Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювала та у якому просить стягнути з відповідача 65178 грн. 28 коп. заборгованості, а саме: 38263 грн. 11 коп. - нараховану, але не виплачену заробітну плату, 990 грн. - заборгованість за відрядження, 23567 грн. 25 коп. - середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 19.04.2016 року до 22.09.2016 року, 1657 грн. 92 коп. - компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати, 700 грн. - витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 17.08.1977 року вона прийнята на роботу у Львівський філіал інституту «Укрдіпрошлях», який згідно із наказом від 08.08.1991 року № 22 перетворено з 01.10.1991 року в Західний державний інститут по проектуванню шляхового господарства «Західдіпрошлях», у дорожний відділ на посаду техніка. Західний державний інститут по проектуванню шляхового господарства «Західдіпрошлях» згідно із наказом від 11.10.2002 року № 460 був реорганізований у Львівську філію Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об'єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»-«Західдіпрошлях». З 01.01.2007 року вона працювала на посаді начальника групи шляхового відділу. 18.04.2016 року була звільнена з посади на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності працівників і неможливістю переведення на іншу роботу. З червня 2015 року по квітень 2016 року їй нарахована, але не виплачена заробітна плата. 18.04.2016 року вона подала заяву про проведення повного розрахунку, однак ні розрахунку, ні відповіді не отримала. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник відмовились від частини вимог, та стягнення витрат на правову допомогу, залишивши лише суми 23567 грн. 25 коп. - середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 19.04.2016 року до 22.09.2016 року, 1657 грн. 92 коп. - компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати. В частині, що залишилась позов підтримали, пояснення дали аналогічні наведеним, просять суд позов задовольнити. Суд ухвалив залишити без розгляду частину вимог від яких позивач відмовився. Суд ухвалив справу розглядати без представника відповідача, який без поважних причин у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, письмових заперечень на позов суду не надав, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 1, 34 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зі змісту п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" вбачається, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді начальника групи шляхового відділу Державного підприємства з проектування об'єктів дорожнього господарства «Укрдіродор» та згідно наказу № 31-1к від 18.04.2016 звільнена з 18.04.2016 р. у зв'язку із скороченням чисельності працівників і неможливістю переведення на іншу роботу відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України /а.с.8/. Згідно із судового наказу Залізничного районного суду м. Львова від 11.07.2016 року на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 38263 грн. 11 коп. /а.с.37/. Судовий наказ набрав чинності 08.08.2016 року. На день винесення рішення суду заборгованість по заробітній платі не погашена. Середньомісячна заробітна плата позивача становила 975 грн. 70 коп., середньоденна - 150 грн. 11 коп. /а.с.10/. Таким чином, відповідач затримав виплату заробітної плати з 19.04.2016 року до 22.09.2016 року на 157 днів. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 23567 грн. 25 коп. (150,11 грн. х 157 робочих днів = 23567,25 грн.) середнього заробітку за період затримки розрахунку з 19.04.2016 р. до 22.09.2016 р. Щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, суд приходить до наступних висновків. Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Постановою КМ України, від 21.02.2001, № 159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», зокрема визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення) /п.п. 2, 3 Порядку/. Таким чином, сума у розмірі 38263 грн. 11 коп. вчасно не виплачена [PERSON] з вини відповідача, а тому підлягає компенсації на підставі вищевказаних положень законодавства. Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відтак компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати у розмірі 1657 грн. 92 коп. /розрахована відповідно до розрахунку позивача у позовній заяві/ підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи наведене, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки достовірно встановлено, що з вини відповідача [PERSON] вчасно не виплачена заробітна плата, а тому вона має право на відшкодування компенсації втрати частини заробітної плати з порушенням термінів її виплати та на стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку з 19.04.2016 р. до 22.09.2016 р. Крім того, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved