Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути із відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 264,72 грн., яка виникла за період з 01.10.2013 року по 01.01.2015 року, індекс інфляції в сумі 492,65 грн, 3% річних в сумі 56,26 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. При цьому зазначає, що відповідач є власником квартири № 31 в житловому будинку № 100 по пров. Черняховського в м. Житомирі. Несвоєчасно проводить оплату і допустив зазначену заборгованість. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав. На обґрунтування доводів зазначив, що заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період становила 1875,33грн. Після предявлення позову до суду, в травні 2015 року від відповідача на рахунок позивача поступило 1634,45 грн, з яких 132,36 грн. були зараховані на погашення поточного боргу за травень. В червні 2015 року на розрахунковий рахунок позивача поступило 240,88 грн, з яких також 132,36 грн. були зараховані на погашення поточного боргу за червень. Таким чином, просив стягнути залишок заборгованості в сумі 264,72 грн., яка виникла за період з 01.10.2013 року по 01.01.2015 року, індекс інфляції в сумі 492,65 грн, 3% річних в сумі 56,26 грн. відповідно до розрахунків та судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідач в своїх письмових запереченнях та в судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечував та зазначив, що КВЖРЕП № 1 не є балансоутримувачем будинку № 100 по пров. Черняховського в м. Житомирі; якість послуг надається на неналежному рівні; земельна ділянка, оплата за прибирання якої нараховується згідно затверджених тарифів, фактично є значно меншою ніж та площа, за яку проводиться нарахування послуг; на земельній ділянці перебувають споруди, розташування яких не узгоджувалось із співвласниками, акти про надані послуги не належно оформлені та відповідають дійсності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON] є власником квартири № 31 в житловому будинку № 100 по вул. Черняховського. Користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, що надаються позивачем - Комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно- експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради. У звязку з несвоєчасною оплатою відповідачем вищезазначених житлово- комунальних послуг виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2013 року по 01.01.2015 року становила 1875,33 грн. У відповідності до ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься затвердження тарифів для підприємств комунальної форми власності, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплює, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 191 від 16.05.2013 р. встановлені тарифи на перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій, що надаються КВЖРЕП № 1 для мешканців будинку № 100 по вул. Черняховського, у м. Житомирі./а.с. 149-151/. Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 496 від 08.07.2010 р. за будинком № 100 по вул. Черняховського у м. Житомирі, затверджена площа прибудинкової території, що належить прибиранню, в розмірі 6102,6 кв.м./а.с.146/. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства. За таких обставин, законодавець не ототожнює балансоутримувача із виконавцем, який надає послугу з утримання будинків і прибудинкових територій, а тому судом відхиляються твердження відповідача щодо неможливості Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно- експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради надавати послуги з утримання будинків і прибудинкових територій у звязку із відсутністю договору із власником майна (Житомирською міською радою). Крім того, позивач є комунальним підприємством Житомирської міської ради, а тому має повноваження утримувати будинки, які є у віданні Житомирської міської ради. Судом також відхиляються посилання відповідача, що земельна ділянка, прибирання та утримання якої здійснює КП «ВЖРЕП № 1», фактично є значно меншою ніж та площа, за яку проводиться нарахування послуг, а тому нараховані послуги не відповідають фактичним обставинам, оскільки рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 496 від 08.07.2010 р. встановлений розмір прибудинкової території, що належить прибиранню за будинком № 100 по вул. Черняховського, у м. Житомирі. Дане рішення є чинним. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належать до житлово-комунальних. Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Законом не передбачена можливість сторони відмовитись від отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. За своєю правовою природою зазначений договір є договором приєднання. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обовязком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, тощо. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ч. ч. 1 5 ст. 18 Закону України Про житлово-комунальні послуги у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Акти-претензії, що стосуються періоду нарахування заборгованої суми за надані послуги, відповідачем не надано. У матеріалах справи наявні акти про надання послуг (виконання робіт) за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року, підписані без зауважень черговим по будинку № 100 по вул. Черняховського, у м. Житомирі та представником КП «ВЖРЕП № 1». Відповідачем не надано суду інших належних та допустимих доказів надання послуг не у повному обсязі або ненадання їх взагалі. Суд не приймає за основу посилання відповідача на те, що комунальні послуги позивачем надавались не у повному обсязі та не якісно. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом враховується, що відповідачем на розрахунковий рахунок позивача 23.05.2015 року, 28.05.2015 року, 29.05.2015 року перерахована квартплата за період з 10.2013 року по 12.2014 рік включно в сумі 1875,33 грн., тобто після звернення позивача до суду, /позов поданий 24.03.2015 року/, погашена повністю заборгованість за надані послуги, що дає обґрунтовані підстави відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 264,72 грн, що спростовує позицію позивача про зарахування зазначеної суми на погашення поточної заборгованості/а.с. 32-34, 179/. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобовязання, повязаного з простроченням виконання такого зобовязання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Як вбачається, положення ст. 625 ЦК України щодо правовідносин, які виникають на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до застосування не підлягають. Стягнення згідно ст. 625 ЦК України заборгованості з врахуванням визначеного індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми договором чи Законом, в тому числі п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не передбачено, а відтак суд відмовляє в задоволенні стягнення інфляційних в сумі 492,65 грн. та 3% річних в сумі 56,26 грн. відповідно до поданих розрахунків. У відповідності до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вимогами ст. 89 ч.1 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним витрат з відповідача. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved