Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до Сичівської сільської ради про визнання права на житловий будинок, господарські будівлі та споруди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що Ще у 1975 році, за 2000 карбованців, вона купила у гр. [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] . За традицією, яка існувала тоді в народі, продавцем, було передано їй нерухоме майно по [ADDRESS] , а нею у свою чергу їй обумовлену ними суму коштів. З тих пір проживає та користуюсь разом зі своєю родиною вищезазначеним житловим будинком. Як їй відомо [PERSON] померла в с. Сичівка, ще у 80 роках минулого століття. Факт її відкритого, безперервного володіння та користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з 1975 року стверджується Випискою Відповідача від 04.02.2019 №87. Згідно цієї Виписки з погосподарської книги Сичівської сільської ради Христинівського району, уже починаючи з 1978 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди за цією адресою рахуються саме за нею, позивачкою. Більше того, місце її проживання також зареєстровано за цією адресою з 1978 року, інші відмітки про реєстрацію місця проживання, у її паспорті громадянина України відсутні. Проект газопостачання даного будинку, також виготовлявся на її ім`я, договір електропостачання будинку укладено саме з нею земельну ділянку цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вона приватизувала. Позивач [PERSON] , в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник Сичівської сільської ради Христинівського району Черкаської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що у 1975 році, за 2000 карбованців, позивач [PERSON] купила у гр. [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] . Продавцем [PERSON] , було передано [PERSON] нерухоме майно по [ADDRESS] , а нею у свою чергу їй обумовлену ними суму коштів. З тих пір проживає та користуюсь разом зі своєю родиною вищезазначеним житловим будинком. Згідно висновку про незалежну оцінку господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , проведеної станом на 28.03.2019, їх ринкова вартість становить 72965,00 грн. Випискою Відповідача від 04.02.2019 №87. Згідно цієї Виписки з погосподарської книги Сичівської сільської ради Христинівського району, уже починаючи з 1978 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди за цією адресою рахуються саме за нею, позивачкою. Більше того, місце її проживання також зареєстровано за цією адресою з 1978 року, інші відмітки про реєстрацію місця проживання, у її паспорті громадянина України відсутні Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, щоЦКнабрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинокрм разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованих по [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved