Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, установлення опіки та призначення опікуна. На обґрунтування вимог в заяві зазначив, що його мати [PERSON], [INFO], проживаюча в [ADDRESS] - знаходиться на обліку психіатра Баштанської ЦРЛ. Захворювання призводить до того, що вона не розуміє що до неї звертаються, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій а керувати ними, потребує медичного догляду та лікування, також постійної сторонньої допомоги і контролю. Наразі для своєї матері заявник є найближчим родичем, який зможе їй надавати постійну допомогу у веденні господарства та догляді, тобто здійснювати фактичне опікунство над нею, забезпечуючи реалізацію нею її законних особистих прав та інтересів. Заявник із 2007р. отримує в Баштанському УСЗН допомогу на догляд, як особа яка проживає із інвалідом 2 групи внаслідок психічного розладу. Таким чином, заявник вважає за необхідне визнати свою матір недієздатною та призначити його опікуном. В судове засідання заявник [PERSON] з'явився, вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити. Представник заінтересованої особи Руденко О.О. в судове засідання з'явилася, позов визнала, проти задоволення не заперечувала. Дослідивши наявні у справі письмові докази (довідку до акту огляду МСЕК №012301, довідку про отримання допомоги №3315 від 25.06.2015р., копію свідоцтва про народження [PERSON], висновок судово - психітратичного експерта №453) суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] віком 50 років не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу. Відповідно до висновку судово - психітратичного експерта №453 від 16.09.2015р [PERSON] хворіє хронічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної, епізодичний тип із стабільним дефектом. Внаслідок чого вона не здатна розуміти значення свої дій та керувати ними. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Таким чином, суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною, оскільки вона не може усвідомлювати значення своїх дій та не може ними керувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved