Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 26 червня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 685. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З січня 2021 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня донька проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не бажає добровільно надавати кошти на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти у судовому порядку у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою від 18 березня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Адвокат позивача Йосипака О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, однак уточнив, що фактично шлюбні відносини з позивачем припинені з грудня 2019 року. Крім того, просив відмовити у задоволенні вимоги щодо залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища - [PERSON] . Проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не заперечував. Заслухавши думку адвоката, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 26 червня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 685. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] . З грудня 2019 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, сімейні відносини поновлювати не збираються, подальше збереження сім`ї неможливе, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. В судовому засіданні відповідач заперечував щодо залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » та просив залишити їй дошлюбне прізвище. З даного приводу суд приходить до наступного. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав особи та полягає у можливості вибору прізвища як при укладенні шлюбу так і після розірвання шлюбу. Отже, право вибору прізвища після розірвання шлюбу належить виключно тому з подружжя, хто змінив прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його і після розірвання шлюбу. Тому суд вважає, залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у 2021 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Що стосується розміру аліментів, які підлягають встановленню, то слід зазначити наступне. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, а також встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 18 лютого 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 908 грн. (за позовну вимогу щодо стягнення аліментів), а також на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. (за позовну вимогу про розірвання шлюбу).

Outcome: approved