Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 24.11.2007 року, та просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірів 1500,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування розірвання шлюбу вказала, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подружжя разом не проживає з квітня 2016 року, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. В обгрунування позовних вимог про стягнення аліментів позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину- Павлюк К.С., [INFO]. Зазначила, що самостійно відповідач кошти на тримання дитини не надає. Обгрунтовуючи необхідність визначення аліментів в твердій грошовій сумі позивач вказала, що відповідач офіційно не працює, проте їздить на роботу за кордон, а тому може надавати дитині допомогу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Зауважила, що з відповідачем вони разом не проживають з квітня 2016 року, дитина знаходиться на її утриманні. Вказала, що належне матеріальне утриманні доньки потребує значних коштів на повноцінне харчування, одяг та духовний розвиток. Пояснила, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, оскільки протягом восьми років працює за кордоном, його заробітна плата в період їх спільного проживання становила в середньому 1000,00 доларів США на місяць. Відповідач в судовому засіданні 12.01.2017 року позов визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, не погоджувався з розміром аліментів, які позивач просить стягувати на утримання дитини, вказав, що офіційно не працює, а тому немає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 21.02.2017 року позовні вимоги визнав частково. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Вказав, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначив, що відповідач офіційно не працює, допомагає батькам похилого віку та вже сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 24.11.2007 року, актовий запис №2564 (а.с.6). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4\~ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за\~наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно довідки Приватного підприємства ВЖРЕП № 4 №2820 від 25.11.2016 року донька проживає разом з матір'ю (а.с.8). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обовязки щодо утримання дітей. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обовязок доказування покладено на сторони. В частині 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ Пояснення позивача про те, що відповідач часто виїздить за кордон знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Зі змісту довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.64-4230/0/15-17 від 06.02.2017 року вбачається, що [PERSON] у період з 03.02.2013 року по 06.02.2017 року неодноразово перетинав кордон України (а.с.29). В силу вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до рішення Володарсько-Волинського суду Житомирської області від 04.08.2006 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку (а.с. 42). Представник відповідача в судовому засіданні не надав належних та допустимих доказів, що є його обовязком відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, які б підтвердили, що батьки відповідача перебувають на його утриманні та те, що відповідач має незадовільний стан здоров'я. Зі змісту довідки № 459-1 від 13.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради, вбачається, що відповідач [PERSON] з батьками [PERSON] та [PERSON] не проживає. Довідка від 13.01.2017 року, видана лікарем [PERSON], про стан здоров'я [PERSON] не підтверджує ту обставину, що відповідач утримує батька (а.с. 36-37). Довідка, видана лікарем Володарсько-Волинської центральної районної лікарні (без номера та без дати), про те, що відповідач 26.06.2015 року звертався до даної медичної установи, не свідчить про незадовільний стан здоров'я платника аліментів на час розгляду справи (а.с. 38). З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів, згідно положень ст. 182 СК України, суд бере до уваги, що відповідач не працює, фізично здоровий, як батько повинен брати участь у матеріальному забезпеченні дитини нарівні з матір'ю, відсутність офіційного місця роботи не позбавляє відповідача обовязку утримувати доньку, враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, беручи до уваги розмір прожиткового мінімума для дітей віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII, суд визначає розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття в сумі 700 гривень щомісячно. В судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. та на користь позивача, сплачений нею судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved