Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира була придбана на електронних торгах проведених Фрунзенським відділом державної виконавчої служби м. Харкова. Відповідачі зареєстровані у спірній квартирі. З другої половини 2014 року відповідачі виїхали додому на батьківщину до Вьєтнаму, однак з реєстраційного обліку не знялись. Він сам оплачує комунальні послуги, які нараховуються на відповідачей. Відповідачі не є членами його сім*ї. Просить визнати [PERSON] Тионг та [PERSON] Тхі Ньан такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву с проханням розглядати справу за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна зазначено, що Доан Зуй Хіеу є власником квартири [ADDRESS] на підставі акту про проведені електронні торги від 25.10.2016 року виданого Фрунзенським ВДВС м. Харкова. Право власності зареєстровано приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Згідно довідки ОСМД «Епоха»№ 980 від 27.10.2016 року зазначено, що в квартирі № 306 по бул. Киргизькій 19 в м. Харкові зареєстровані: [PERSON] Тионг [INFO] та [PERSON] Тхі Ньан [INFO]. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних і причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачі в спірному жилому приміщенні відсутні, оплату за житло не здійснюють, не є членами родини позивача суд вважає, що є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірною жилою площею. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі судового \~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права \~власності \~на \~житлове \~приміщення \~або \~права користування житловим \~приміщенням, \~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця \~\~проживання \~та \~місця \~перебування \~осіб здійснюється органом реєстрації. \~\~Центральний \~орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної \~політики \~у \~сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно \~до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування \~осіб \~в \~Україні, \~зразки \~документів, необхідних для реєстрації \~і \~зняття \~з \~реєстрації \~місця \~проживання \~та \~місця перебування. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] Тионг, [PERSON] Тхі Ньан такими, що втратили право користування жилим приміщенням заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved