Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом до Білокуракинської районної державної адміністрації та Білокуракинської селищної ради про визнання права власності. \~\~\~\~ Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.06.2013 року помер [PERSON]. На момент смерті разом із ним були зареєстровані та проживали [PERSON], його невістка, та дві її доньки та онуки померлого. Ще за життя [PERSON] залишив заповіт на ім'я [PERSON], який 15.05.2013 року було посвідчено секретарем Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 22, згідно якого заповів їй усе своє майно, що належало йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те на що за законом мав право. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки № 110 загальною площею 6,7195 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛГ № 083458 за № 312; земельної ділянки № 110 загальною площею 0,5697 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛГ № 083458 за № 312; земельної ділянки № 110 загальною площею 0,6619 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛГ № 083458 за № 312; земельної ділянки № 225 загальною площею 6,7811 га відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛГ № 088945 за № 259. Після смерті заповідача [PERSON] прийняла спадщину, як спадкоємець за заповітом, оскільки на момент смерті була зареєстрована та проживала разом із [PERSON]. Після спливу встановленого законом шестимісячного терміну на прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Білокуракинського нотаріального округу Луганської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом та переоформлення спадкового майна на своє ім'я. 04.10.2016 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріусом було здійснено перереєстрацію частини спадкового майна з померлого на ім'я позивачки, а саме: земельну ділянку № 110, загальною площею 6,7195 га; земельну ділянку № 110, загальною площею 0,5697 га; земельну ділянку № 110, загальною площею 0,6619 га; а на іншу земельну ділянку, яка входить до спадкового майна у позивачки відсутні правовстановлюючі документи, а саме: оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. 16.03.2017 року нотаріусом було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, що належало [PERSON], померлому 24 червня 2013 року. \~\~\~\~ В судове засідання позивач не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~ Представник відповідача - Білокуракинської селищної ради в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. \~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. \~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] помер 24 червня 2013 року (а.с.7). \~\~\~\~ Відповідно до довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області № 109 від 20.03.2017 року, [PERSON] [INFO], який помер 24.06.2013 року на момент смерті проживав та був прописаний за адресою: вул. Зарічна, 33 с. Шапарівка Білокуракинського району Луганської області. Разом з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). За часів свого життя [PERSON] залишив заповіт, який 15.05.2013 року було посвідчено секретарем Лизинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 22, яким заповів усе своє майно, що належало йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом мав право, [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки, виданої 24.03.2017 року № 31-28-99.1-429/15-17 відділом у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, [PERSON] дійсно отримав державний акт на право приватної власності на землю серії I-ЛГ № 088945 площею 6,7811 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за № 259 від 04.12.2001 року (а.с.12). Зазначений Державний акт було втрачено, про що надруковано оголошення в газеті "Життя Білокуракинщини" (а.с.20-21). [PERSON] звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, що залишилося після смерті [PERSON], та отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку № 110 площею 6,7195 га (а.с.13-14), на земельну ділянку № 110 площею 0,5697 га (а.с.15-16), на земельну ділянку № 110 площею 0,6619 га (а.с.17-18). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадину на земельну ділянку площею 6,7811 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії I-ЛГ № 088945, [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.6). \~\~\~\~ На підставі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved