Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що 05.09.2013 року в м. Семфирополь, Крим сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: 1) «Субару» д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON]А (потерпіла), та 2) «Мітсубіші» д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON] (надалі відповідач). Постановою Центрального райсуду м. Семфирополь, [PERSON] визнана виною в скоєні ДТП згідно ст..124 КУпАП України. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої «Субару» отримав механічні ушкодження, які оцінюються згідно рахунку на суму 52116 грн., що підтверджується первісними документами доданими до цієї позовної заяви. На момент ДТП між потерпілим та позивачем був укладений договір добровільного страхування від 09.08.2013р. №354787, за яким Позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля [NUMBER]. Одним з страхових випадків згідно договору є пошкодження або знищення ТЗ в наслідку ДТП. 15.11.2013 року позивач провів страхове відшкодування потерпілій у розмірі 52 116 грн., що підтверджується платіжним дорученням №119045, таким чином виконав свої обов*язки добровільного страхування в повному обсязі. Згідно ст..27 Закону України «Про страхування» та ст..993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Т.я. на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, таким чином, відповідач зобовязаний нести відповідальність за відшкодування матеріальних збитків згідно ст..1187 ЦК України, а саме, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В звязку з тим, що відповідач скоїв ДТП, наїхавши на стоячий по переду автомобіль, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження передньої та задніх частин відповідно, то таким чином, відповідач зобовязана нести відповідальність тільки за нанесені нею пошкодження, тобто пошкодження задньої частини застрахованого автомобіля. Згідно калькуляції №0906326 від 30.12.2013 року, та сума матеріальних збитків завданих потерпілій складає 7 657,92 грн. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з моменту виплати, Позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Таким чином, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, у даному випадку є Відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Відповідач частково жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду у розмірі 7 657,92 грн. В судове засідання представник позивача, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про надходження за адресою, причину неявки суду не повідомив. Але на час розгляду справи звернувся із заявою до суду з наміром сплатити шкоду, та погодився з позивними вимогами позивача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, згідно таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст.. 993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Ст. 1166 ЦК України передбачене відшкодування шкоди в повному обсязі.

Outcome: approved