Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду 16 грудня 2014 року з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 23 квітня 1988 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 159. Від даного шлюбу неповнолітніх спільних дітей не мають. На даний час сторони разом не проживають. З 04 березня 2013 року позивач виїхав на постійне місце проживання в Ковернінській район Ніжегородської області. Позивач вимушений звернутися до суду, оскільки подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить його інтересам. У судове засідання позивач не з»явився, надав на канцелярію суду письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та прохав слухати цивільну справу за його відсутності і не встанвлювати строку для примирення (а.с.№10). Також в своїх письмових заявах від 28.01.2015 року, 06.02.2015 року та від 18.02.2015 року позивач зазначив, що вони з відповідачкою не мешкають разом вже більше двох років, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, оскільки він проживає весь цей час на території Російської Федерації. На даний час, він створив іншу сім»ю з жінкою, з якою бажає узаконити свої відносини. З відповідаічем, починаючи з 04 березня 2013 року не бачився (а.с.№2). Позивач вказав, що між ним і відповідачем, вже давно існують непорозуміння. Крім того, її батьки, неодноразово виганяла його зх дому. Він давно мав намір розірвати шлюб з відповідачем, проте, так як у них ріс співльний син, він відчував передним відповідальність. Тому, вивчив сина, дав йому освіту моряка. Він не має жодних фінансових претензій до відповідача. Він неоднолразово прохав відповідача дати йому згоду на розлучення, проте остання. не погоджувалася. Тому він залишив сім"ю (а.с.№15). У судове засідання відповідач не з»явилася, але надала на канцелярію суду письмове клопотання, в якому просить надати додатковий строк для примирення терміном шість місяців та розглянути клопотання за її відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 23 квітня 1988 року, перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 159, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.№ 21). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Позивач мешкає на території Російської Федерації з 05.04.2011 року, про що свідчить відповідна довідка (а.с.№9). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано з матеріалів справи, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. До матеріалі справи, позивачем надано офіційну пропозицію доля відповідача, про розірвання шлюбу без суду (а.с.№7) від 16.01.2014 року. На що, від імені відповідача подано офіційну відповідь від 01.02.2014 року, про відмову у розірванні шлюбу без суду (а.с.№8). Крім того, судом сторонам надавався строк для примирення терміном два календарних місяця. Зазначений термін сплив, але сторони не дійшли взаєморозуміння, позивач не виявив бажання зберегти даний шлюб, і ніяких зусиль не доклав та вказав, що фактично створив сім"ю з іншою жінкою, з якою має намір укласти шлюб (а.с.№2,15). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved