Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову, зазначив, що з 14.10.2006 р. по 11.01.2016 р. перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Місце проживання якого рішенням Дружківського міського суду від 12.12.2017 року визначено з ним. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Пояснив, що його син [PERSON] проживав разом з ним, перебував на його утриманні поки відповідач його не забрала. На підтвердження обставин викладених в позовній заяві надав довідку про склад сімї № 978 від 11.04.2018 року, довідки Дружківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12, довідку обстеження (кімнати, квартири) від 17.04.2018 року, довідку № 143 від 10.04.2018 р. з місця роботи. В судовому засіданні відповідач просила відмовити в задоволенні позову, оскільки її син [PERSON] на теперішній час проживає разом з нею. Про рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12.12.2017 р., яким визначено місце проживання дитини, вона взагалі не знала. Просить відмовити позивачу в його позовних вимогах у звязку з їх безпідставністю і фактичним проживанням сина разом з нею. На підставу своїх заперечень надала акт від 03.04.2018 р. підписаного головою с. Сурово та сусідами, що син мешкає разом з нею, акт від 18.04.2018 р. підписаного головою с. Сурово та сусідами, що син мешкає разом з нею за адресою: м. Дружківка, вул. Кутузова, 4 з 26.01.2018 р. по теперішній час, довідку № 142 від 17.04.2018 року Дружківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 підписаної директором школи та класним керівником, що [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: м. Дружківка, вул. Кутузова, 4. Вихованням неповнолітнього сина займається мати [PERSON] Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі та рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 січня 2016 року шлюб, зареєстрований 14 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 369, між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Томінець), [INFO] розірвано. Визначене місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 12 грудня 2017 року звільнено [PERSON], [INFO] від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], призначених за рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 січня 2017 року. Визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до довідки форми № 204 від 11квітня 2018 року, місце проживання [PERSON] зареєстровано у [INFO] ( а.с.33). З довідки про обстеження (кімнати, квартири) від 17.04.2018 року підписаного членами комісії КП Комсервіс та сусідами за адресою: м. Дружківка вул. Космонавтів, 44-11 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в результаті обстеження встановлено, що , [PERSON] фактично мешкав за вищевказаною адресою з 24.04.2017 р. по 26.01.2018 р. (а.с. 35). З акту про фактичне проживання, завіреного печаткою Голови Територіального комітету «Сурово» вбачається, що [PERSON] з 26.01.2018 року проживає з матірю у м. Дружківка, вул. Кутузова, б.4(а.с.39). Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.8 Закону України „ Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „ Про охорону дитинства"). Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а тому вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Нести відповідальність по утриманні дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатна, доказів того, що вона має на утриманні інших осіб, тобто з неї стягуються аліменти, суду не надано, тому вона разом з позивачем повинна у рівних частках нести матеріальну відповідальність. Суд звертає увагу сторін, що доводи відповідача фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням згідно якого місце проживання малолітньої дитини визначено з батьком. З наданих сторонами доказів видно, що неповнолітній [PERSON] будучи зареєстрованим з батьком,та місце проживання якого рішенням суду визначено з батьком, проживає з матірю, однак матеріали справи не містять беззаперечних доказів про те, що лише мати несе витрати на його утримання. За таких обставин, суд виходить з того, що небажання відповідача добровільно виконати судове рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком не є підставою звільнення її від обовязку утримувати дитину. Однак, є підставою для захисту прав позивача в порядку, визначеному главою 15 Сімейного Кодексу України і такий спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статей 15, 16 ЦК України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому мають бути стягнуті з відповідача починаючи з 04 січня 2018 року, тобто з дня звернення [PERSON] до суду з позовною заявою. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував. Від його сплати він звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved