Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, покликаючись на те, що відповідачу належним чином надаються житлово-комунальні послуги, проте в порушення вимог закону, [PERSON] не вносив плату за них з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 2126,15 грн. Просить стягнути з відповідача 2126,15 грн. боргу, 1510,65 грн. інфляційних нарахувань, 191,53 грн. 3% річних. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши інші матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що в квартирі № 7 будинку № 3-б на вул. Авіаційній у м. Львові зареєстрований та проживає [PERSON] Також судом встановлено, що даний будинок перебуває на балансі ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод». /а.с. 8/ Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок власника укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати наданні послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги та п.п. 1 п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом також встановлено, що позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу житлово-комунальні послуги в порядку, передбаченому Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно з довідкою про заборгованість по оплаті за проживання та комунальні послуги [PERSON], заборгованість [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року станом на 20 травня 2015 року становить 2126,15 грн. /а.с. 9/ З огляду на те, що житлово-комунальні послуги надавалися позивачем належним чином, а відповідач користувався такими та не відмовлявся від таких, з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 2126,15 грн. за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути також 1510,65 грн. інфляційних нарахувань, 191,53 грн. 3% річних за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року, згідно розрахунку суми заборгованості, скоригованої на офіційний індекс інфляції та 3% річних за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг наданих ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» [PERSON] /а.с. 6/ Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved