Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] є кооперативним. Його батько набув права володіння квартирою шляхом виплати всіх пайових внесків, був членом ЖБК «Виноградар-9» та на день смерті був зареєстрований за вказаною адресою. Позивач зазначає, що з 26.03.1085 року він був зареєстрований і проживав в квартирі [ADDRESS] разом з батьком до смерті останнього та продовжує проживати в квартирі до цього часу. За життя батько не оформив правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. Для оформлення свідоцтва про право власності на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори №12, але нотаріус відмовив в оформленні спадщини з причин відсутності правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив суду заяву, в якій просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу у відсутність представника. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 3- копія свідоцтва про смерть). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON]. Згідно довідки № 923 від 26.10.2015 року ЖБК «Виноградар-9» [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS]. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі дванадцять тисяч сто двадцять сім карбованців 83 коп. сплачена 23 березня 1992 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення. [PERSON] є членом ЖБК «Виноградар-9» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10 січня 1983 року № 26. З довідки ЖБК «Виноградар-9» вбачається, що [PERSON] дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 26.03.1985 року по день смерті. Знятий з обліку реєстрації 19.09.2002 року. Відповідно до довідки форми №3 від 26.10.2015 року, виданої ЖБК «Виноградар-9» відповідач [PERSON] з 19.05.2006 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] право власності на вищевказану квартиру у встановленому законом порядку не зареєстрував. 30 жовтня 2015 року позивач звернувся до дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою № 6739 від 30.10.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 12 березня 2012 року [PERSON] у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер у 2002 році, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (пп. 1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] на момент сметрі [PERSON] проживав та був зареєстрований у квартирі [ADDRESS], а тому в силу ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved