Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Козятинської сільської ради про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що 2/3 частини даного житлового будинку на праві власності належать їй на підставі договору дарування, укладеного між нею та [PERSON] . На час укладання договору дарування інша частина будинку за даною адресою у розмірі 1/3 перебувала у власності громадянина [PERSON] . Даній частині будинку було присвоєно адресу: [ADDRESS] . За даною адресою разом з [PERSON] була зареєстрована його дружина - [PERSON] , яка [INFO] померла. Після її смерті спадкоємцями за законом були син - [PERSON] та донька - [PERSON] . Однак спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. При цьому, як син, так і дочка надали позивачу заяви про відмову від успадкування відповідного майна та не заперечували проти успадкування його позивачем у справі. Водночас, враховуючи, що [PERSON] померла до набуття чинності Цивільним кодексом України 2003 року, а за Цивільним кодексом Української РСР 1963 року встановлювався інший механізм вступу у спадщину та коло спадкоємців, [PERSON] 1/3 частину будинку не успадкувала. В свою чергу, вже протягом 20 років ні син, ні дочка [PERSON] не оформлюють спадщини і позиції висловленої у вказаних вище заявах не змінюють. У листопаді 2006 року позивач звернулась до Козятинської сільської ради із заявою щодо закриття особового рахунку № [NUMBER] у погосподарьскій книзі №8 на частину житлового будинку в [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що ця частина будинку знаходиться в аварійному стані і не придатна для проживання. Рішенням виконавчого комітету Козятинської сільської ради від 30 листопада 2006 року №82 закрито особовий рахунок № [NUMBER] в погосподарській книзі №8 на частину житлового будинку, що в [ADDRESS] , яка знаходиться в аварійному стані і не придатна для проживання. Пізніше, позивач приватизувала ділянку, на якій розміщено будинок та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У 2007 році позивач самовільно здійснила переобладнання житлового будинку, переобладнавши та добудувавши наступні приміщення: приміщення 1-3 площею 19,6 кв.м.; приміщення 1-4 площею 5,7 кв.м.; приміщення 2-1- площею 10,00 кв.м.; сарай, літня кухня «Д»-32,3 кв.м.; убиральна, душова «Ж»- 2,9 кв.м. Переобладнання даних приміщень закінчено у 2009 році. Для легалізації даного переобладнання позивачем у 2011 році отримано звіт про проведення технічного обстеження та подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Дану декларацію 28.09.2011 зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області. З цього моменту переобладнання житлового будинку набули статусу законних. Поряд з цим, відповідно до відомостей, що містяться в КП «ВООБТІ» в інвентаризаційній справі №930 на будинок за адресою по [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності за [PERSON] лише на 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями. Це свідчить про невідповідність зареєстрованої частки власності на будинок фактичній частці власності, оскільки з врахуванням строку володіння даним житловим будинком, позивач набула права власності на 1/3 житлового будинку за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України, оскільки володіє всім будинком з червня 2000 року - 19 років. Понад 18 років користування 1/3 частиною житлового будинку, яка належала [PERSON] жодних прав ніхто на неї не заявляв, претензій щодо володіння домоволодінням з боку третіх осіб пред`явлене не було, а тому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку за набувальною давністю. Відповідач відзив до суду не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 07.02.1997, [PERSON] подарувала [PERSON] 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] . Право власності позивача на вищевказане майно зареєстровано у ВО БТІ 04.04.1997 за №860 (а.с.10-11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] від своєї частки спадкового майна після смерті їхньої матері [PERSON] відмовились на користь позивача [PERSON] , відповідно до заяв (а.с.14-17). Рішенням виконавчого комітету Козятинської сільської ради від 30 листопада 2006 року №82 закрито особовий рахунок № [NUMBER] в погосподарській книзі №8 на частину житлового будинку, що в [ADDRESS] , яка знаходиться в аварійному стані і не придатна для проживання (а.с.30). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] №328474, позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2500 га, розташована в [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.28-29). Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області від 28.09.2011, переобладнання в житловому будинку «А», сарай, літня кухня «Д, убиральня, душова «Ж», що в [ADDRESS] , вважати закінчений будівництвом об`єкт готовий до експлуатації (а.с.31-33). Відповідно до інвентаризаційної справи №930 на будинок за адресою по [ADDRESS] вбачається , що станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності за [PERSON] на 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями. З моменту смерті [PERSON] - [INFO] , тобто понад 18 років, її майном - 1/3 частиною житлового будинку за вищевказаною адресою відкрито та безперервно користується позивач [PERSON] Згідност. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, щ оЦКнабрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю, (п. 11 Постанови). Відтак, строк безперервного та відкритого володіння позивачем 1/3 частини житлового будинку складає 18 років. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") Враховуючи, що позивач відкрито, безперервно володіє 1/3 частину будинку по [ADDRESS] , добросовісно ним заволоділа, наявні всі правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на 1/3 частину житлового будиноку за набувальною давністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved