Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбу з [PERSON] Від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Однак сімейні відносини не склались і шлюб між ними було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 80 від 9 квітня 2010 року. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач жодної матеріально допомоги не надає, вона просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання сина. Позивач в судове засідання не зявилась, натомість надала\~заяву про розгляд справи без її участі, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений\~ належним чином, причини неявки, суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст. ст. 224 - 226 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 113101, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції 30 серпня 2004 року, актовий запис 473. Сторони проживають окремо, шлюб між ними розірвано. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину. А тому суд вважає, що відповідач не забезпечує матеріально свою дитину без поважних причин, а за законом батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із заявленого позивачем розміру аліментів і визначає їх у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Так як позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то судові витрати стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: approved