Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 35234,30 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що останні своєчасно не вносить плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути 26326,29 гривень основного боргу, оскільки відповідач сплатила 2000 гривень в рахунок погашення боргу вже після подачі позову до суду. Крім того, просила стягнути індекс інфляції за період з 01.11.2014 року по 01.05.2019 року в сумі 5527,16 грн., 3% річних 1380,85 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила застосувати строк позовної давності та визнала позов частково на суму 6000 гривень, в іншій частині позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідно до довідки від 11.09.2019 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 22.10.2019 року на 14.30. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`ялись. Судова повістка їм була направлена за місцем їх реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.128 ЦПК України\~судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] повідомила, що їм відомо про час та місце розгляду справи та вважає за можливе розглядати справу за відсутності інших відповідачів. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Дослідивши докази у справі та заслухавши представника позивача та відповідача суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в період з 01.10.2014 року по 01.05.2019 року надавав послуги з теплопостачання, але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 28326,29 грн. Відповідач сплатила 2000 гривень в рахунок погашення боргу. Згідно довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради за адресою [ADDRESS] зареєстровані власник [PERSON] , [INFO] , разом з нею за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68\~ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162\~ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідачі покладені на них, як споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги в повному обсязі не сплачували. Тому суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованость за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2014 року по 01.05.2019 року в сумі 26326,29 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5527,16 грн. за період з 01.11.2014 року по 01.05.2019 року, 3 % річних у розмірі 1380,85 грн. та заборгованості за послуги теплопостачання 26326,29 грн. складає 33234,30 гривень. Відповідач не погодилась з нарахованою сумою заборгованості, але в той же час не надала свій розрахунок заборгованості. Заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦК України позовна давність\~переривається у\~разі пред`явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. В лютому 2016 року відповідач проводила оплату за послуги теплопостачання. 18.04.2019 року суддею Київського районного суду м. Полтави Самсоновою О.А. винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з неможливістю встановлення зареєстрованого місця проживання відповідачів. Отже, строк позовною давності переривався оплатами та зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу. Заперечення відповідача щодо недоведеності вимог в частині нарахування індексу інфляції судом не прийняті до уваги з таких підстав. Індекс інфляції розраховується в Україні Державним комітетом статистики України щомісяця і публікується у пресі не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. Повідомлені засобами масової інформації з посиланнями на Держкомстат України ці показники є офіційними і можуть використовуватися для проведення перерахунків Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 1921 грн. , тобто по 480,25 гривень з кожного.

Outcome: approved