Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачі звернулися в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до управління Держземагенства у Кіровоградському районі Кіровоградської області та Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції про відповідність земельної ділянки кадастровому номеру, в обґрунтування якого зазначили, що вони є рідними доньками [PERSON], яка померла [INFO] року. Крім того вказали, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю № 00010810 серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9974, [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 755,7 кв. м., розташована на [ADDRESS]. У цьому Державному акті було зазначено кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. 22.11.2012 року позивачі отримали Свідоцтва про право на спадщину за заповітом по - 1/2 частці згаданої вище земельної ділянки. В обох свідоцтвах про право на спадщину було вказано кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Після виготовлення у ПП «Громадський земельний центр» технічної документації та реєстрації її у Державному земельному кадастрі, земельній ділянці було присвоєно новий кадастровий номер - [NUMBER]. Рішенням державного реєстратора №№ 19214180 та 19208546 від 10.02.2015 року позивачам на письмові звернення було відмовлено в реєстрації їх права власності у зв'язку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки, вказаний у Свідоцтвах про право на спадщину за заповітом є відмінним від кадастрового номеру, що зазначений у Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку. Звернувшись до відповідача, позивачі отримали відповідь, що при отриманні їх матір`ю [PERSON], 21.05.2002 року Державного акта на право власності на земельну ділянку, відомості щодо реєстрації земельної ділянки не були внесені до Державного земельного кадастру, проте кадастровий номер, як зазначають позивачі, земельній ділянці було присвоєно. Таким чином, вважаючи порушеними свої права власності та інтереси, позивачі з даним позовом звернулися до суду. Представник позивачів надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розгляд справи здійснити без її участі, надала згоду на заочний розгляд справи. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, проте були належним чином повідомлені, про день, час та місце розгляду справи, причини неявки у судове засідання не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі та заперечення проти позову не надали. З урахуванням вказаних вище обставин, згідно зі ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта про право приватної власності на землю № 00010810 серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9974, на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради № 948 від 22 травня 2001 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 755,7 кв. м., за адресою: [ADDRESS]. Цей Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9974. У відповідності до вказаного вище Державного акту, земельній ділянці, на яку видано Державний акт було присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Усач Т.А., зареєстрованого у реєстрі за № 3-2348, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року є її діти: дочка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової карти платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER], на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна та дочка [PERSON] [INFO], яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер облікової карти платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER], на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна. Спадщина, на яку в указаних частках видано вказане свідоцтво, складається з: земельної ділянки, площею 755, 7 квадратних метрів в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території [ADDRESS], належної спадкодавцю, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю № 00010810 серії [NUMBER], виданого 21.05.2002 року на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради № 948 від 22. 05. 2001 року № 948, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9974. Кадастровий номер: [NUMBER]. Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (згідно КВЦПЗ 02.01) (загальною площею: 0,0756 га.) гр. [PERSON] передається 1/2 ч., [PERSON] передається 1/2 ч. земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на території Кіровоградської міської ради. У відповідності до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3501302432014 від 17.09.2014 року, виданого позивачу -2, за загальними відомостями про земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] вказано [NUMBER], площа земельної ділянки 0.0756. Відповідно до листа відповідача-1 від 23.12.2014 року № 10336/03/11-14 встановлено, що абзацом другим підпункту 1 пункту 2 Постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051 визначено, що кадастрові номери земельним ділянкам на підставі відповідних заяв замовників документації із землеустрою або уповноважених ними осіб не визначені, такі кадастрові номери присвоюються земельним ділянкам відповідно до Порядку. Тому, під час проведення державної реєстрації зазначеної земельної ділянки було визначено та присвоєно кадастровий номер [NUMBER], у відповідності до Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051. Згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10 лютого 2015 року, прийнятим Державним реєстратором прав на нерухоме майно, позивачам відмовлено у державній реєстрації права власності вказаної земельної ділянки. Проте суд вказане рішення вважає необґрунтованим та таким, що прийняте без урахування присвоєного раніше кадастрового номеру земельній ділянці та, як наслідок таким, що порушує право позивачів на оформлення спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держземагентство. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держземагентством за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держземагентства. До складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком. Згідно з п. 9 вказаного вище Порядку до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать, зокрема: - внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам. - здійснення реєстрації: повідомлень про виявлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про виправлення технічних помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру; заяв про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства; виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, допущених у відомостях щодо об'єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту. Враховуючи з'ясовані фактичні дані суд вважає, що кадастровий номер вищезазначеної земельної ділянки [NUMBER] та земельна ділянка, площею 755,7 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS], є однією і тією ж земельною ділянкою, який присвоєно кадастровий номер [NUMBER], відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-3501302432014 від 17.09.2014 року. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved