Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати договір оренди землі із-за невиконання орендарем умов договору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що відповідач не виконує належним чином умов договору оренди землі, а саме не сплачує орендну плату за користування землею, як передбачено договором. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач та його прtдставник не надали суду розрахунку заборгованості по орендній платі, не надали достовірних доказів несплати орендної плати. В судовому засіданні було встановлено, що позивач спочатку звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним із-за порушень вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Під час розгляду справи представник позивача, на підставі довіренності (а.с.20-21), змінив предмет позовних вимог та просив розірвати договір оренди землі, первинний позов про визнання договору оренди землі недійсним просив залишити без розгляду. Представник відповідача просив не допускати зміни предмету позову, оскільки зміна предмету позову допускається лише до початку розгляду справи по суті. Згідно ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тому, хоча дійсно, згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України, передбачено право позивача змінити предмет позову до початку розгляду справи по суті, але в той же час діючим законом не заборонено зміну предмету позову під час розгляду цивільного позову по суті. А тому суд допустив заміну предмету позову за клопотанням представника позивача. Позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, за заявою представника позивача, залишив без розгляду. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0170, що підтверджено копією Державного акта на право приватної власності на землю (а.с.7, 70). Дійсно між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди землі, згідно якого позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 5,95 га., кадастровий номер 3520586000:02:000:0170 терміном на 7 років і даний Договір було зареєстровано відділом Держкомзему у Олександрівському районі від 27 серпня 2012 за №352050004003440 (а.с.67-68). Згідно Акту приймання-передачі об'єкта оренди позивач передав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку (а.с.69). Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Згідно ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно ч.2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно п.4.5 Договору оренди землі орендар проводить розрахунки на протязі терміну, зазначеному в договорі, але не пізніше 31 грудня кожного року. Згідно п.4.6. Договору оренди землі орендар, за погодженням з орендодавцем, може перенести строки сплати, але не більше ніж на місяць (а.с.67). Згідно ч.2 та ч.3 ст.10 ЦК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 та ч.2 ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні представник позивача, даючи пояснення, вказав на те, що відповідач несплатив позивачу орендну плату за 2013 рік. Представник відповідача не спростував твердження представника позивача про несплату орендної плати та не надав суду достовірних доказів про належне виконання ним умов Договору щодо сплати орендної плати, хоча йому завчасно було вручено клопотання про зміну предмета позову та надано час для підготовки до захисту своїх прав. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що орендар не зазначив в Договорі оренди землі терміни розрахунку з орендодавцем, зазначивши лише, що розрахунки проводяться на протязі терміну, зазначеному в договорі та вказав кінцевий термін - 31 грудня. В порушення передбачених Договором оренди землі зобов'язань, орендарем не були визнечені строки проведення розрахунку з орендодавцем, не погоджено дані строки з орендарем та орендна плата належно не сплачувалась. Також в судовому засіданні не було встановлено того, що сторонами переносились строки сплати орендної плати. Отже суд вважає за необхідним задовольнити позов та розірвати Договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем, оскільки останній неналежним чином виконував умови договору, несплативши орендодавцю орендну плату. При винесенні рішення суд не бере до уваги вказані в позові підстави, щодо недотримання вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» під час укладення договору, так як дана підстава, згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», не може слугувати підставою для розірвання договору, а згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Так як позов підлягає задоволенню, тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати (а.с. 2), а саме сплачений ним судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. А щодо повернення надлишково сплаченої суми судового збору в сумі 122 грн. 30 коп. позивач має право ставити таку вимогу відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved