Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В огрунтування позову зазначено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області по справі № 653/2958/13-ц від 22.10.2013 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. 18 грудня 2014 року Генічеським районним судом Херсонської області винесено рішення по справі № 653/3122/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, яким зменшено розмір аліментів до 310,00 гривен на місяць. 24 липня 2015 року Іванівським районним судом Херсонської області винесено рішення по справі №656/312/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, яким позов задоволено частково та збільшено розмір аліментів до 500,00 (п`ятсот) гривень, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований, тому має матеріальну можливість для утримання свого сина. Тому, [PERSON] просила суд збільшити розмір аліментів визначений рішенням суду від 24.07.2015 по справі №656/312/15-ц з твердої грошової суми в розмірі 500,00 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, та пояснила, що вона бажає, змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] , на підставі рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 24.07.2015 у розмірі 500 грн. на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової форми на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на даний час офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату і має матеріальну можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частину від своєї заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він дійсно працює трактористом-машиністом в ТОВ НВФ « ДРІАДА, ЛТД», але він не бажає, щоб аліменти стягувалися із його заробітної плати через бухгалтерію підприємства, зазначив, що не заперечує самостійно сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заперечує проти зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суму на ј частину всіх видів заробітку ( доходу). Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги пояснення обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19.02.2014 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21.12.2012 року. Згідно рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 24.07.2015 року (справа №656/312/15-ц ) - позов [PERSON] задоволено частково та збільшено розмір аліментів до 500,00 (п`ятсот) гривень, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Згідно довідок, виданих старостою с. Павлівка Генічеського району - [PERSON] дійсно проживає в с. Павлівка Генічеського району Херсонської області та має на утриманні двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час ніде не працює. Згідно довідки, виданої ТОВ НВФ « ДРІАДА, ЛТД» - [PERSON] дійсно працює трактористом-машиністом у ТОВ НВФ « ДРІАДА, ЛТД» з 22.10.2018 року. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Положеннями ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" прожитковий мінімум на одну особу за 2021 рік дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Позивачка, як одержувач, довела свої вимоги, зокрема тому, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, а визначений попереднім рішенням суду розмір аліментів на сьогоднішній день в декілька раз менший ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Потреби у забезпеченні дитини всім необхідним для проживання, харчування, навчання задовольняються позивачкою. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, виходячи із встановлених дійсних обставин справи та враховуючи відсутність відомостей про наявність у відповідача інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивачки та дитини, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитини повноліття. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням положень закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до ст. 5 ч. 1 п. 3 закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, тому під час подання позову судовий збір не сплачувався. Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved