Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 21 вересня 2002 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові.Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що надавав дитині матеріальну допомогу у добровільному порядку. У теперішній час за рішенням суду виплачує неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.Тому просить врахувати ці обставини. Дослідивши у судовому засідання матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Сторони з 21 вересня 2002 року знаходяться у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 338 (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний, працює в територіальному центрі соціального обслуговування м. Тореза (а.с.79,80), аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. За таких обставин суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги, так як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу. Розмір аліментів позивачкою зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. 01 листопада 2011 року набрав законної чинності Закон України «Про судовий збір». Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про стягнення аліментів оплаті підлягає судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2014 року становить 1218 грн. 00 коп. З урахуванням положень ч.3 ст.2 ЦПК України, яка передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, на теперішній час за подачу заяви про стягненню аліментів оплаті підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Судом не встановлено виконання відповідачем заочного рішення Торезького міського суду від 06 березня 2008 року в частині оплати судового збору у сумі 51 грн. 00 коп.(а.с.78). Тому відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved