Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з даним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 31.12.2012 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно , в склад якого входили дві земельні ділянки площею 4,66 гектарів, розташованої на території Корсунівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки 5322683400:00:001:0262 та земельна ділянка площею 4,66 гектари, розташованої на території Корсунівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки 5322683400:00:001:0263. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її діти, тобто позивач та відповідачі по справі, які отримали 31.01.2014 року свідоцтва про право на спадщину за законом, які посвідчені державним нотаріусом Другої Лохвицької державної нотаріальної контори на 1/3 частку у спадщині кожному на вищезазначені земельні ділянки. Дані земельні ділянки були обєднані в одну. Загальною площею 9,3244 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0435. Позивач звернувся до відповідачів з вимогою про виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, але відповідачі відмовилися. У звязку з чим позивач звернувся до землевпорядної організацію щодо поділу спірної земельної ділянки з виділенням часток, яка була розділена на три частки. Позивачу була виготовлена технічна документація на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 3,1081 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0439. Відповідачу [PERSON] була виготовлена технічна документація на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 3,1081 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0437, відповідачці [PERSON] була виготовлена технічна документація на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 3,1081 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0437. 20.12.2017 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на території Корсунівської сільської ради, кадастровий номер 5322683400:00:001:0439, але рішенням від 02.02.2018 року державним реєстратором позивачу відмолено у державній реєстрації на вищезазначену земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки правовстановлюючим документом, який посвідчує право спільної часткової власності на земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину за законом, але даний документ був виданий на загальну площу спірної земельної ділянки, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вищезазначеним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю, просять суд позов задовольнити. Позивач зазначив, що вони між відповідачами, які є його рідними родичами домовилися самостійно обробляти земельні ділянки, просить суд виділити належну йому частки із складу земельної ділянки. У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали повністю, пояснили, що не заперечують проти виділення частки із складу земельної ділянки позивачу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що державним нотаріусом Другої Лохвицької державної нотаріальної контори від 31.01.2014 року позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва право на спадщину за законом на дві земельні ділянки площею 4,66 гектарів в межах згідно з планом по 1/3 частині кожному на праві приватної спільної часткової власності, розташованої на території Корсунівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, кадастрові номери земельної ділянки: 5322683400:00:001:0262; 5322683400:00:001:0263, зареєстровані 31.01.2014 року державним нотаріусом Другої Лохвицької державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна:282374453226. Дані земельні ділянки були обєднані в одну, загальною площею 9,3244 гектара. Рішенням від 02.02.2018 року державним реєстратором позивачу відмолено у державній реєстрації на вищезазначену земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки правовстановлюючим документом, який посвідчує право спільної часткової власності на земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину за законом, який був виданий на загальну площу спірної земельної ділянки Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 88836455 за заявою [PERSON], [PERSON] та [PERSON], сформований на обєкт нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, розділу в процесі відкриття внаслідок обєднання, за кадастровим номером:5322683400:00:001:0435, виконано комплекс вишукувальних топографо-геодезичних робіт щодо можливості поділу земельної ділянки, яка знаходиться в спільній частковій власності площею 9.3244 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Корсунівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Позивачу [PERSON] була виготовлена технічна документація на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 3,1081 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0439. Відповідачу [PERSON] була виготовлена технічна документація на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 3,1081 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0437. Відповідачці [PERSON] була виготовлена технічна документація на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 3,1081 гектара, та наданий кадастровий номер 5322683400:00:001:0438. 20.12.2017 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на території Корсунівської сільської ради, кадастровий номер 5322683400:00:001:0437. Рішенням 02.02.2018 року №39475566 державним реєстратором прав на нерухоме майно позивачу відмовлено у державній реєстрацій права власності на вищезазначену земельну ділянку, у звязку з відсутністю в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1\~ст. 356 ЦК України\~, є спільною частковою власністю. Відповідно до\~ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч. 5\~ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 86\~Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п. в ч. 2\~ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. Частинами 3,4,5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею ч. 1 ст.369, ч. 1,2 ст.372\~ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підпунктом «е» п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, передбачено, що учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки, в тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають, або виплати рештою учасників грошової компенсації за що частку при неможливості її виділення та отримання його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки, за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до\~статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють місце\~\~розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок\~\~між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Відповідно до\~статті 11 вказаного Закону\~встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам\~\~земельних\~\~часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved