Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 листопада 1982 року Висоцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а/з №30; - дитину сина [PERSON], [INFO] залишити проживати разом з нею; - при реєстрації розірвання шлюбу визначити їй прізвище "[PERSON]"; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а саме судовий збір сплачений нею при подачі позову. Свої вимоги мотивує тим, що останніх 17 років вони проживають окремо. Підставами для цього стали втрата взаєморозуміння, почуттів, виникнення обопільної неприязні та розчарування, систематичне зловживання відповідачем алкогольними напоями та вчинення на цьому ґрунті відносно неї фізичного та психологічного насилля. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Такі обставини почали відображатися на міцності їхніх сімейних стосунків. У свою чергу це і призвело до фактичного розпаду сім'ї. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. У своїй заяві просить справу розглянути без його участі та вказав, що повністю визнає позовні вимоги. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 листопада 1982 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №30, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їхньої дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції №161 від 13.06.2014 року (а.с.8) [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі243,60 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved