Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат. В обґрунтування вимог зазначила, що 26 червня 1999 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №171. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірваний. За час шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на утриманні позивача, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей нерегулярно та не цікавиться інтересами сім`ї. На даний час [PERSON] досягла повноліття, проте з 18.08.2017 року навчається у «Львівському державному університеті фізичної культури» на платній основі. Згідно п.9 Договору №44-ФТЕ/17 від 18.08.2017 року укладеного між Львівським державним університетом фізичної культури та [PERSON] загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 60 000 (шістдесят тисяч) грн.00 коп. На даний час позивачем здійснено оплату за навчання дочки в сумі 31500 (тридцять одна тисяча п`ятсот) гри. Відповідач не надавав кошти на оплату навчання. Відповідач працездатний, працює за кордоном та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочку, яка продовжує навчання. Відповідач не має постійного місця роботи, однак має можливість надавати грошову допомогу, а тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, щомісячно і до закінчення навчання та стягнути з відповідача додаткові витрати, а саме витрати на навчання [PERSON] , в сумі 30000 грн. Позивач в судове засідання не з?явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.10.2019 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Згідно довідки виданої Львівським державним університетом фізичної культури ім.. І.Боберського від 26.09.2019р., №3740, [PERSON] , є студентом третього курсу заочного факультету ЛДУФК. Згідно п.9 Договору №44-ФТЕ/17 від 18.08.2017 року укладеного між Львівським державним університетом фізичної культури та [PERSON] загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 60 000 (шістдесят тисяч) грн.00 коп. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обов?язку батьків утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини 1 статті 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаних норм дає підставу для висновку, що батьки зобов?язані утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися та у зв?язку із цим потребує матеріальної допомоги. Повертаючись до матеріалів справи, суд установив, що відповідач отримує мінливий дохід, про що стверджував позивач у позові, що не заперечив відповідач. Таким чином, суд прийшов висновку, що у відповідача є мінливий дохід, а відтак є можливість надання матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання. З цього питання суд приймає аргументи позивача, адже вказана умова підтверджена належним доказом. Таким чином, щодо наявності умови можливості надання матеріальної допомоги, у відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України, суд приходить висновку, що у відповідача є наявною така можливість. Щодо визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд прийшов наступного. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Окрім цього, відповідно до ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд враховує стан здоров?я та матеріальне становище дитини, яка навчається, матеріальне становище відповідача, який отримує мінливий дохід, його задовільний стан здоров?я, оскільки будь-яких доказів протилежного не подано суду, є підставами при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2019 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд прийшов наступного. Суд установив, що дочка отримує освітні послуги за які необхідно здійснювати оплату на загальну суму 60000,00грн, за період навчання. Дані обставини підтверджено договором про надання освітніх послуг. Відповідно дост.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченоїст.185СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що у позивача наявні додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, зокрема здійснення оплати за навчання дитини; факт наявності таких витрат, позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені позивачу на утримання дитини у формі аліментів, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача, який не заперечив проти такої вимоги, на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі 30000 витрат на навчання, згідно з договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат підлягають захисту шляхом задоволення позову. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. Суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статтях 182, 191, 199-200, Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у поданому позові. У відповідності до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 1409,60 грн судового збору в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved