Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на користь дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, щовідповідач є матір'ю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають в службі у справах дітей Стрийської райдержадміністрації на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, через неналежне виконання матір'ю, [PERSON], своїх батьківських обов'язків, а саме: не забезпечила дітям належних умов для проживання, розвитку та навчання, необхідного харчування, медичного догляду. Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 12.05.2017 року [PERSON] відносно своїх чотирьох дітей є одинокою матір'ю. Встановлено, що діти зареєстровані з матір'ю, по [ADDRESS]. Діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у комунальному закладі Львівської обласної ради «Підгірцівська спеціальна загальноосвітня спецшкола - інтернат І-ІІІ ст.», а [PERSON] та [PERSON] в комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини №2» м. Львова. Згідно з листом комунального закладу Львівської обласної ради «Будинок дитини №2» за час перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у даному закладі матір не відвідувала їх, не цікавилась їх фізичним та розумовим розвитком. Згідно з листом комунального закладу Львівської обласної ради «Підгірцівська спеціальна загальноосвітня спецшкола - інтернат І-ІІІ ст.» матір періодично відвідує своїх дітей у закладі, цікавиться їхнім розвитком, проте на вихідні не забирає їх додому. Відповідно до характеристики Долішненської сільської ради [PERSON], 1985р.н. офіційно не працює і не бажає працювати, періодично зловживає спиртними напоями, дітьми не цікавиться. Працівниками служби у справах дітей Стрийської райдержадміністрації періодично проводились рейди за місцем реєстрації дітей в с. Нижня Лукавиця Стрийського району. Згідно акту обстеження умов проживання будинок складається з 2-х кімнат і кухні. Кімнати не облаштовані необхідними меблями, відсутні спальні ліжка для дітей. В кімнатах бруд, безлад. Умови проживання незадовільні. Неодноразово проводились профілактичні бесіди з матір'ю щодо ведення здорового способу життя, створення позитивного мікроклімату для проживання дітей в сім'ї. Однак [PERSON] не створила належних умов для проживання, розвитку та навчання дітей. 27 жовтня 2016 року Комісією з питань захисту прав дитини Стрийської районної державної адміністрації розглядалось питання про стан виконання батьківських обов'язків [PERSON]. Матері надано можливість змінити ставлення до виховання дітей та рекомендовано належним чином виконувати батьківські обов'язки. 29 березня 2017р. повторно слухалось вищевказане питання. Громадянка [PERSON] була повідомлена про місце та час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак з невідомих причин не з'явилася. 28 квітня 2017 року комісією з питань захисту прав дитини Стрийської районної державної адміністрації розглядалось питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON]. Громадянка [PERSON] була повідомлена про місце та час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, однак з невідомих причин не з'явилася. Комісія з питань захисту прав дитини Стрийської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Головою Стрийської райдержадміністрації видано висновок органу опіки та піклування Стрийської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який затверджений розпорядженням голови райдержадміністрації від 16.05.2017 №392, враховуючи зазначене просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності та позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася та не повідомила суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відпрвлення. Представник третьої особи Стрийської місцевої прокуратури в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про відмову в участі в судовому засіданні. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матір'ю малолітніх дітей зазначено [PERSON]. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], встановлено, що працівниками служби у справах дітей Стрийської райдержадміністрації періодично проводились рейди за місцем реєстрації дітей в с. Нижня Лукавиця Стрийського району. Згідно акту обстеження умов проживання будинок складається з 2-х кімнат і кухні. Кімнати не облаштовані необхідними меблями, відсутні спальні ліжка для дітей. В кімнатах бруд, безлад. Умови проживання незадовільні. Неодноразово проводились профілактичні бесіди з матір'ю щодо ведення здорового способу життя, створення позитивного мікроклімату для проживання дітей в сім'ї. Однак [PERSON] не створила належних умов для проживання, розвитку та навчання дітей. З характеристики Долішненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.01.2017 року вбачається, що [PERSON], характеризується вкрай негативно, офіційно не працює і не бажає працювати, інколи випиває, дітьми не цікавиться. Згідно листа комунального закладу Львівської обласної ради «Будинок дитини №2», за час перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у даному закладі матір не відвідувала їх, не цікавилась їх фізичним та розумовим розвитком. Згідно листа комунального закладу Львівської обласної ради «Підгірцівська спеціальна загальноосвітня спецшкола - інтернат І-ІІІ ст.» матір періодично відвідує своїх дітей у закладі, цікавиться їхнім розвитком, проте на вихідні не забирає їх додому. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації останні вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст.. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьківські обов'язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріально не утримує, умов для виховання дітей не створює, характеризується негативно, тому [PERSON], необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей, що і дає підстави для задоволення позову. Згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку. За вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, при чому ч. 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, мінімальний розмір аліментів згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком встановлених випадків. З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню в повному об'ємі. Оскільки малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишилися без батьківського піклування, для подальшого влаштування їх слід передати органу опіки та піклування Стрийської РДА. Оскільки позивачі за подання позову відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору, то з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 960 грн. Суд роз'яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Outcome: approved