Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Приватний виконавець Виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №939, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» у розмірі 31 933 долари 38 центів, що за курсом НБУ на 29.01.2019 року становить 887 431 гривня 73 копійки; Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 890 931 гривня 73 копійки. Вказаний борг стягується за кредитним договором від 28.02.2007 року № HEH2GK00001813, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Зазначає, що за заявою АТ КБ «Приватбанк» про примусове виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. відкрито виконавче провадження № 65707637. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений всупереч вимог діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис здійснений з порушення вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки сума заборгованості не була безспірною, позивач заперечує наявність заборгованості. За вищезазначеним кредитним договором вже було здійснено стягнення заборгованості на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21.07.2015 року у справі № 2/485/196/15. Нотаріус не мав підстав для вчинення виконавчого напису. Просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2021 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 65707637, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Дмитром Сергійовичем, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівна від 04 квітня 2019 року № 929, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 766/10308/21. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2021 року було відкрито загальне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. 04.08.2021 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким існують невиконані кредитні зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ "ПриватБанк". Факти які підтверджують відсутність боргу, або невідповідність суми боргу у матеріалах справи відсутні. Вважає, що виконавчий напис є цілком правомірним, доводи позивача нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства, а отже, виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства. З врахуванням наведеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, повідомлялася. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить справу розглянути без участі представника. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.02.2007 року між Приватбанком та [PERSON] укладено кредитний договір № HEH2GK00001813, що підтверджується копією вказаного кредитного договору. 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 929, яким запропоновано: - звернути стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , адреса реєстрації: Миколаївська обл., Снігурівський р-н., с. Нововасилівка, дата народження [INFO] , місце народження - с. Новокандакове Снігурівського р-ну Миколаївської обл., місце роботи фізична особа-підприємець, і яке на підставі договору іпотеки посвідченого 02.03.2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 934 передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» (код платника податків за Єдиним державним підприємством та організацій України 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1Д, к/р № [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»; -за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299 у розмірі: заборгованість за кредитом 10 692,08 долари США; заборгованість за відсотками 8170,88 долари США; комісія 1682,00 долари США; пеня 11388,12 доларів США, що всього становить 31 933 (тридцять одна тисяча дев`ятсот тридцять три) долари 38 центів, що за курсом НБУ на 29.01.2019 року становить 887 431 (вісімсот вісімдесят сім тисяч чотириста тридцять одна) гривня 73 копійки; Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 890 931 (вісімсот дев`яносто тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривня 73 копійки. 08.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. на підставі вищевказаного виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65707637. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 04.04.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису 04.04.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню.

Outcome: approved