Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є власником житлового будинку, в якій зареєстрований його син - відповідач по справі. З 2015 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Ухвалою від 28.09.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 29.10.2020 року призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав свої повноваження представнику, який подав заяву, в якій просив позов розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, поштовою кореспонденцією (ухвала, повістка, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів) з штриховим ідентифікатором №7300309468634 та №7300309468642, які повернулись до суду з відміткою вручено особисто та оголошеннями на офіційному сайті суду від 30.10.2020 року та 23.11.2020 року. Відзив на позовну заяву у строк встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі відповідач не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, інших заяв та клопотань не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності, виданого Зеленівською селищною радою 24.05.1990 року, позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту приймання-передачі картотеки/будинкової книги з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб місцевої ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту підтвердження, виданого Виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з лютого 2015 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved