Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Шрамківської сільської ради, про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтуванні позовних вимог зазначили, що [INFO] в с. Степанівка Драбівського району Черкаської області помер їх батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно з заповітом, залишеним [PERSON] , його спадкоємцями є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачі звертались до нотаріуса, однак 20 жовтня 2020р. отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Окрім того, в постанові зазначено, що у свідоцтвах про народження позивачів їх батьком зазначений [PERSON] , а в заповіті їх по батькові зазначено « [PERSON] », що не дає можливості нотаріусу встановити факт родинних відносин та належність заповіту позивачам. Виправлення помилки шляхом складання іншого заповіту неможливо, оскільки заповідач [PERSON] помер. За таких умов, просять встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] заповіту [PERSON] та визнати за позивачами право власності в порядку спадкування за заповітом по 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 квітня 2021р. провадження в даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.07.2021р. замінено первісного відповідача Шрамківську сільську раду Золотоніського району Черкаської області на належного відповідача [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 26 липня 2021р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Бичок В.І. у судове засідання 08.10.2021р. не з`явились. Від адвоката Бичка В.І. до початку розгляду справи надійшла заява, зареєстрована за вх. № 3525/21-Вх від 08.10.2021р., у якій останній позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його присутності. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явились. У справі мається заява представника відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - адвоката Кириченка Г.І., зареєстрована за вх. № 2637/21-Вх від 26.07.2021р, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без його присутності. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали суд приходить до висновку, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.04.2006р. виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Драбівського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Степанівка Драбівського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис за № ІІ. Згідно копії заповіту [PERSON] , складеного 13.03.2006р. в с. Степанівка, Драбівського району Черкаської області та посвідченого секретарем виконавчого комітету Степанівської сільської ради Драбівського району Черкаської області Ізюмець Т.П. вбачається, що [PERSON] зробив заповітне розпорядження, за яким належний йому будинок з надвірними будівлями та майном, яке знаходиться в с. Степанівка Драбівського району Черкаської області заповів: -[PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] ; -[PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] ; -[PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] ; -[PERSON] , яка мешкає: Черкаська обл., Драбівський р-н, с. Степанівка. Заповіт має відмітку, що станом на 17.10.2006р. заповіт не змінено та не скасовано. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 квітня 1957р. Степанівським сільЗАГС Шрамківського р-ну, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 26, та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії довідки відділу ЗАГС Фрунзенського р-ну м. Санкт-Петербурга № 383 від 19.11.1998р., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.09.1976р., запис про реєстрацію шлюбу № 1244, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , від 11.10.1983р., місце реєстрації: Ленінград, Фрунзенський ЗАГС, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 11.10.1983р, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу вчинено запис № 1571. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно копії паспорту № [NUMBER] , виданого 31 відділом міліції Кіровського району Санкт-Петербургу 17.11.2005р., код підрозділу 782-031, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , що народилась: с. Степанівка, Драбівського р-ну Черкаської області, зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 1958р. Степанівським сільЗАГС Шрамківського р-ну, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 20, та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 25.05.1980р. Скороднянською сільською радою Єльського району Гомельської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено запис № 15, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно даних копії паспорту № [NUMBER] виданого 18.04.2003р. Мозирським ГРАУС Гомельської області, [PERSON] , [INFO] , що народилась с. Степанівка, Драбівського р-ну, Черкаської області, Україна, прописана: [ADDRESS] . Згідно копії виписки з книг по господарського обліку Степанівської сільської ради № 381 від 17.09.2020р., вбачається, що за даними книг погосподарського обліку на підставі погосподарських книг № 2 за 1971-1985р.р., [PERSON] , що помер [INFO] , проживав за адресою [ADDRESS] та мав такий склад сім`ї: Голова двору [PERSON] , 1930р.н., дружина [PERSON] , 1935р.н., померла [INFO] , дочка [PERSON] , 1957р.н., вибула на навчання 1974р., дочка [PERSON] , 1958р.н., вибула на навчання в 1975р., дочка [PERSON] , 1961р.н., вибула в 1979р., дочка [PERSON] , 1967р.н., вибула на навчання в 1984 р. Згідно копії довідки виконавчого комітету Степанівської сільської ради, за підписом сільського голови М.В. Котенка, вбачається, що на підставі даних погосподарських книг за 1947-2005р. ім`я покійного [PERSON] вказувалось як [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 119, від 31.05.2021р., власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] по цей день, 31.05.2021р., є [PERSON] , 1929р.н., який помер [INFO] . Згідно даних копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , вбачається, що він виготовлений станом на 21.04.2021р. за замовленням [PERSON] . Дата побудови житлового будинку - 1967р., дата побудови надвірних будівель -1967р. та 1983р. Із даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії в.о. державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. від 20.10.2020р., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Окрім того, в описовій частині постанови вказано, що з наданих копій свідоцтв про народження дочок вбачається, що їх батьком зазначений [PERSON] , що не дає можливості нотаріусу встановити факт родинних відносин. З копії спадкової справи № 613 від 27.09.2006р. вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 613 на підставі заяв: співмешканки [PERSON] , дочки [PERSON] , дочки [PERSON] , гр. [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 26 грудня 2016 року виконкомом Степанівської сільської ради Драбівського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] в с. Степанівка, Драбівського району Черкаської області. З копії спадкової справи № 209/2017 від 22 червня 2017р. вбачається, що вона заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на підставі заяви дочки [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; - спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; - утриманці померлого для одержання пенсії; - прокурор у порядку статей 45,46 ЦПК; - інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Звертаючись до суду з вказаною позовною заяво позивачі [PERSON] та [PERSON] вказали, що у їх свідоцтвах про народження та заповіті спадкодавця по різному зазначено по-батькові позивачів, що не дає нотаріусу можливості встановити ступінь родинних відносин та належності позивачкам заповіту. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у заповіті від 13.03.2006р., вчиненому [PERSON] , який помер [INFO] , посвідченим секретарем виконавчого комітету Степанівської сільської ради Драбівського району Черкаської області Ізюмець Т.П., зареєстрованому в реєстрі за № 34, допущено помилку у написанні по-батькові спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] замість правильного [PERSON] та [PERSON] . Усунення вказаної помилки є неможливим в позасудовому порядку. Представником відповідача та заінтересованої особи не подано заперечень проти задоволення позовних вимог про встановлення факту належності заповіту, натомість позовні вимоги визнані повністю. Встановлення факту належності вказаного документу має для позивачів юридичне значення, а саме для отримання свідоцтв про право на спадщину, а відтак суд вважає позовні вимоги щодо встановлення факту належності заповіту позивачам обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом достовірно встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , побудовано у 1967р., та він обліковується за суб`єктом [PERSON] . Спадкоємцями за заповітом на вказаний будинок після смерті [PERSON] є [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину в установленому законом порядку. Спадкоємець за заповітом [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, тому вважається такою, що спадщини не прийняла. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачено обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в погосподарських книгах сільських рад визнаються в якості актів органів влади, що підтверджують право власності. Таким чином реєстрація права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою [ADDRESS] , побудований у 1967р., була проведена згідно з законодавством, яке діяло на момент завершення будівництва, а саме шляхом внесення даних до погосподарської книги. Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 12.03.1981р. № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. До даного часу такий порядок передбаченний не був. У подальшому порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва було встановлено постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року із змінами та доповненнями встановлено вичерпний перелік документів, якими посвідчується право власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. П. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) визначено порядок державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Однак, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 60791559 від 06.10.2021р. державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Турукало Н.І. відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за суб`єктом [PERSON] . Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом по 1/3 частини житлового будинку після померлого [PERSON] підлягають до задоволення, зважаючи на те, що позивачі довели належними та допустимими доказами фактичну належність спадкодавцю [PERSON] побудованого у 1967р. житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Окрім того, факт визнання відповідачем позовних вимог є самостійною підставою для задоволення позову. У такому випадку у суду маються підстави для визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями.

Outcome: approved