Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачзвернулася до суду ізданим позовом, посилаючись на ту обставину, що вона раніше перебувала в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склалися, внаслідок чого шлюб було розірвано. Після цього позивач уклала шлюб з [PERSON], однак через складні сімейні стосунки шлюб також було розірвано. Після розірвання другого шлюбу позивач почала підтримувати інтимні стосунки з відповідачем. Через деякий час позивач завагітніла, про що повідомила відповідача, та пізніше народила сина [PERSON], [INFO]. Відповідач сказав, що визнає факт батьківства та не заперечував проти реєстрації його як батька дитини. Однак пізніше подавати відповідну заяву про реєстрацію його як батька дитини він відмовився. За таких обставин позивач просить суд встановити факт того, що відповідач є батьком [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 22.03.2016 року, та до досягнення нею повноліття, Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково та пояснив суду, що він дійсно був одружений з позивачем. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON]. Через складні стосунки відповідач розірвав шлюб з позивачем, однак через деякий час знову почав з нею зустрічатися та підтримувати інтимні стосунки. Про те, що позивач завагітніла, він нічого не знав. Крім того, не давав згоду на народження цієї дитини та пояснив суду, що позивач народила її за власним бажанням. Тому відповідач в судовому засіданні визнав, що він дійсно є батьком дитини - [PERSON], [INFO], однак через те, що він не хотів народження цієї дитини, не бажає утримувати ані першу дитину, яка народилася від спільного проживання в шлюбі з позивачем - [PERSON], [INFO], ані другу дитину - [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Білокуракинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області, до суду не з»явився, надіславши попередньо заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - орган опіки та піклування в особі служби в справах дітей Білокуракинської райдержадміністрації, до суду не з»явився, надіславши до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, оскільки сімейним законодавством не передбачена обов»язкова участь органів опіки та піклування за даною категорією справ. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі окремо та в сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст.. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України . Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 31 ЦПК України «сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. …». Оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорює факту батьківства, суд вважає за можливе визнати його батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до такого. Відповідно до ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до наданої довідки про доходи за квітень 2016 року за № 66 від 23.05.2016 року, заробітна плата відповідача становить 1563,53 гривень (а.с. 41). Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає, що позовні вимоги в частині розміру аліментів підлягають задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти в частці від заробітку в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку на місяць. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України "стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати...". таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved