Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 08 вересня 2006 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві. Від даного шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникають суперечки та сварки, які негативно впливають на психологічний стан їхніх неповнолітніх дітей та у червні 2013 року призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Постійні суперечки з відповідачем завдають позивачу душевних страждань. Спільне господарство сторони не ведуть. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Крім того, [PERSON] зазначила, що на даний час вона підтримує стосунки з іншим чоловіком, і строк, наданий судом до примирення, не призвів до відновлення шлюбних стосунків. Існування шлюбу є формальним. Відповідач проти розірвання шлюбу запересував, посилаючись на те, що їхні сімейні стосунки з позивачем є цілком нормальними, вони мешкають в одній квартирі, він спілкується з дітьми і приймає участь у їх вихованні. Розірвання шлюбу може призвести до обмеження його можливості спілкуватись з дітьми. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 08 вересня 2006 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції, про що складено актовий запис № 1432. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони з червня 2013 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, хоча продовжують проживати в одній квартирі. Причиною виникнення конфліктів було зловживання з боку відповідача алкогольними напоями, що призводило до виникнення конфліктів, свідком яких були діти. На час розгляду справи позивач підтримує стосунки з іншим чоловіком, має власне особисте життя. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Ухвалою суду від 11 березня 2014 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці до 11 червня 2014 року. Після закінчення строку для примирення шлюбні стосунки між сторонами не відновились, взаємовідносини не покращились. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання позивача на відновлення шлюбних стосунків, відсутністю взаєморозуміння між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved