Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 35. Після реєстрації шлюбу, сторони проживали на території України в будинку, який і знаходиться у с. Зашків Жовківського району Львівської області та належить матері позивача. За час спільного життя у них народилось троє дітей : донька, [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON]. [INFO], які народилися в Україні, за час спільного проживання позивача та відповідача однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що станом на кінець 2016 року відповідач повністю залишив сім'ю, оскільки не проживав за адресою постійного місця проживання позивача, не вів з ним спільного господарства, не виконував жодних із обов'язків, покладених на нього законом як на подружжя, дітей не лише не виховував, але й не приймав жодної участі у їх утриманні, систематично почав вживати алкогольні напої. Коли відповідач з'являвся до помешкання, де проживав позивач, влаштовував їй постійні сварки та принижував у присутності неповнолітніх дітей, що створювало атмосферу страху та занепокоєння за життя та здоров'я. Така поведінка відповідача протирічить природі та суті шлюбу і сім'ї в цілому. Відповідач бажає користуватись правами, однак відмовляється нести обов'язки, покладені на нього законом, як щодо дружини так і по відношенню до своїх неповнолітніх дітей для належного існування сім'ї. Крім цього зазначає, що відповідач позбавлений розуміння та не бажає навіть збагнути, що таке сім'я, сімейні цінності, основи формування взаємоповаги та любові в сім'ї, що призводить до неминучих конфліктів, сварок, непорозумінь, і які відповідачу виявилися не посилі, обравши більш легкий та безвідповідальний крок - залишити сім»ю. Вказує, що з кінця 2016 року, відповідач жодного разу не поцікавився життям позивача та їх неповнолітніх дітей, не допомагав та не утримував їх і позивачу нічого не відомо про відповідача, який не підтримує з ними зв'язку. Крім цього вказує, що будь-які спроби позивача в свій час примиритися з відповідачем не дали бажаних результатів, оскільки він категорично відмовився спільно проживати однією сім'єю з позивачем та неповнолітніми дітьми, та нічого не хоче мати з ними спільного. У зв'язку з цим позивач прийняв рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишились існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами вже давно припинені, а тому розірвання шлюбу є для позивача та її неповнолітніх дітей спроба побудувати нове щасливе життя. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем, як подружжя та збереження любу суперечитиме їхнім інтересам. За таких обставин вважає, що сім'я остаточно розпалася зважаючи на вищезгадане, непорозуміння, існує лише формально. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позивач у позовній заяві вказує останнє відоме місце проживання відповідача с. Зашків Жовківський район Львівська область. Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні малолітні або неповнолітні діти. Верховний суд України в п. 5 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз'яснив судам, що позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред'являтися за останнім відомим місцем його проживання чи перебування (ч. 10 ст. 110 ЦПК ), а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти - за місцем проживання позивача. У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК. У відповідності до положень ч. 10 ст. 110 ЦПК України, відповідно до якого позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. З випуску газети «Львівська пошта» № 84 (1994) від 28.10.2017 року, вбачається, що відповідач був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 35. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З заяви позивача від 25.10.2017 р., вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. Відповідач в судове засідання не з'явився. Свого відношення до позову не висловив. А від так, суд вважає, що відповідач проявив байдужість до збереження сім'ї. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дітей та поділу майна сторони не мають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved