Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду та вказав, що 23 січня 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 005-13541-230115, відповідно до умов якого було відкрито відновлювальну, відкличну Кредитну лінію в загальному розмірі 30000 гривень. 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних, а 02 жовтня 2015 року з пропозицією Фонду гарантування вкладів регулятор прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації вказаного банку. 11 серпня 2020 року правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за вищевказаним кредитним договором, на підставі відступлення прав вимоги за кредитними договорами стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» / ЄДРПОУ 42642578 /. 05 лютого 2021 року позивачу стало відомо, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 16 листопада 2020 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника». Відповідно до вказаної постанови вбачається, що 12 листопада 2020 року приватним виконавцем Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження № 63592466 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 30765 від 08 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аланд» заборгованості в розмірі 16535,59 грн. Позивач вказує, що виконавчий напис № 30765 від 08 вересня 2020 року та постанову про відкриття виконавчого провадження № 63592466 від 12 листопада 2020 року він не отримував, оскільки у вказаних документах зазначені некоректні адреси місця його проживання, за якими він ніколи не проживав, а саме: [ADDRESS] та [ADDRESS] , вірною адресою його місця проживання з 2009 року по теперішній час є [ADDRESS] . З метою з`ясування походження боргу перед відповідачем, позивач 21 лютого 2021 року надіслав електронні листи до приватного виконавця, приватного нотаріуса та фінансової компанії, однак відповіді на запити надано не було. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій та Закону України «Про нотаріат». Під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому вказаний напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Горас С.С. не отримував від ТОВ «ФК «Аланд» нотаріально посвідчених договорів, оскільки позивач ніколи та нізким таких договорів не укладав. Також приватному нотаріусу не було надано первинні документи які б встановлювали наявність заборгованості та її прострочення виконання, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначена у виконавчому написі, є безспірна. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості зазначений у виконавчому написі, є безспірним. В минулому та по день звернення до суду [PERSON] не отримував від відповідача ніяких письмових вимог про погашення заборгованості, і ніколи не звертався до ТОВ «ФК «Аланд» з позикою, чи матеріальною допомогою. Вперше [PERSON] дізнався про фінансову установу коли дізнався про неї у постанові про стягнення заборгованості із заробітної плати, що надійшла до бухгалтерії ТОВ «КПД» у січні 2021 року. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у наявності та безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, крім того не звернув увагу на пропущення кредитором строків звернення за вчинення виконавчого напису. Позивач вказав, що заперечує факт здійснення будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором з ПАТ «Дельта Банк» більше трьох років. Останній платіж було здійснено більше трьох років тому. Нотаріусом при видачі виконавчого напису не враховано пропуск банком строку позовної давності. З урахуванням наведеного [PERSON] звернувся до суду з цим позовом і просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30765, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Сергійовичем про стягнення з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» / ЄДРПОУ 42642578 / заборгованості у розмірі 16535,59 грн. Крім того позивач просить стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на свою користь 908 гривень судового збору за подання позовної заяви, 454 гривні судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 2650 гривень як витрат на правову допомогу. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у відсутність їх представника чи будь-яких інших клопотань до суду не насилали. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з"явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді. З метою належного повідомлення третіх осіб інформація про розгляд справи судом було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у їх відсутність чи будь-яких інших клопотань до суду не насилали. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, приходить до наступного. Приписами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30765, яким звернено стягнення з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором № 005-13541-230115 від 23 січня 2015 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованість складає 16535,59 грн. На підставі спірного виконавчого напису, 12 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження № 63592466 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 16535,93 грн. на підставі виконавчого напису № 30765 від 08 вересня 2020 року. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 08 вересня 2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду позивачем документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред"явленої до стягнення. Відповідачем взагалі не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1362,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову та за подачу позовної заяви до суду.

Outcome: approved