Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до суду, по якому просить суд визнати за позивачем право власності на 1/12 частку в транспортному засобі марки KIA Sportage 2.0.1, 2008 року випуску в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .. Позивач по справі до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву відповідно до якої позов визнає. Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 вересня 2014 року, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на рухоме й нерухоме майно, до спадкової маси якої, зокрема, входило наступне рухоме майно: транспортний засіб, а саме, автомобіль марки КІА Sportage 2.0 I, шасі ( кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлій та її чоловіку - [PERSON] в рівних частках. Відповідно, належна [PERSON] Ѕ частка у транспортному засобі увійшла до складу спадщини, відкритої після її смерті. Батько померлої [PERSON] - [PERSON] , (д.р. [INFO] , останнє місце проживання якого: [ADDRESS] ), являючись спадкоємцем першої черги, прийняв у спадщину належну йому за законом 1/12 частку у Ѕ частки в Транспортному Засобі, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину, виданим приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. від 28 вересня 2015 року, №4203, Спадкова справа №34/2014, проте не здійснив реєстрацію автомобіля в органах ДАІ протягом 10 діб з дня видачі вказаного Свідоцтва, як вимагається п, 7 «Правил державної реєстрації та обліку автомашин, автобусів, а також самохідних машин, які сконструйовані на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів та мотоколясок», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, в редакції, діючій на час отримання вказаного Свідоцтва. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на рухоме й нерухоме майно, до якого, зокрема, належить і успадкована ним 1/12 частка в Транспортному Засобі. Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 5 вересня 2016 року, та посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Стойкою С.М. за номером №3304, 1/12 частка в Транспортному Засобі була заповідана ним мені, [PERSON] . [PERSON] , є спадкоємцем на 1/12 частку в Транспортному Засобі за заповітом [PERSON] .. 05 травня 2017 року, позивач подав заяву про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , шляхом надіслання нотаріально засвідченої заяви на адресу приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу, п. Рішко Олени Іванівни, в якому, серед іншого, було заявлено про прийняття спадщини на 1/12 частку в Транспортному Засобі, яка належала померлому. 01 жовтня 2018 року позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса Рішко Олени Іванівни, яка відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частку у Транспортному Засобі, з причини відсутності державної реєстрації Транспортного Засобу на ім`я спадкодавця, [PERSON] , в порядку, передбаченому п.7. Постанови №1388. У відповідь на повторне звернення з проханням щодо видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом надана відповідь з необхідністю звернутися до суду з метою визнання позивача власником 1/12 частки в Транспортному засобі в судовому порядку, оскільки вона не може видати Свідоцтво про право на спадщину відносно вказаної 1/12 частки в Транспортному Засобі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно положень Постанови №1388, органи МВС здійснюють державний облік зареєстрованих транспортних засобів, що передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС. Однак, реєстрація транспортного засобу органами МВС в Єдиному державному реєстрі МВС з метою здійснення державного обліку, не є підставою виникнення права власності на транспортний засіб і не є тотожною реєстрації права власності на транспортний засіб, як на об`єкт рухомого майна. Право власності на транспортний засіб, як на об`єкт рухомого майна, підтверджується документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Зокрема, згідно із положеннями п. 8 Постанови №1388, до таких документів, зокрема, належать «свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; \ Абзац пункту 8 в редакції Постанови КМ N 941 (941-2015-п) від 18.11.2015\». Згідно з п. 6 Постанови №1388, «Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально.» Згідно з п. 7 Постанови №1388, «Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). З огляду на те, що [PERSON] було отримано зазначене вище Свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І., від 28 вересня 2015 року, №4203, яке визначене, як документ, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу згідно із положеннями п. 8 Постанови №1388, та на те, що вказана 1/12 частка в Транспортному Засобі була включена до складу майна, визначеного в заповіті, посвідченому приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Стойкою С.М. за номером №3304, як майно, яке належало [PERSON] на дату складання та посвідчення вказаного заповіту, слід зазначити, що відсутність реєстрації [PERSON] співвласником Транспортного Засобу в органах МВС, не впливає на факт виникнення в [PERSON] за його життя права власності на 1/12 частки в Транспортному Засобі на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved