Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання нікчемним договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» укладений 30.08.2018 року. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який був власником 60% частки статутного фонду ПП «Агрофірма «Славутич». Позивач, як спадкоємиця отримала 20% частки статутного фонду ПП «Агрофірма «Славутич». 30.08.2018 року уклала договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі ПП Агрофірма «Славутич», який вважає нікчемним з моменту укладання. В якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі має бути вчинений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, проте зазначені вимоги закону при укладенні договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПП «АФ «СЛАВУТИЧ» дотримані не були. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним (ч.1 ст.219 ЦК України). Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати у загальному позовному провадженні. 23.10.2018 року Приватним підприємством Агрофірма «Славутич», за підписом директора [PERSON] , було подано до суду відзив на позов. Так, зокрема, у відзиві зазначається, що станом як на 30.08.2018 року так і на сьогодні, згідно відомостей ЄДРПОУ єдиним засновником ПП «Агрофірма Славутич» з часткою 100% був і є [PERSON] , якому цю частку відступив 19.05.2018 року попередній засновник підприємства [PERSON] , що підтверджується рішенням зборів засновників № 3 від 19.05.2018 р. ПП Агрофірма «Славутич» не є стороною договору, а від так не може нести відповідальності за порушення сторонами вимог закону. Згідно вимог закону, визнання правочину нікчемним в судовому порядку не вимагається. 07.11.2018 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив. Так, позивач зазначає, що з запереченнями у відзиві не погоджується, на сьогоднішній день на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С., останній являється спадкоємцем [PERSON] , та отримала у спадщину 1/3 частку від вказаного у свідоцтві майна, а саме: статутного капіталу ПП «АФ «Славутич». Стосовно 100% частки, що належала [PERSON] , та була відступлена [PERSON] , наказом Міністерства юстиції України від 05.09.2018 року №2870/5, скасовано реєстраційну дію у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проведену державним реєстратором КП «Центр реєстрації» Містківської сільської ради, Сватівського району Луганської області, [PERSON] , який провів реєстрацію вищевказаного рішення засновників. Станом на 30.08.2019 року позивачеві не було відомо про ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави у справі № 554/309/18, якою накладено арешт на корпоративні права, та те що при укладенні договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі підприємства слід дотримуватися правил нотаріального посвідчення. У випадку, якщо одна сторона вважає даний правочин нікчемним, а інша сторона заперечує цей факт, даний спір може бути вирішено судом, який в резолютивній частині рішення вказує на нікчемність правочину. 15.11.2018 року Приватним підприємством Агрофірма «Славутич», за підписом директора [PERSON] , було подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Так, зокрема у відзиві зазначається, що жодним законом обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ не передбачена. Станом на сьогодні в ЄДРПОУ відсутні жодні записи, на які позивач посилається у відповіді на відзив, і зокрема записи щодо незаконності переходу частки у статутному капіталі ПП «Агрофірми Славутич» від [PERSON] до [PERSON] . Посилання на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави є безпідставним, оскільки в такому разі договір може бути оспорений не позивачем, а тільки особою в інтересах якої накладався захід забезпечення кримінального провадження. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2018 року було закрите підготовче провадження та призначено справу за цивільним позовом [PERSON] до Приватного підприємства Агрофірма «Славутич», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС» про визнання нікчемним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства Агрофірма «Славутич» від 30.08.2018 до судового розгляду по суті. 17.01.2019 року приватним підприємством Агрофірма «Славутич», за підписом представника Чернецького Д.В. , було подане клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 17 січня 2019 року у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. 04.02.2019 року ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС», в особі директора Хоменко В.П., було подано відзив на позовну заяву. Так у відзиві на позовну заяву, відповідачем зазначено, що сторони визначили всі істотні умови договору (ст. 638 ЦК України) та уклали його при вільному волевиявленні та власній внутрішній волі. Відповідач 2 не погоджується із доводами позивача про те, що укладення угод щодо купівлі - продажу частки у статутному капіталі підприємства має бути дотримано правила щодо нотаріального посвідчення правочину. Сторони не домовлялися про нотаріальне посвідчення даного договору, а чинне законодавство не містить імперативних вимог щодо нотаріального посвідчення таких договорів. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтава не накладався арешт на права всіх учасників ПП «Агрофірма «Славутич», або окремо на корпоративні права [PERSON] , а тому [PERSON] могла вільно відчужувати свої корпоративні права у 20% статутного капіталу ПП «Агрофірма «Славутич». Позивачем не доведено наявність умислу у відповідача щодо введення його в оману. Позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦПК, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. З урахуванням того, що відзив на позовну заяву від ТОВ «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС» було подано після закриття підготовчого провадження у справі, з порушенням строків визначених ухвалою від 04.10.2018 року, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. 06.02.2019 року Приватним підприємством «Агрофірма «Славутич», за підписом представника Чернецького Д.В. , було подане клопотання про зупинення провадження у справі. В якості підстави зупинення зазначає неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 917/1887/17 за позовом [PERSON] до ПП «Агрофірма Славутич», треті особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про визнання недійсним рішення загальних зборів ПП «Агрофірма Славутич» від 10.10.2017 р, що розглядається Господарським судом Полтавської області. Відповідно до ч. 2 статті 222 ЦПК , суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Відповідно п. 6 до ч.1 статті 251 ЦПК, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 210 ЦПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу. Зважаючи на те, що клопотання представника Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» Чернецького Д.В. подане після закриття підготовчого судового засідання, і не містить підстав визначених ч. 3 ст. 210 ЦПК України, за наявності яких передбачено можливість зупинити провадження на стадії розгляду справи по суті, останнє суд залишає без розгляду. Позивач та представники позивача у судове засідання не з`явилися. В ході розгляду справи по суті просили задовольнити позов у повному обсязі. Представники Відповідача - Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» просили відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Представники Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС», у судове засідання не з`явилися, у відзиві просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 4 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 83 ЦПК, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Суд заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Установчим Договором про створення та діяльність Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» (код ЄДРПОУ 25163269), зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Полтавської області (Рішення №263 від 19.06.2001 року) (далі - Установчий Договір) статтями 4 та 7, визначено розподіл часток Учасників підприємства в наступному порядку: [PERSON] - 20 400 грн, що складає 60% статутного фонду підприємства; [PERSON] - 13 600 грн, що складає 40% статутного фонду підприємства. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . 06.10.2017 року державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , спадкоємцями якого є: дружина - [PERSON] ( [INFO] ) - на 1/3 (одну третю частку); донька - [PERSON] ( [INFO] ) - на 1/3 (одну третю частку); донька - [PERSON] ( [INFO] ) - на 1/3 (одну третю частку). Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: статутного капіталу Приватного підприємства «Агрофірми «Славутич» (Код ЄДРПОУ 25163269) розмір внеску до статутного фонду якого складає 20400,00 гривень (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок), що становить 60 % (шістдесят відсотків) статутного фонду Агрофірми «Славутич», що належав померлому [PERSON] на підставі Установчого договору про створення та діяльність ПП «Агрофірми «Славутич» зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року, Статуту ПП «Агрофірми «Славутич» зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області 24 лютого 1998 року (зміни до Статуту зареєстровано Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року). 30.08.2018 р між [PERSON] (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС» (Покупець) , в особі директора Іваненка Євгенія Володимировича було укладено договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірми «Славутич» (далі - Договір). Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець передає Покупцю свою частку у розмірі 20% (двадцять відсотків) у статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірми «Славутич» (надалі - «Агрофірма» або «АФ «Славутич») що еквівалентно 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. Пунктом 1.2 Договору визначено інформацію про АФ «Славутич»: а) повне найменування: Приватного підприємства Агрофірми «Славутич», скорочене найменування: ПП Агрофірма «Славутич». б) податковий номер 25163269; в) місцезнаходження: 39024, Полтавська область, Глобинський район, село Горби; г) зареєстроване 24 лютого 1998 року, дата запису 08.02.2007 року, про що було зроблено запис № 1 561 120 0000 000555; д) статутний капітал: 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок. Пунктом 1.3 Договору встановлено, що Продавцю належить частка у статутному капіталі АФ «Славутич» у розмірі 20% (двадцять відсотків) Статутного капіталу Підприємства. Відповідно до пункту 4.3 Договору, перехід права власності на Частку, що складає 20% (двадцять відсотків) Статутного капіталу АФ «Славутич», від Продавця до Покупця відбувається в момент укладення та посвідчення цього Договору. Перехід корпоративних прав учасника АФ «Славутич» від Продавця до Покупця відбувається в момент державної реєстрації вказаних змін в відповідних органах державної влади та/або місцевого самоврядування. Договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірми «Славутич» 30.08.2018 р. між [PERSON] (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС» (Покупець), в особі директора Іваненка Євгенія Володимировича було укладено договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірми «Славутич» (далі - Договір) укладений в простій письмовій формі. 30.08.2018 року між [PERSON] (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС» (Покупець) , в особі директора Іваненка Євгенія Володимировича було укладено акт приймання - передачі частки у статутному капіталі Приватного Підприємства «Агрофірми «Славутич», справність підписів на якому була засвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. Заявою від 30.08.2018 року [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П., повідомила, що повністю розуміючи значення своїх дій та їх правових наслідків, без будь - якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення вийшла зі складу учасників Приватного підприємства «Агрофірми «Славутич», код ЄДРПОУ 25163269, місцезнаходження: 39024, Полтавська область, Глобинський район, село Горби, та припинила свою участь у складі учасників Приватного підприємства Агрофірми «Славутич», у зв`язку з чим відступила належну мені частку у статуному капіталі у розмірі 20 % (двадцять відсотків), що у грошовому еквіваленті становить 6800,00 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок Товариству з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАД ФІНАНС». Відповідно до ст. 61 ГК України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Відповідно до ст. 63 ГК України, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні може діяти приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи). Згідно з частиною 1 статті 87 ГК України статутний капітал - це сума вкладів засновників та учасників господарського товариства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 ГК України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Відповідно до ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. Таким чином, права засновника (власника) приватного підприємства є різновидом майнових прав, що безпосередньо пов`язані з майном і не можуть відчужуватися окремо, а тому відчуженню підлягає у цьому випадку не майнове право, а безпосередньо майно, тобто підприємство, або його частка. Відповідно до ст. 57 ГК України, установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. Відповідно до ч.3 ст. 57 ГК України, у засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до пункту 1.1 Установчого Договору встановлено, що учасники на підставі Угоди, шляхом об`єднання майна, створюють сільськогосподарське підприємство - агрофірма «Славутич», надалі - «Підприємство». Відповідно до пункту 3.3 Установчого Договору, майно, яке є у власності Підприємства, складається із майнових паїв, вкладів та додаткових внесків його учасників, продукції, виробленої Підприємством в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, придбаного на основах, не заборонених законом. Відповідно до пункту 4.3 Установчого Договору, першочерговий вклад Учасників в Статутний Фонд проводиться в майновій формі. Надалі вкладом учасників можуть бути грошові кошти, цінні папери, обладнання та інші матеріальні цінності. Вартість майна, внесеного до статутного фонду, підтверджується аудиторською фірмою. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що у відповідності до Установчого Договору, Приватне підприємство Агрофірми «Славутич» є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до пунктів 8.1.-8.3. Установчого договору встановлено, що учасник може передати свою частку (або її частину) іншому учаснику Підприємства, а також третій особі. Учасники користуються переважним правом придбання частки що уступається. Передати пай (частину паю) третій особі можливо тільки після повного внесення вкладу Учасником, що уступає його. При передачі паю (частини паю) третій особі до нього одночасно переходять всі права і обов`язки, які належать учаснику, що уступив свій пай повністю або частково. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є різновидом переходу прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1296 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину є тим документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємця. Відповідно до п. 11.2 Договору, дія цього Договору стосовно будь - якого з учасників, припиняється з моменту: а) поступки таким учасникам своєї частки в Статутному фонді будь - якому учасникові або Учасникам, або будь - якій третій особі; б) виходу учасника з Підприємства. Від так, чинним Договором не передбачено його припинення внаслідок смерті одного з учасників. Таким чином, внаслідок смерті фактично відбулася передача майна приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» в порядку спадкування від [PERSON] до третіх осіб [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , що згідно з пунктом 8.3. Установчого договору включає в себе одночасне набуття прав та обов`язків Учасника ПП «Агрофірма «Славутич» і не потребує додаткового прийняття будь-яких рішень. Відповідно до ст. 191 Цивільного кодексу України, підприємство як єдиний майновий комплекс визнане нерухомістю, то, відповідно, при нотаріальному посвідчені правочину щодо відчуження такого об`єкту слід керуватися ст. 55 Закону України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. У разі, коли підприємство знаходиться у спільній частковій власності та відчужується частка одного із співвласників, також слід керуватися цим Законом та Порядком. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні угод щодо купівлі-продажу частки у статутному капіталі підприємства, має бути дотримані правила щодо нотаріального посвідчення правочину. Відповідно до ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Зважаючи на наведене, суд відхиляє доводи відповідачів щодо відсутності визначених законом вимог щодо нотаріального посвідчення спірного договору, оскільки договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі приватного підприємства як цілісного майнового комплексу має бути вчинений у письмовій формі з нотаріальним посвідченням, проте зазначені вимоги закону при укладенні договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірми «СЛАВУТИЧ» 30.08.2018 р. дотримані не були. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі відповідно - Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України). Відповідно до ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України). Згідно із п. 18 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України (правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним). В даному випадку, правочин був спрямований на порушення ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень. Частиною 1 статті 216 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Таким чином, у випадку якщо одна сторона вважає даний правочин нікчемним, а інша сторона заперечує цей факт, даний спір може бути вирішено судом, який в резолютивній частині рішення вказує на нікчемність правочину. Зважаючи на наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а саме визнання договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» від 30.08.2018 року укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТИНГОВА ГРУПА ЛІГАЛ ФІНАНС» - нікчемним. На підставі викладеного,

Outcome: approved