Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те, що відповідно до погосподарської книги у будинку №5 по вул. Шевченко у с. Мала Шапківка Куп'янського району Харківської області проживають двоє людей, а саме: [PERSON] та [PERSON] Власником будинку являється [PERSON] Позивач вказує, що відповідач на даний час прописаний за вищевказаною адресою, хоча фактично з дня прописки по даний час в будинку не мешкає та не зявляється. Тому, на підставі викладеного, для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власним майном, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою (за зазначеною адресою не проживає). Оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа: Куп'янський РВ ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути у їх відсутності, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. Тому, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок №5 по вул. Шевченко с. Мала Шапківка, Куп'янського району, Харківської області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується ксерокопією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки а також довідкою від 01 жовтня 2015 року виданою Купянським бюро технічної інвентаризації щодо зареєстрованих речових прав (а.с. 9). В погосподарській книзі на житловий будинок №5 по вул. Шевченко у с. Мала Шапківка, Купянського району значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою №04400328 від 15 квітня 2015 року наданою Кіндрашівським сільським головою (а.с. 6). Комісією у складі Кіндрашівського сільського голови, паспортиста сільської ради, депутата сільської ради, спеціаліста ІІ категорії сільської ради та двох сусідів [PERSON] проведено обстеження умов проживання сімї за адресою: Харківська область, Куп'янський район, с. Мала Шапківка, вул. Шевченка, буд. №5. Під час обстеження домоволодіння встановлено, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за вказаною адресою але фактично там не проживає з моменту реєстрації. В будинку проживає одна особа: [PERSON], про що і було складено акт від 09 червня 2015 року та підписано членами комісії (а.с. 11). [PERSON] надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що вона була зареєстрована за адресою: [INFO] з 21 жовтня 2009 року по 27 березня 2015 року, а відповідач [PERSON] з дня своєї прописки та по теперішній час не мешкає за адресою своєї реєстрації (а.с. 4). [PERSON] надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що вона являється сусідкою позивача та зареєстрована і проживає за адресою: [INFO] а відповідач [PERSON] з дня своєї прописки та по теперішній час не мешкає за адресою: Харківська область, Куп'янський район, с. Мала Шапківка, вул. Шевченка, буд. №5 (а.с. 5). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 6 ЗУ «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. П. 11 Постанови Пленума Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами та доповненнями), передбачено, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку в спірному будинку №5 по вул. Шевченка в с. Мала Шапківка, Куп'янського району, Харківської області, однак за даною адресою не проживає. Крім того, відповідно до відомостей зазначених в акті складеному в присутності мешканців села [PERSON] та в письмових заявах сусідів, відповідач [PERSON], [INFO] не мешкає за місцем своєї реєстрації з моменту реєстрації. Тому враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що мешканці села та сусіди позивача підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку власником якого являється позивач, суд визнає позовні вимоги, як такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved