Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка 04.08.2014 року звернулась до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що від її імені з ПАТ «Платинум Банк» (далі - Банк) 22.10.2013р. було укладено договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту за № 00189/08072LCCA (далі Кредитний договір), який вона не укладала і екземпляр якого їй не вручався відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». З приводу цього Червоноградським МВ ГУМВСУ у Львівській області було розпочате кримінальне провадження № 12014140150000167, внесене у ЄРДР 26.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України. В ході слідства було встановлено, що [PERSON], використовуючи втрачений позивачкою паспорт, оформила від її імені заяву анкету позичальника на отримання кредиту в сумі 20000 грн., договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку, та інші документи, на підставі яких отримала кошти в сумі 20000 грн., які використала на власні потреби. У 2013 році позивачці почали надходити вимоги з банку про сплату заборгованості. Тому просить визнати недійсними спірний кредитний договір, укладені між ПАТ «Платинум Банк», як кредитором, та іншою особою від її імені, як клієнтом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у ньому. Додатково пояснила, що під час розгляду кримінального провадження за її заявою щодо факту укладення від її імені кредитних договорів було встановлено, що дане кримінальне правопорушення було вчинено [PERSON], про що 05.10.2015 року Червоноградським міським судом було винесено вирок, яким [PERSON] було визнано винною. Представник відповідача ПАТ «Платинум Банк» подавав заяву про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Представник третьої особи ТзОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав. Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши заяву представника відповідача, матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого. 22.10.2013р. було укладено договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту за № 00189/08072LCCA. Банк неодноразово повідомляв позивачку про наявність заборгованості перед банком по цьому договорі та звертався із вимогами про погашення заборгованості, про що свідчать копії повідомлень ПАТ «Платинум Банк», та копія листа №60-07-02/1322 від 15.01.2014 року. Зі слів позивачки вона не зверталась в цей банк для укладення названого договору і про його наявність їй стало відомо лише з вищевказаних повідомлень банку з вимогами про погашення боргу, у зв'язку з чим вона звернулась з відповідними заявами в ПАТ «Платинум Банк» та в Червоноградський МВ ГУМВСУ у Львівській області, що підтверджується копіями заяв [PERSON] від 06.12.2013 року та 25.01.2014 року. Крім того, як стверджується копією довідки Червоноградського міського сектору Головного управління держаної міграційної служби України у Львівській області, [PERSON] 16.08.2012 року звернулась із заявою про втрату паспорта серії МЕ №514427, та отримала новий паспорт взамін втраченого 14.09.2012 року. Як вбачається з копії довідки, заява з приводу відомості про вчинене кримінальне правопорушення 26.01.2014 року Червоноградським МВ ГУ МВС України були внесені до ЄРДР за №12014140150000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.4 КК України. Як встановлено на досудовому слідстві у даному провадженні від імені позивачки були укладені договори на відкриття їй поточних рахунків з видачею електронного платіжне документа (платіжної картки), за рахунок якого особа, якій його видали могла користуватися поточним рахунком з отриманням з нього коштів, в тому числі в кредит, в межах ліміту, який визначався договорами (споживчі кредитні договори). Згідно висновку №1374 криміналістичної експертизи з дослідження підписів п кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] від 12.06.2015 року підписи від імені [PERSON], розташовані в графах «[PERSON]» в документі 16 - заява\\анкета позичальника №00189\\08072 LССА ПАТ «Платинум Банк» (а.с.361 том II), «Позичальник», «[PERSON]» в документі 17 - договір №00189\\08072 LССА про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту ПАТ «Платинум Банк» (а.с.362-363 том II), «(підпис власника рахунку\\підпис особи, яка відкриває рахунок на користь іншої особи)» в документі 18 - заява на відкриття поточного рахунку ПАТ «Платинум Банк» (а.с.364 том II);, «Підпис власника рахунку» в документі 19 - картка із зразками підписів ПАТ «Платинум Банк» (а.с.365 том ІІ) виконані не [PERSON], а іншою особою. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 05.10.2015 року встановлено, що [PERSON] 22.10.2013 року в кредитного експерта ПАТ «Платинум Банк» в приміщенні відділення Банку у м.Львові по вул.Б.Хмельницького,214, використовуючи вищезгаданий паспорт громадянина України [PERSON], який нею раніше був втрачений, видаючи себе за [PERSON], без її відома та згоди, оформила від імені [PERSON] заяву анкету позичальника №00189/08072LCCA на отримання кредиту в сумі 20000 гривень, договір про відкриття банківського рахунку кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, заяву про відкриття поточного рахунку, заяву із зразками підписів позичальника, в які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вищевказаних офіційних документів від імені [PERSON] в графах «Позичальник». На підставі вищевказаного [PERSON] згідно умов укладеного кредитного договору було видано пластикову кредитну картку [NUMBER] з пін кодом доступну до неї, з якої вона в поальшому 23.10.2013 року зняла кошти в сумі 20000 гривень, які використала на власні потереби без мети повернення законному власнику. Даним вироком відповідачка [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 190 ч.2, 358 ч.1, 358 ч.3 КК України та звільнена від відбуття призначеного покарання на підставі ст.1 п. «В» ЗУ «Про амністію у 2014 році». Крім того, вище зазначеним вироком із обвинуваченої [PERSON] в користь потерпілої [PERSON] стягнуто 5000 грн. моральної шкоди. Відповідно до п.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як слідує зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути креди та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Окрім того, відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч.З ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно роз'яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.1 1.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно Правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України при перегляді цивільних справ з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах - вільне волевиявлення учасника правочину. передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (Ухвала від 18.12.2013р. справа №6-127цс13). Так як під час розгляду вище зазначеного кримінального провадження був доведений той факт, що позивачка не укладала і не підписувала спірний договір, і не вчиняла будь-яких дій для цього, цей договір слід визнати недійсними, як такий, що укладений проти її волі. Відповідно до норм ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Укладення такого договору від імені позивачки з Банком було можливе лише внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків працівниками Банку або внаслідок зловмисної угоди між ними та особами, які діяли від її імені використовуючи паспорт та довідку про ІПН позивачки. Згідно ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», від 07.12.2000р. із змінами, банк зобов'язаний при наданні кредиту дотримуватись основних принципів кредитування, в тому числі, перевіряти кредитоспроможнісь позичальників, та наявність забезпечення кредиту тощо. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції Згідно ч.4 ст. 11 цього Закону, договір про надання споживчого кредит; укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається спожива Обов'язок доведення того, то один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Як передбачено ст.21 цього Закону, для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлення ним волевиявлення. Згідно ст. 18 Закону, з метою захисту прав споживача, договір може бути визнаний недійсним, що є одним із способів захисту прав згідно ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі вправі звертатися до суду за захистом порушених прав. Враховуючи вище наведене, приймаючи до уваги обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов є підставний, ґрунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення. З врахуванням положень ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved