Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що відповідач не надає коштів на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Усної згоди, щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей між ними не досягнуто. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач на судовий розгляд справи подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав відзив на позовну заяву, клопотань про розгляд справи за його відсутності та про відкладення судового розгляду. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області про розірвання шлюбу від 26 червня 2018 року. Свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER], [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, а також визначений ЗакономУкраїни «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме, для дитини віком до 6 років, що становить 1626 грн, для дитини віком від 6 до 18 років, що становить 2027 грн. Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне призначити розмір аліментів у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення їх розумних потреб, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved