Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який у подальшому уточнила, вказуючи, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 7,522 га. передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на землю серії II-ДП № 089109. Постановою державного нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у відповідності до ст. 1272 ЦК України, внаслідок порушення позивачем вимог ст. 1270 ЦК України. Крім того Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті його власника і належний спадкоємець не оформив спадкових прав на неї. Тому позивач просить визнати спірний Державний акт на право власності на землю недійсним та визнати за нею усі права та обов`язки на вищезазначену земельну ділянку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що спадкодавець [PERSON] протягом останніх трьох років до дня смерті проживала разом із позивачем, яка є єдиною рідною донькою. Позивач звернулась до Широківської державної нотаріальної контори із заявою про одержання спадщини, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Фактичне місце проживання спадкодавця - [PERSON] буде підтверджено показаннями наданими свідками та додатковими матеріалами. Відповідач - [PERSON] , повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на засідання не з`явилась, судова повістка повернулась з відміткою працівника поштового зв' язку "адресат відсутній за вказаною адресою", проте до канцелярії суду надала заяву від 04.03.2020 в якій повністю визнає позовні вимоги та просить розглядати справу за її відсутності. Треті особи - територіальна громада в особі Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області; Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській областіповідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на призначену дату і час не з`явилися, клопотання не надходили. Ухвалою судді від 10.12.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 09.01.2019 року суд постановив оголосити перерву в судовому засіданні та витребувати необхідні докази. Ухвалою 05.11.2019 року суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні для повторного витребування доказів. 20.11.2019 до канцелярії суду надійшла заява позивача про часткову зміну предмету позову. Ухвалою від 11.12.2019 суд постановив залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Вислухавши представника позивача, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (далі - спадкодавець), що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 12, 11). Померлій [INFO] [PERSON] спірна земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на землю серії II-ДП № 089109 виданого вже після її смерті [INFO] , тобто вже після втрати нею своєї право і дієздатності. Отже, після скасування Державного акту, право власності спадкодавця підтверджує Сертифікат про право на середню земельну частку (пай) серії ДП № 0115437, виданий як пенсіонеру із числа колишніх членів КСП «Червона Україна» [PERSON] , який вона отримала та повернула до Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області після видачі їй Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП № 089109 (а.с.15, 16). Згідно до ст. 9 ЦК УРСР здатність громадян мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, передача земельної ділянки у власність [PERSON] завершилася вже після її смерті, тобто після припинення її цивільної правоздатності як фізичної особи - учасника правовідносин. Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Новомалинівської сільської ради від 17.02.2017 [PERSON] дійсно проживала в с. Новомалинівка Широківського району Дніпропетровської області до 18.05.2000. Спільно з нею до дня своєї смерті [INFO] проживала без реєстрації [PERSON] , яка потребувала стороннього догляду за нею. Після смерті спадкодавця - [PERSON] , саме [PERSON] проводила поховання, наглядала за домоволодінням по [ADDRESS] і фактично прийняла спадщину шляхом управління майном та земельною ділянкою. На день смерті [PERSON] належала земельна ділянка площею 7,522 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 089109, виданий на підставі Сертифікату про право на середню земельну частку (пай) серія ДП № 0115437 від 07.06.1997 року (а.с.15, 16). Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР (станом на 1998-1999 рік) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі ст. 22 ЗК УРСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Постановою державного нотаріуса від 23.03.2017 (а.с.100) позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] (на земельну ділянку площею 7,522 га.), оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті його власника, а також належний спадкоємець не оформив спадкових прав на неї. Відповідно до листа державного нотаріуса, заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала відповідач - [PERSON] 13.03.2001 та позивач - [PERSON] 23.03.2017. Спадкова справа після смерті спадкодавця відкрита за № 106/2001. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок видавалось 13.03.2001 [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку не видавалось (а.с.49). Згідно з правовою позицією ВССУ, викладеною в листі останнього за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Аналізуючи зібрані докази у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та визнати Державний акт про право приватної власності на землю недійсним та визнати за позивачем усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку. Позивач просить покласти судові витрати на її рахунок, що є правом позивача.

Outcome: approved