Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] в с. Карлівка Кіровоградського району та області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з»явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі Соколівської сільської ради та її представника, не заперечувала проти задоволення позовних вимог у разі наявності законних підстав. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що колгоспному двору, головою якого була [PERSON], на підставі свідоцтва на право власності на будівлю від 10.12.1988 року, належав на праві приватної власності житловий будинок під [ADDRESS] в селі Крупське Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстрованого в Кіровоградському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації 10.12.1988 року реєстрова книга № 1, запис № 44 (а.с.24, 25). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Кіровоградської районної державної нотаріальної контори № 223/02-31 від 15.03.2018 року, зміна прізвища [PERSON] на «[PERSON]» прослідковується з інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманого шляхом безпосереднього доступу № витягу 00019760488 щодо актового запису про шлюб № 8 від 14 лютого 1960 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 10.04.2017 року в.о.старости с. Карлівка Кіровоградського району Кіровоградської області Шевченко\~Л.М., за реєстровим № 02, був посвідчений заповіт, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла своїй сестрі [PERSON] (а.с.4). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] в селі Карлівка (Крупське) Кіровоградського району Кіровоградської області, який належить майну колгоспного двору, головою якого являється [PERSON] Спадщину після її смерті прийняла її сестра [PERSON] (а.с.8 - архівний витяг запису акта про народження № 1 на [PERSON], а.с. 10 - свідоцтво про народження [PERSON], а.с. 9 - свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON].) шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ у зв»язку з припиненням існування колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.12)). Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може тільки в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім того, ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК Украни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 цього ж Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Відповідно до довідки від 17.11.2017 року за вих. № 565, виданої виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, встановлено, що згідно даних погосподарської книги [NUMBER] особового рахунку [NUMBER] с. Крупське, станом на 15.04.1991 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова домогосподарства [PERSON], [INFO] та її мати [PERSON], [INFO] (а.с.11). З довідки № 272 від 17.04.2015 року, виданої виконкомом Крупської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] це одна й та ж особа (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серї [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась позивач по справі [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) у землі, яка знаходиться на території Крупської сільської ради Кіровоградського району та області (а.с.). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини не звертались (а.с.). Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» пункту 6 постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.ст. 120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв'язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого є [PERSON], належить будинок, розташований по вулиці Урожайна, 21 в селі Карлівка (Крупське) Кіровоградського району Кіровоградської області, не відповідає чинному законодавству. Таким чином, суд приходить до висновку, що колишні члени колгоспного двору не скористалися своїм правом на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору, а тому спадкування житлового будинку має відбутися на загальних підставах, тобто будинок має успадкувати позивач, як спадкоємець за заповітом, що прийняв спадщину належним чином. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 55000 грн. (а.с.8). Отже, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи позицію позивача, судові витрати по справі вважати фактично понесеними. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 386, 392, 1216-1218, 1233, 1269 ЦК України та,

Outcome: approved