Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], та після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) площею 7,98 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності колишнього ВАТ «Сиваське» на території Привільненської сільської ради Генічеського району. За життя його батько не склав заповіт, проте позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є його сином, та в порядку передбаченому законом прийняв спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини, а тому до нього, як до спадкоємця, перейшли всі права та обов'язки спадкодавця, в тому числі і право на вказану вище земельну ділянку. Проте через відсутність у батька правовстановлюючого документа на майно - сертифіката на право на земельну ділянку. Заявник був вимушений звернутися до суду. В подальшому позовні вимоги уточнив та вказав, що вважає, що фактично приймав спадщину, оскільки прийняв і користується житловим будинком батька у с. Привільне з моменту його смерті, підтримує у належному стані, сплачує відповідні платежі. Просить суд визнати за ним у порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 7,98 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього ВАТ «Сиваське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Генічеського району поза межами населеного пункту після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач та його адвокат Гула М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі з огляду на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судовому засіданні були відсутні, ними надано заяву, в якій просять розгляд справи провести за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Обставини справи підтверджуються наявними та дослідженими доказами, а саме: - [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне), серії [NUMBER] від 27.05.20016 року, виданого Генічеським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, акт запис №2; - [PERSON] є рідним сином померлого [INFO]. [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від [INFO], виданого міським відділом ЗАГС м. Мелітополь; - Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44030127 від 01.06.2016р., відповідно якого після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №159; - 01.06.2016 року завідувачем Генічеської державної нотаріальної контори було видано лист роз'яснення № 923/02-14, в якому зазначено «у зв'язку з тим, що у померлого відсутні документи, що посвідчують право власності на належну йому земельну ділянку, видача свідоцтва про право на спадщину неможлива» та рекомендовано звернутися до суду. - державним актом на право колективної власності на землю для сільськогосподарського використання, що знаходиться на території с. Привільне. видане ВАТ «Сиваське», розмір ділянки 4533,1 га; - списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ВАТ «Сиваське» (Додаток 1 до Державного акту), згідно якого [PERSON] є членом вказаного підприємства; - довідкою Привільненської сільської ради №86 від 14.06.2016р. про те, що померлий [PERSON] дійсно був членом ВАТ «Сиваське» і йому була виділена на території Привільненської сільської ради земельна частка (пай) орієнтовною площею 7,98 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться за межами населеного пункту. - відповіддю з відділу Держгеокадастру про те, що сертифікат на право на земельну ділянку (пай) батьку позивача не виписувався. - Також судом встановлено, що позивач був зареєстрований та проживав із померлим на день смерті і протягом шести місяців після смерті в [ADDRESS]. Той факт, що позивач досі доглядає за будинком також підтверджується довідкою про обстеження умов проживання, відсутності заборгованості за комунальні послуги та інше. Отже фактично прийняв спадщину , оскільки доглядає за будинком та користується їм, підтримує у належному стані. - показами свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що живе [ADDRESS], знала батька позивача. Вказала, що померлий був у списках до державного акту, проте помер. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до статей 1217,1218 ЦК України ( така норма закону застосовується так як правовідносини тривають на цей час), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК України (застосовуються норми закону 1963 року , який діяв на момент відкриття спадщини) - Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст. 527 ЦК України - Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст 548 ЦК України - Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями .Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України(1963 року) встановлено - Дії, що свідчать про прийняття спадщини Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що позивач на момент смерті проживав з батьком (спадкодавцем) в одному будинку, тобто прийняв спадщину. Відповідно до п. 11 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р, зазначається, що При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року ( 2768-14 ) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Отже, з аналізу зазначених матеріально-правових норм можна дійти висновку, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини крім тих, які носять договірний характер. Таким чином, як вбачається з пояснень та досліджених доказів на підставі Державного акту на право колективної власності на землю померлий мав право отримати сертифікат ( право на земельну ділянку ) на своє ім'я, проте, інформація ж про документи, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну частку (пай) відсутня, тобто померлим не було належним чином оформлено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), що була йому виділена із земель колишнього ВАТ «Сиваське» на території Привільненської сільської ради. Через те, що у померлого відсутні документи, що посвідчують право власності на належну йому земельну частку (пай), що була йому виділена за життя - позивач позбавлений можливості оформити належну йому спадщину у нотаріуса. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця , то він має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, отже позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved