Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері. В позові посилається на те, що з відповідачкою [PERSON] вони є рідними сестрами. 21 липня 2015 року мама позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] склала заповіт, посвідчений Котюржинецькою сільською радою Красилівського району Хмельницької області, реєстровий номер 6. Згідно даного заповіту, мама - [PERSON] заповідала все належне їй на день смерті майно між двома доньками - позивачем та відповідачкою [PERSON] наступним чином: Позивачу, [PERSON] - земельний пай, переданий для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,73 га, який належав їй на праві приватної власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землі серія Р1 № 787453, виданого Котюржинецкою сільською радою Красилівського району Хмельницької області від 17.07.2003 року, земельна ділянка розташована на території Котюржинецкої сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] Відповідачу [PERSON] - земельний пай, переданий для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,95 га, який належав їй на праві приватної власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землі серія ХМ № 787454, виданого Котюржинецкою сільською радою Красилівського району Хмельницької області від 17.07.2003 року, земельна ділянка розташована на території Котюржинецкої сільської ради Красилівського району Хмельницької області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький. Відповідно, після смерті мами відкрилася спадщина, до складу якої входить все вище перелічене в складеному нею заповіті майно. Відповідач [PERSON] своєчасно прийняла належну їй за заповітом частину майна померлої мами. Позивач змогла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини - земельної ділянки, розташованої на території Котюржинецкої сільської ради Красилівського району Хмельницької області після смерті мами лише у червні 2020 року. 19 червня 2020 року постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, розташоване на території Котюржинецкої сільської ради Красилівського району Хмельницької області через те, що вона заяву до нотаріальної контори в межах 6 місячного строку не подала і з померлою за одною адресою зареєстрована не була. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із поважними обставинами, зокрема хворобою чоловіка, потім з березня 2020 року в України були оголошені карантинні заходи внаслідок епідемії коронавірусу COVID 19. Просить суд визначити їй додатковий строк для подачі до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В судове засідання представник позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд задовольнити. Відповідач представник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. В силу положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] мати позивачки померла [INFO] . (а.с. 8) За життя [PERSON] склала заповіт згідно якого заповіла все належне їй майно своїм донькам [PERSON] , [PERSON] (а.с.11) Так, у відповідності ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній або приватній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна в зв`язку з хворобою чоловіка та карантинними заходами щодо коронавірусної хвороби. Пленум Верховного Суду України в п. 24постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування"роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, причини пропуску строку для подання позивачем заяви для прийняття спадщини судом визнаються поважними, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved