Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 06.04.2021 р. звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки №00164 від 28.01.2021 року виданої ОК «Сорохтея 37» в квартирі зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Відповідач [PERSON] ще в 2010 році виїхав за межі України, а саме до Сполучених Штатів Америки, та залишився там на постійне місце проживання. Домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власниками та відповідачем не було. У зв`язку з тим, що відповідач в даній квартирі не проживає вже більше 10 років, його речі в квартирі відсутні, оплату комунальних платежів він не здійснює, вважають, що він втратив інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання. Крім того, наявність його реєстрації за вказаною адресою спричиняє завищений розрахунок розміру комунальних послуг. З цих підстав просять позбавити відповідача права користування житловим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позові, просив позов задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не запечував. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі через сайт "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності володіють квартирою [ADDRESS] (а.с. 6, 13). Відповідно до довідки № 00164 від 28.01.2021 виданої Обслуговуючим кооперативом «Сорохтея 37» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник); [PERSON] (син); [PERSON] (син) (а.с. 14). При обстеженні квартири 18.02.2021 р. Головою правління ОК «Сорохтея 37» встановлено та засвідчено, що [PERSON] , [INFO] фактично не проживає з 2010 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по [ADDRESS] , є сусідкою позивачів та відповідача. Стверджує, що [PERSON] виїхав за кордон, та вже більше 10 років не проживає за адресою реєстрації. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він проживає по [ADDRESS] , є сусідом позивачів та відповідача. Стверджує, що [PERSON] більше 10 років не проживає за адресою реєстрації. Йому відомо, що він виїхав за кордон. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, право на користування житлом було набуто відповідачем, а після остаточного його виїзду з квартири та встановлення факту непроживання понад один рік по місцю реєстрації, відповідач втратив таке право на користування житлом. При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням. Також, за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, а за відсутності такої, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки відповідач в добровільному порядку не звернувся до органу реєстрації із заявою про зняття з реєстрації, обраний позивачами спосіб захисту відповідає вимогам ч. 2 ст. 405, та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а отже позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: approved