Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. Вони із відповідачем, будучи дітьми спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування виявили намір на прийняття спадщини та подали заяву нотаріусу в межах визначеного законом строку. Дружина спадкодавця відмовилась від свого права на спадкування, отож інші спадкоємці відсутні. Утім реалізувати свої спадкові права на земельну частку (пай), яка запроектована за [NUMBER], площею 2,7997 га, право на яку за життя набув спадкодавець вони позбавлені можливості, оскільки за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючого документа, що послугувало для відмови у видачі нотаріального акту на їх ім'я та підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву на позов, однак надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує обставини викладені у позовній заяві, просить суд розгляд справи проводити за його відсутності. За клопотанням позивача ухвалою суду від 19.11.2018 було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] У підготовче судове засідання позивач не з'явились, утім просила про розгляд справи у її відсутність. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, за відсутності сторін спору, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] в смт. Турбів Липовецького району, помер [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON], встановлено, що спадщина відкрилась за законом. До кола спадкоємців увійшли діти спадкодавця, в підтвердження чому є їх свідоцтва про народження та свідоцтво про укладення шлюбу позивача, які скористались своїм правом на спадкування. Дружина спадкодавця відмовилась від спадщини, подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці за матеріалами справи відсутні. Наведене свідчить, що сторони спору є спадкоємцями майна батька у рівних частках, тобто по ? кожному. 18.08.2017 постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі нотаріального акту на ім'я позивача на земельну частку (пай), що розташована на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на підтвердження належності майна спадкодавцеві. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що розпорядженням Липовецької райдержадміністрації № 272 від 30.09.2008 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) на території Костянтинівської сільської ради. Вказаним рішенням у власність громадян передано земельні частки (паї), цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] увійшов до списку громадян, якому було запроектовано земельну ділянку за [NUMBER], площею 2,7997 га (а.с.7). Наведене підтверджується листом Відділу у Липовецькому районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому раї хонах ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.02.2018 за № 0-2-2.182-99/124-18 (а.с.8), відповідно до якого встановлено, що державний акт на право власності на землю, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на ім'я [PERSON] не видавався. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності певних юридичних фактів у їх сукупності. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Судом встановлено, що за життя [PERSON] набув права на земельну частку (пай), позивач спадщину прийняла згідно діючого законодавства, отож вона їй належить з моменту відкриття, тому суд дійшов висновку, що позивач набула у спадок право на завершення процедури приватизації вищевказаної земельної ділянки, так як таке право не пов'язано нерозривно з особою. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, підтверджені належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв'язок є достатнім для констатації факту порушення прав позивача. Відповідач надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved