Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою посилаючись на те, що позивач є одноособовим власником квартир [ADDRESS] . Відповідач є невісткою позивача. В жовтні 2016 року відповідач разом зі своїм молодшим сином, онуком позивача, [PERSON] , виїхала до Федеративної Республіки Німеччина для проведення лікуванні та хірургічного оперування дитини. Однак після закінчення реабілітаційного періоду сина, відповідач відмовилась повертатися в Україну. Як згодом з`ясувалося у відповідача з`явився інший чоловік з яким вона почала проживати у фактичних шлюбних відносинах. З того часу відповідач не проживає в квартирі, при йому не маючи перешкод в користуванні квартирою, своїх речей в ній не зберігає. Житловою площею не цікавиться , витрат по її утриманню не несе та кореспонденцію не отримує. Акт не проживання також посвідчується актом про відсутність. Позивач в судове засідання не з`явився, подала заяву про слухання справи у її відсутність. На задоволені позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року постановлено проводити розгляд справив порядку заочного розгляду, відповідно до ст. 280ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 24 березня 2006 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] . З наданого акту про відсутність (непроживання) особи за місцем реєстрації складено проживаючих в будинку 14-Б [ADDRESS] підписи, яких завірені Начальником ДЕЖ №1 ТОВ "Новобудова", вбачається, що громадянка [PERSON] зареєстрована в даній квартирі, але ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистого майна або речей повсякденного використання, які б їй належали в квартирі немає. Крім того, з відповіді Дніпровського УП ГУПН в м. Києві вбачається, що заяв від [PERSON] , 1982 року народження, щодо перешкоджання їй у проживанні в квартирі [ADDRESS] за період з 01 жовтня 2016 по теперішній час до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві не надходило. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одинрік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачу здійснювати її право власності, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved