Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В своєму позові зазначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . За життя набула право на земельну частку (пай), на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ №0274296 зареєстрованого 26.02.1998 року по КСП АФ «Маяк» на території Бугаївської сільської ради Глобинського району. Позивач є спадкоємцем майна останньої за законом. Проте, державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи що правовстановлюючий документ відсутній. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності КСП АФ «Маяк» на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0274296 зареєстрованого 26.02.1998 року по КСП АФ «Маяк» на території Бугаївської сільської ради Глобинського району, після померлої [INFO] [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00021859075 від 14.01.2019 року [PERSON] на підставі згідно розпорядження голови Глобинської РДА від 24.03.1997 року № 127 отримала сертифікат на земельну часку ( пай) - ПЛ №0274296 зареєстрованого від 26.02.1998 року по КСП АФ «Маяк» на території Бугаївської сільської ради Глобинського району. Середній розмір земельної частки ( паю) по КСП АФ «Маяк» на території Бугаївської сільської ради становить 2,90 умовних кадастрових га. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24.05.2019 року [PERSON] (позивачу) визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 132/2019, заведеної у Градизькій державній нотаріальній конторіпісля померлої [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом. Інші спадкоємці які прийняли спадщину відсутні. [PERSON] (позивач) звернувся до Градизької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай) після померлої [INFO] [PERSON] . 09 липня 2019 року державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подав правовстановлюючий документ, який право власності. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат сертифікату на земельну частку ( пай). Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно п. 17 Розділу X Прикінцевих положень Земельного кодексу України 17. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на ім`я померлого. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною . Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved