Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.2005 року. У вказаному житлі зареєстровані його колишня дружина [PERSON], з якою він розірвав шлюб в 2008 році, та дочка [PERSON], але тривалий час не проживають у ньому, не оплачують комунальних послуг та не утримують його. На даний час відповідачі проживають за іншою адресою, але з реєстрації за вказаною адресою не зняті. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають в будинку, що належить позивачу - останній просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Мар'ївську сільську раду Баштанського району зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідачі не з'явилися в судове засідання та не подали відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка [PERSON], який підтвердив, що відповідачі не проживають в будинку позивача близько двох років, виїхали з речами з будинку позивача та на теперішній час в будинку ніхто не проживає, дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію свідоцтва про народження позивача; світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON]; світлокопію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2005 року; світлокопію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.12.2005 року; світлокопію акту депутата від 31.01.2018 року; світлокопії довідок Мар'ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 31.01.2018 року №№ 126,127; світлокопію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок;довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON]; фотозображення обстановки в будинку), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], будинок придбаний позивачем в період шлюбу з відповідачем [PERSON], але на підставі спадкування, тому будинок не є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірваний 10.01.2008 року. Відповідач [PERSON] з 03.04.1991 року та відповідач [PERSON] з 13.02.1996 року зареєстровані у вказаному будинку, але більше року в ньому не проживають, мають інше місце проживання, але з реєстрації за даною адресою не знялися. Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачами житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачами договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) та такі факти позивачем заперечуються і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані в будинку по [ADDRESS] та з моменту реєстрації відповідачів у вказаному житлі вони набули право користування ним, але більше року не реалізовують його і по теперішній час фактично проживають за іншою адресою та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування будинком позивача відповідачі не укладали, тому реєстрація відповідачів у будинку позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. У зв'язку з наведеним відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням,у зв'язку з чим, саме вказане рішення є підставою для звернення до уповноваженого органу виконавчої влади для зняття відповідачів з реєстрації в будинку позивача. Внаслідок задоволення позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved