Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак в даний час вони проживають окремо, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. Від шлюбу, [INFO], народилась дочка - [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, не зважаючи на її неодноразові звернення, на утримання дочки матеріальної допомоги не надає. Позивачка в позові вказує, що в даний час здорожчали продукти харчування, одяг та вона самостійно не може забезпечити потреби дитини хоча б в мінімальному розмірі. Крім того, вона не працює, так як доглядає дитину до досягнення нею віку трьох років та також потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач працює, має можливість сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною віку трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, в підтвердження чого слугує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Приймаючи до уваги те, що позивач використала надане їй ч.2 ст.158 ЦПК України, право, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу засобами технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, які перевірив зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.08.2013 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис № 46 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 6). [INFO] в подружжя народилася донька - [PERSON], батьками якої в свідоцтві про народження (а.с.4) вказані сторони спору. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Липовецької міської ради Вінницької області за № 993 від 14.04.2016 року (а.с. 3). Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що доньці не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини та на її утримання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Приписи частини першою статті 183 СК України вказують, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 25.04.2016 року судом було запропоновано відповідачеві надати докази на заперечення обставин, що наведені позивачем у позовній заяві. Судом встановлено, що у визначений судом строк жодних заперечень стосовно позову відповідач суду не надав. Отож, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, протипоказань за станом здоров'я не має, інших аліментних зобов'язань не несе, отримує дохід регулярно, відтак є фінансово - спроможним, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину так і дружину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від його заробітку доходу, а на утримання дружини у розмірі 1/6 частки. Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями визначеними ст. 84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку. За таких обставин, які були перевірені судом, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до повного задоволення. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved