Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про виселення, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № DOLOG40000049 від 24.05.2007 року, укладеному між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 105 343,75 грн. Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки № DOLOG49 від 25.05.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 09.11.2009 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 79,5 кв.м., житловою площею 55,4 кв.м., який розташовано за адресою: Донецька область, Мар'їнський район, м. Курахове, вул. Горького, 53. Добровільно відповідач вказане приміщення не звільнив. Просить виселити відповідача із вказаного житлового будинку зі зняттям з реєстраційного обліку та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 09.11.2009 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 79,5 кв.м., житловою площею 55,4 кв.м., який розташовано за адресою: Донецька область, Мар'їнський район, м. Курахове, вул. Горького, 53. Згідно матеріалів цивільної справи у вказаному будинку зареєстрований та проживає відповідач. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує на те, що згідно з ч.4 ст. 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач не виконає вимоги щодо звільнення будинку, на який звернуто стягнення рішенням суду, а тому у позивача виникла право на звернення до суду з вимоги про його виселення. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 45 грн. 50 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved