Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Львівській області про зняття арешту з нерухомого майна, а саме із земельної ділянки за кадастровим номером 4620686600:15:001:0001, що знаходиться за адресою Львівська обл., Буський район, с. Туря, та про вилучення реєстраційного номеру 9100698 обтяження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, внесеного 29.09.2009 року о 11:08:18 год. реєстратором Перша львівська нотаріальна контора. Позивач в судове засідання не зявився. Представники Позивача в судове засідання не зявилися, подали до суду письмову заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просять суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник Відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що Головне управління Національної поліції у Львівській області не є належним відповідачем з огляду на наступне: Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» визначено перелік територіальних органів Національної поліції, що утворюються; 07 листопада 2015 року набув чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року та втратив чинність Закон України «Про міліцію»; 06.11.2015 року наказом Національної поліції № 30 затверджено Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області і жоден з цих актів не визначає правонаступництва ГУ НП у Львівській області від ГУ МВС України у Львівській області. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що Позивачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка за кадастровим номером 4620686600:15:001:0001, що знаходиться за адресою Львівська обл., Буський район, с. Туря. Право власності [PERSON] підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 809149 від 19 травня 2009 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010944900008. Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 97739954 земельна ділянка за кадастровим номером 4620686600:15:001:0001, належна Позивачеві на праві приватної власності, перебуває під арештом, накладеним постановою старшого слідчого СУ ГУМВСУ у Львівській області Гелецького В. І. в межах кримінального провадження № 141-2596, від 17.03.2009 р. Обтяження зареєстроване 29.09.2009 року за № 9100698 о 15:08:18 Першою львівською державною нотаріальною конторою (обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; заявник СУ ГУМВСУ у Львівській області). Представником Позивача 16.08.2017 року до ГУ НП у Львівській області скеровано заяву щодо зняття арешту на вказану земельну ділянку, накладеного постановою старшого слідчого СУ ГУМВСУ у Львівській області Гелецького В. І. У наданій відповіді ГУ НП у Львівської області розяснило Позивачеві право звернутись з клопотанням в суд про скасування арешту на майно повністю або частково, не надавши відповіді по суті скарги. У позовній заяві Позивач надав пояснення, що до кримінальної справи № 141-2596, від 17.03.2009 р. [PERSON] відношення не має, а вказане кримінальне провадження було порушене щодо Голови Правління Кредитної спілки «Християнська злагода», і за цією кримінальною справою постановлено вирок, який набув законної сили. Разом з тим Суд не бере до уваги заперечень Відповідача з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 02.09.2015 р. утворено Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 р. Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 р., положеннями якого регламентувалась діяльність територіальних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України до їх ліквідації на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2016 р. «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, природнє середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Фактично Національна поліція України з моменту створення перейняла права і обовязки міліції України. Згідно із п. 3 Порядку здійснення заходів, повязаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1074 від 20.10.2011 р. права і обовязки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Кабінет Міністрів України Постановою № 730 від 16.09.2016 р. фактично ліквідував вертикаль органів Міліції України та одночасно сформував територіальні підрозділи Національної поліції України із функціями, правами і обовязками ліквідованого органу. Так, ліквідовано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та створено Головне управління Національної поліції у Львівській області, якому передано, окрім функцій, прав та обовязків ГУ МВС України у Львівській області, також всі майнові права, належні ліквідованій організації на підставі Рішення № 118 ІІІ сесії Львівської міської ради VII скликання від 01.03.2016 р. Про надання згоди на передачу нерухомого майна з балансу Головного управління МВС України у Львівській області на баланс Головного управління Національної поліції у Львівській області. На даний час ГУ НП у Львівській області належить весь комплекс процесуальних, майнових та немайнових прав ГУ МВС України у Львівській області, а отже, і весь комплекс обовязків. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно із ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно установленої судової практики Верховного Суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що "право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці відносини". Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності Позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved