Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що 10.11.2010 року в м.Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля ЗАЗ TF698, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль ЗАЗ TF698, державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Згідно довідки відділу ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09.12.2010 року дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку [PERSON] Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2010 року особою, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України є [PERSON] Позивач посилається на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/4593194 від 30.10.2010 року, за яким страховик зобов»язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до рахунку №Ин-0001911-1 від 19.11.2010 року ПП «[PERSON]» вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, складає 3500,00 грн. Оскільки на момент ДТП автомобіль ЗАЗ TF698, державний номер [NUMBER], було застраховано в СК «Альфа «Страхування» на підставі договору добровільного страхування остання сплатила [PERSON] 2916,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування в сумі 1916,00 грн. у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування», ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі звернення ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 01.06.2011 року та страхового акту №2474-24 від 10.08.2011 року. В зв»язку з тим, що страхувальник не повідомив страховика до теперішнього часу після виплати страхового відшкодування на користь АТ «СК «Альфа Страхування», у позивача виникло право вимоги до [PERSON], як до особи, яка заподіяла шкоду та до [PERSON] як до страхувальника та власника джерела підвищеної небезпеки про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу в межах виплаченого страхового відшкодування. Позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 1916,00 та понесені витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана в наслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Відповідно до п. г, ч.38.1.1. ст..38 Закону страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний иозов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він повідомив страховика у строки і за умов, визначених ц підпунктах 33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування", ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до ст.541 ЦК України солідарний обов»язок або солідарна вимоги виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов»язання. Згідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в поному обсязі як від всіх боржників разом так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, 10.11.2010 року о 09 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER], на пересіченні пр.Карла Маркса та вул. Привокзальна в м.Дніпропетровську, не витримав безпечної дистанції та скоїв наїзд на зупинившийся попереду автомобіль ЗАЗ TF698К, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль ЗАЗ TF698, державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Згідно довідки відділу ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09.12.2010 року дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку [PERSON] Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2010 року особою, винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України є [PERSON] Вказана постанова є чинною на час розгляду справи і відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлені нею обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/4593194 від 30.10.2010 року, за яким страховик зобов»язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер [NUMBER]. За цим Полісом передбачений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого у розмірі 50 000,00 грн. 10.08.2011 року позивачем було складено Страховий акт № 2474-24 по вказаному Полісу, за яким зазначена ДТП визнана страховим випадком. Відповідно до рахунку №Ин-0001911-1 від 19.11.2010 року ПП «[PERSON]» вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, складає 3500,00 грн. На підставі рахунку позивачем був складений Звіт №295/1411 від 05.08.2011 року про суму матеріальної шкоди в розмірі 3500,00 грн. відносно страхувальника [PERSON] Оскільки на момент ДТП автомобіль ЗАЗ TF698, державний номер [NUMBER], було застраховано в СК «Альфа «Страхування» на підставі договору добровільного страхування, остання сплатила [PERSON] 2916,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страхове відшкодування в сумі 1916,00 грн. у відповідності до ст.25 Закону України «Про страхування», ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі звернення ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 01.06.2011 року та страхового акту №2474-24 від 10.08.2011 року. В зв»язку з тим, що страхувальник не повідомив страховика до теперішнього часу про ДТП після виплати страхового відшкодування на користь АТ «СК «Альфа Страхування», у позивача виникло право вимоги до [PERSON], як до особи, яка заподіяла шкоду та до [PERSON] як до страхувальника та власника джерела підвищеної небезпеки про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу в межах виплаченого страхового відшкодування. 07.09.2011 року на адресу [PERSON] позивачем була направлена претензія за №6053, в якій він повідомлявся про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 1916,00 грн. підлягають задоволенню. Будь-які доказів в спростування доводів позивача відповідачами суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved