Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на ? частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом в якому зазначив , що він є рідним сином [PERSON], яка померла 28 січня 2014 року. Після смерті матері відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2175, виданого 13 грудня 2006 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради згідно з розпорядженням від 13 грудня 2006 року № 4107 р. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, прийняв спадщину у встановленому законодавством порядку, про що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу за №6/2014 від 20 червня 2014 року та зареєстровано в спадковому реєстрі за № 56217136. Використовуючи своє право щодо оформлення права власності на спадкове майно, він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири після смерті свої матері. Однак отримав постанову приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2014 року. Приватний нотаріус обґрунтував таку відмову тим, що спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не надав правовстановлюючі документи на спадкове майно щодо належності цього майна спадкодавцеві, а тому запропонував звернутися до суду. Враховуючи обставини того, що його мати за своє життя не зареєструвала право власності на належну їй ? частину квартири [ADDRESS], позивач просить суд захистити його права щодо оформлення за собою права власності на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу без його участі, на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (абз. 6 п. 3.1 [PERSON]). У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Положення статті 1299 ЦК України визначають, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Судом встановлено, що 28 січня 2014 року померла [PERSON], про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану здійснено відповідний актовий запис № 577 від 30 січня 2014 року та видано свідоцтво про смерть серії I-ЖС № 284149. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є рідним сином померлої. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті своєї матері, прийняв спадщину у встановлений законодавством шестимісячний строк шляхом звернення до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого у Спадковому реєстрі заведено спадкову справу за № 56217136 (номер у нотаріуса 6/2014) від 20 червня 2014 року. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] від 19 вересня 2014 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], померлої 28 січня 2014 року. Зі змісту вказаної постанови приватного нотаріуса вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стала відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також запропоновано звернутися до суду. Матеріалами справи підтверджується, що за своє життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала належну їй ? частку квартири [ADDRESS], а тому її син як спадкоємець першої черги не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на ? частку квартири [ADDRESS].

Outcome: approved