Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище - Білута) в Бишківській сільської ради Жовківського району Львівської області. Зазначає, що шлюб між ними розірвано 28.02.2017 року згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області у цивільній справі № 444/297/17. Від цього шлюбу у сторін є дитина, син, [PERSON]»ян Юрійович, 21.01.2008 року. Крім цього зазначає, впродовж останніх 2-ох років, сторони спільно не проживають. Вказує, що колишня дружина працює отримує заробітну плату, однак коштів на утримання сина не дає, тому змушений звернутися до суду. Розмір її заробітної плати позивачу не відомо, оскільки вони не спілкуються. Наголошує, що відповідач ухиляється від покладеного на неї у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину до досягнення ним повноліття. Крім цього вказує, що з відповідачем дійшли згоди щодо місця проживання дитини та домовилися, що [PERSON]»ян Юрійович буде проживати з позивачем, окремо від матері, про що уклали відповідний договір 19.06.2017 р. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить задоволити даний позов. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання у якому просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, клопотань немає. Відповідач в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти позову не заперечує, просить такий задоволити. Клопотань немає. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 19 листопада 2006 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище - Білута) в Бишківській сільської ради Жовківського району Львівської області. Даний шлюб 28.02.2017 р. згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області у цивільній справі № 444/297/17 розірвано. З матеріалів справи вбачається, що від цього шлюбу у сторін є дитина, син, [PERSON]»ян Юрійович, 21.01.2008 року, який проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд враховує те, що дитина проживає разом з батьком, а відтак, знаходяться на його утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка на не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище його батька позивача по справі, який не хворіє, офіційно не працює, - стан здоровя та матеріальне становище його матері відповідача по справі і платника аліментів, яка не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно працює касиром в «УкрисиБанку» у м. Рава-Руська, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст.182,183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст.184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову в частині стягнення аліментів, а відтак приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини, [PERSON]»яна Юрійовича, [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується решти заявлених вимог, то судом встановлено наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 1.2 Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 19.06.2017 року, батьки домовилися про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір"ю. У відповідності до п. 1.3 Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 22.06.2017 року, місце проживання дитини, [PERSON]»яна Юрійовича, [INFO], батьки визначили місцем проживання батька - Львівська область м. Жовква, вул. Івасюка 14 окремо від матері [PERSON]. У разі зміни місця проживання дитини батько зобов"язується попередити матір, письмово із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не випливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 153 Сімейного Кодексу України,\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 155 Сімейного Кодексу України,\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ст. 160 Сімейного Кодексу України,\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно\~\~ч. 1, 2\~ст. 161 Сімейного Кодексу України України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~\~ З копії довідки № 839 від 06.03.2017 року, вбачається, що [PERSON], зареєстрований та проживає разом з сином [PERSON]»яном Юрійовичем, [INFO] в м. Жовква по вул. Івасюка 14. За змістом ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та обставини справи, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позов в даній частині, та враховуючи вік дитини, дотримання принципу Декларації прав дитини, встановивши відсутність передбачених ч. 2\~ст. 161 СК України\~виняткових обставин, які б зумовили необхідність розлучення малолітньої дитини з його матір'ю, приходить до висновку про те, що місце проживання сина, [PERSON]»яна Юрійовича, [INFO], слід визначити з батьком [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині встановлення місця проживання дитини з ним підлягають до задоволення.\~ Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved