Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що вона, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] приходиться їй колишнім чоловіком, місце проживання якого було зареєстроване у належному їй житловому будинку з її згоди, утім шлюб між ними було розірвано за рішенням суду від 07.09.2018, а фактично він не проживає у вказаному будинку з 15.04.2015 року. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає їй як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 23.05.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що згідно із договором дарування від 28.12.1991 позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Право власності було зареєстроване в силу діючого законодавства на час укладення договору. Із записів у домовій книзі на вищевказане домоволодіння встановлено, що місце проживання відповідача було зареєстроване в належному позивачеві житловому будинку, про що проставлено штемпель відповідного змісту. Шлюб між сторонами цього спору було розірвано рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 07.09.2018, яке набрало законної сили 16.10.2018. Згідно відомостей наданих Липовецькою міською радою 17.04.2019 у довідці за №449, місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , однак він там не проживає з 15.04.2015 по даний час. Факт перейменування вулиць та номерів будинку підтверджується відомостями наявними в матеріалах справи. Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідача, таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком. За правилами статті 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами статті 383 ЦК України. За змістом статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За статтею 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Встановлені судом обставини підтверджують, що відповідач є колишнім членом сім`ї позивача, понад один рік без поважних причин не проживає за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у спосіб шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачеві житловим будинком, оскільки саме такий спосіб відновлення прав позивача, відповідає сутності порушеного права. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved