. З цього приводу, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України між сторонами ПАТ «Укртелеком» в особі директора [PERSON] та ним укладено угоду про припинення дії попереднього контакту з 12.02.2015 року. Відповідно до п. З Угоди про припинення дії контакту від 26.03.2014 року передбачено, що не пізніше дати припинення дії контакту (тобто 12.02.2015 року) товариство зобов'язується здійснити повний розрахунок з працівником, а саме виплатити: заробітну плату за січень за фактично відпрацьований час в розмірі 143 180 рублів( з урахуванням суми заробітної плати, виплаченої за першу половину січня), що складає 42 111,76 гривень; заробітну плату за лютий за фактично відпрацьований час в розмірі 69 219,47 рублів, що складає 20 358,67 гривень; премію за результатами роботи за 2014 рік за фактично відпрацьований час в розмірі 847 678 рублів, що складає 249 317,05 гривень; компенсацію за невикористану відпустку (32 календарних дні)в розмірі 157 256,96 рублів, що складає 46252,04 гривень; одноразову вихідну допомогу в розмірі 429 540 рублів, що складає 126335,29 гривень згідно розрахункового курсу ПАТ «Укртелеком» по виплаті коштів працівникам, а всього заборгованість, пов'язана зі звільненням складає 164 6874,66 рублів або 484 374,9 гривень. Оскільки, розрахунок при звільненні з ним не проведений, він 24.02.2015 року звернувся до керівника тимчасової адміністрації по управлінню Кримським філіалом ПАТ «Укртелеком» із заявами про здійснення відповідних виплат. 28.05.2015 року з зазначеною заявою про виплату належних йому коштів він звернувся до директора ПАТ «Укртелеком». Однак, жодної відповіді з цього приводу ним не отримано, розрахунок відповідно до умов КЗпП України та умов угоди про припинення дії контакту не проведений, а належні до сплати суми грошових коштів не виплачені. Період затримки розрахунку при звільненні починаючи з 13.02.2015 року по день прийняття рішення 18.11.2015 року складає 198 робочий день, а тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 1906,7 гривень *198 день, що дорівнює 377526,60 гривень. Вважає, що діями відповідача йому завдана і моральна шкода, яку він оцінює в 3000 грн. За захистом свого порушеного права він звернувся до суду. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив в його задоволені відмовити, посилаючись на те, що у відповідності до діючого законодавства України та встановленого у Товаристві порядку, позивач як директор Кримської філії та представник власника мав право в рамках своїх функціональних обов'язків зобов'язаний був здійснювати від імені товариства всі управлінські функції щодо розпорядження коштами Кримської філії, в т.ч. щодо виплати заробітної плати її працівникам, тобто і собі. Протягом роботи позивача на посаді директора Кримської філії нарахування його заробітної плати проводилось безпосередньо бухгалтерами Кримської філії та виплачувалась за рішенням самого позивача. Тому у разі звільнення саме позивач мав здійснити дії направлені на виплату собі належних у зв'язку зі звільненням виплат. У позивача були всі необхідні повноваження щодо виплати собі заробітної плати. Крім цього, за загальновідомою інформацією в лютому 2014р. внаслідок збройної агресії Російська Федерація окупувала частину території України - Автономну Республіку Крим. У зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим, Товариство, фактично, почало втрачати контроль над управлінням Кримською філією Товариства ще з осені 2014р., а вже в лютому 2015р. окупаційна кримська влада своєї постановою №450-1/15 від 11 лютого 2105р. незаконно привласнила та остаточно закріпила позбавлення Товариства керування Кримською філією. У зв'язку з цим в Товаристві відсутні жодні первинні бухгалтерські документи щодо заробітної плати Позивача в Кримській філії, зокрема табель обліку робочого часу. В будь-якому випадку, невиплата заробітної плати та належних при звільнені сум позивачу, спричинена внаслідок окупації Російською Федерацією Автономної республіки Крим та привласненням незаконною окупаційною владою майна Кримської філії Товариства. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що Положенням «Про кримську філію Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»», затвердженого рішенням Правління ПАТ «Укртелеком» відповідно до протоколу № 42 від 09.09.2011 року, визначено, що Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Товариства частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва в межах повноважень, закріплених цим Положенням. У своїй діяльності Філія керується законодавством України, Статутом Товариства, цим Положенням, іншими внутрішніми актами Товариства, рішеннями, прийнятими Загальними зборами та іншими органами управління Товариства. Філія підконтрольна Правлінню Товариства, рішення якого є для неї обов'язковими.(п.п.10,11,12 Розділ ІІІ Положення) Згідно п.п. 26, 27, 28 розділу V Положення, Керівництво Філією на принципах єдиноначальства здійснює Директор. Голова Правління Товариства призначає та звільняє з посади Директора Філії, підписує з ним контракт, видає довіреність на право вчинення юридичних дій від імені Товариства. У контракті встановлюється строк повноважень директора Філії, його права і обов'язки, відповідальність, умови оплати його праці і преміювання за підсумками господарської діяльності, які визначаються відповідно до Статуту та внутрішніх актів Товариства. 26 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі голови ПАТ «Укртелеком» [PERSON] та [PERSON] укладено контракт, відповідно до якого [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду директора Кримської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на умовах, визначених Положенням про відповідну філію Товариства, контрактом та чинними законодавством України. Пунктами 1.5, 1.7 Контракту визначено, що працівник підпорядковується безпосередньо Директору ПАТ «Укртелеком» та підконтрольний Голові ПАТ «Укртелеком». При виконанні роботи працівник керується рішеннями, наказами, вказівками, документами органів управління товариства, уповноважених осіб роботодавця виданими в межах їх компетенції та іншими документами нормативного та/або розпорядчого характеру. Пунктом 10.1 Контракту визначено, що він вступає в силу з 01 квітня 2014 року та діє до 30 вересня 2014 року. Наказом від 26 березня 2014 року № 46/621к за підписом Голови ПАТ «Укртелеком» [PERSON] [PERSON] призначено на посаду директора Кримської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з 1 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року включно на умовах Контракту від 26 березня 2014 року. 22 вересня 2014 року між ПАТ «Укртелеком» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до контракту від 26.03.2014 року, відповідно до якої було продовжено до 30 вересня 2015 року дію Контракту від 26 березня 2014 року, у зв'язку з чим виклали в новій редакції п. 10.1 Контракту та був виданий наказ від 22.09.2014 року № 126/621к про продовження дії контракту. 06 листопада 2014 року ПАТ «Укртелеком» за підписом директора [PERSON] та погодженням [PERSON] було видано наказ № 599 про врегулювання діяльності Кримської філії ПАТ «Укртелеком», у зв'язку зі вступом в силу закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України». Даним наказом, зокрема, було впроваджено застосування мультивалютного режиму у діяльності Кримської філії ПАТ «Укртелеком». Наказано забезпечити з 01.10.2014 року облік розрахунків за телекомунікаційні послуги, що надаються філією на території ВЕЗ «Крим» наступним чином: облік платежів, які здійснені в рублях, проводити в гривнях, для чого суму платежів в російських рублях ділити на коефіцієнт 3,4. 19 листопада 2014 року директором Кримської філії ПАТ «Укртелеком» [PERSON] було видано наказ № 255 у відповідності з Наказом № 599 від 06.11.2014 року «Про виплату заробітної плати», яким зобов'язано головного бухгалтера [PERSON] розраховувати та виплачувати заробітну плату в рублях згідно діючого штатного розпису із застосуванням коефіцієнту 3,4. Наказом ПАТ «Укртелеком» від 09 лютого 2015 року № 195-к про зміну в керуючому складі [PERSON] було звільнено з посади директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком» 12.02.2015 року за згодою сторін з виплатою всіх належних сум відповідно до угоди про припинення Контракту, за його заявою. Угодою про припинення контракту, укладеної між ПАТ «Укртелеком» та [PERSON], передбачено припинення трудових відносин між [PERSON] та ПАТ «Укртелеком», припинення дії Контракту від 26.03.2014 р. за згодою сторін з 12 лютого 2015 року, а також ПАТ «Укртелеком» зобов'язалось здійснити не пізніше дати припинення контракту повний розрахунок, а саме виплатити: заробітну плату за січень за фактично відпрацьований час в розмірі 143 180 рублів (з урахуванням суми заробітної плати, виплаченої за першу половину січня), що складає 42 111,76 гривень; заробітну плату за лютий за фактично відпрацьований час в розмірі 69 219,47 рублів, що складає 20 358,67 гривень; премію за результатами роботи за 2014 рік за фактично відпрацьований час в розмірі 847 678 рублів, що складає 249 317,05 гривень; компенсацію за невикористану відпустку (32 календарних дні)в розмірі 157 256,96 рублів, що складає 46252,04 гривень; одноразову вихідну допомогу в розмірі 429 540 рублів, що складає 126335,29 гривень згідно розрахункового курсу ПАТ «Укртелеком» по виплаті коштів працівникам, а всього заборгованість, пов'язана зі звільненням складає 164 6874,66 рублів або 484 374,9 гривень. При цьому суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що зазначена угода не була підписана відповідачем і не може бути підставою для визначення сум, які підлягають виплаті позивачу, у зв'язку зі звільненням. Так, в наказі №195-к від 9 лютого 2015 року, достовірність якого не заперечувалася представником відповідача, зазначено на звільнення позивача з виплатою всіх належних сум у відповідності до даної угоди та вказано про необхідність направлення цього наказу до Кримської філії. Доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження того, що дана угода не підписувалася ПАТ «Укртелеком», представником надано не було, клопотання щодо призначення експертизи на спростування його підпису ним не заявлялось. Також не заявлялося клопотань щодо виключення даного документу з числа доказів у відповідності до ч.2 ст.185 ЦПК України. У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом. Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. Як вбачається з довідки за вих. №90 від 2 листопада 2015 року, виданої філією ПАТ «Укртелеком», [PERSON] був звільнений 12 лютого 2015 року відповідно до наказу ПАТ «Укртелеком» №195-к від 9 лютого 2015 року. Розрахунок при звільненні з ним не проведений. Належних та допустимих доказів щодо зворотного відповідачем надано не було. Клопотань щодо витребування доказів в цій частині представником відповідача не заявлялося. У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 2 зазначеного закону структуру заробітної плати складає: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Конституційний Суд України дійшов до висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій ст.233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 цього Кодексу (за угодою сторін), працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У відповідності, до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Таким чином, виходячи з викладеного, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення всіх належних йому до виплати сум в гривневому еквіваленті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до довідок від 22 травня 2015 року № 969 та № 971 заробітна плата директора Кримської філії ПАТ «Укртелеком» за період січень 2014 року - грудень 2014 р. становить 470 091, 37 грн. Представником відповідача не заперечувалося, що в товаристві для працівників встановлений п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями у відповідності до ч.1 ст.52 КЗпП України, а тому дана обставина згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Доказів на спростування того, що [PERSON] пропрацював повні два місяці перед звільненням представником суду не надавалося, клопотань щодо їх витребування не заявлялося. За таких обставин, з урахуванням положень п.5, п.9 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №100 від 8 лютого 1995 року, перевіривши розрахунки позивача, надані щодо цього, суд вважає за необхідне стягнути середній зарабіток за весь час затримки розрахунку, з 13 лютого 2015 року по день ухвалення рішення, а саме: в сумі 377 526 грн. 60 коп. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з того, що позивач зазнав моральних страждань та переживань, у зв'язку з невиплатою належних йому сум, вимушений був звертатися до фахівця за наданням йому правової допомоги, звертатися до суду за захистом своїх трудових прав, витрачати на це свій час, суд вважає, що йому було завдано моральної шкоди, яка стягненням 3000 грн. на його користь буде відшкодована. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 6090 грн.

Outcome: approved