Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , а також про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, на те що 16.01.2009 року він з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого в них [INFO] народилася донька [PERSON] . Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Їхня спільна донька [PERSON] залишилась проживати із позивачем. Крім того, разом із ним мешкає його старша донька від першого шлюбу - [PERSON] . Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Не сплачує кошти на її утримання, не цікавиться за які кошти утримується дитина, не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про неї, про її фізичний і духовний розвиток, навчання, життя, зокрема - не забезпечує необхідного. З моменту розірвання шлюбу по цей час, мати не виявляє бажання спілкуватись з донькою. Зазначив, що донька - [PERSON] дуже боїться власну матір, так як вона її ображала, залякувала, нецензурно лаялась при дитині. Відповідач регулярно вчиняє насильство в сім`ї, погрожуючи, шантажуючи позивача та дітей, а також кидаючись на дитину з кулаками. З цього приводу він звернувся до прокуратури та відділу поліції, у відповідь на його заяви Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області було порушено кримінальне провадження відносно [PERSON] за ст. 126-1 КК України. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються тільки позивачем особисто без участі та підтримки з боку відповідача. Враховуючи, що мати мала фактичну можливість виконувати відносно дитини батьківські обов`язки покладені на неї законом, проте не бажала та не бажає цього робити на сьогодні у відношенні дитини присутня лише неправомірна, агресивна, неадекватна поведінка матері, через що дитина перенесла психологічний стрес, а отже відповідач навпаки завдає шкоду психічному стану дочки, що стало підставою для звернення позивачем до суду із вказаним позовом. 25.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Але в матеріалах справи є відзив відповідача на позов, згідно з яким вона просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що їхня спільна дитина не хоче спілкуватись з нею та проживати разом на тій підставі що вона вчиняла до неї насильницькі дії, вихованням не займалась, поводилась з нею грубо. З цих підстав ним було подано декілька заяв до національної поліції щодо насильницьких дій з її боку до доньки. Все це, як вважає позивач є достатнім для позбавлення її батьківських прав щодо доньки. Однак, як зазначила психолог школи, де навчається донька, дівчинка має психоемоційну напругу коли мова йде про мати в словах дівчини спостерігається характерний негативний образ матері. Також психолог зазначила що дівчинка дуже обізнана про процес розлучення батьків, його причини, про те що мати вагітна від іншого чоловіка. Все це говорить що її колишній чоловік, позивач по справі, навмисно розповідає десятирічній дитині усі подробиці виставляючи її у негативному світлі, та робить це для того щоб дитина не мала бажання спілкуватись з матір`ю. Крім того, позивач навмисно перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною та не дає можливості поспілкуватись з донькою та якось налагодити стосунки. А тому психологом школи рекомендовано позивачу забезпечити дитині почуття безпеки зі сторони обох батьків, сприяти позитивному образу матері шляхом налагоджування спілкування та дотримання психологічної безпеки в житті доньки. На даний час в неї є постійне житло, з усім необхідним для проживання. Тож вважає що органом опіки повинно бути складено також акт про умови її проживання, можливість проживання з нею або відвідування її донькою, після чого надано висновок для суду. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається батько, не свідчить про те, що вона не бажає брати участі в її утриманні й вихованні, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками. Посилання позивача на наявність кримінальних проваджень щодо домашнього насильства, також не є підставою для позбавлення її батьківських прав. По вказаним справам підозру не вручено, обвинувальний акт відсутній, та вироку суду щодо її вини також не ухвалено. Отже це не є доказом вчинення нею будь-яких протиправних дій відносно доньки. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовну заяву підтримує в повному обсязі, а також надала до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування № 01-24/1256 від 27.12.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2009 року сторони уклали шлюб, який в подальшому був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2018 року /а.с.10-11/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.12/. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав слід впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В обґрунтування підстав звернення до суду із вказаним позовом позивач посилається на невиконання відповідачем покладених на неї батьківських обов`язків відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме регулярне вчинення відповідачем насильства в сімґї шляхом погроз, шантажувань та образ в адресу як дитини так і позивача. Вказана поведінка відповідача стала підставою для звернення позивача із заявами про насильство в сімґї до органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації та Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області /а.с.13-14/. Так, відповідно до листа Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № П-096 від 11.03.2019 року, після розгляду звернення [PERSON] із заявою про насильство в сімґї практичним психологом за місцем навчання дитини з нею було проведено індивідуальну психологічну консультацію, за наслідками якої було рекомендовано забезпечити дитині почуття безпеки зі сторони обох батьків, сприяти створенню позитивного образу матері дівчинки шляхом налагодження спілкування та дотримання психологічної безпеки в житті доньки. Рекомендовано огородити дитину від спостерігання з`ясування стосунків між батьками, не припускатися негативних висловлювань, як на адресу матері дитини, та і на адресу її батька /а.с.177/. Відповідно до листа Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 32 від 04.03.2019 року в ході розгляду звернення [PERSON] із заявою про насильство в сімґї було встановлено, що мати [PERSON] не мешкає однією родиною із заявником та їх донькою [PERSON] , [INFO]. На даний час [PERSON] перебуває на шостому місяці вагітності від іншого чоловіка, на засідання комісії не з`явилась, про місце проведення комісії була повідомлена належним чином. На засіданні комісії було заслухано психолога школи, в якій навчається [PERSON] , яка повідомила, що дівчинка має психоємаційну напругу коли мова йде про маму та її дії, в словах дівчинки спостерігається характерний негативний образ матері. У дівчинки є бажання бути з батьком про що свідчить показники тестування. Також психолог повідомила про обізнаність дівчинки про процес розлучення батьків та про вагітність її матері від іншого чоловіка, дану дитину вважає для себе чужою. Було рекомендовано забезпечити дитині почуття безпеки зі сторони обох батьків, сприяти позитивному образу матері дівчинки, шляхом налагодження спілкування та дотримання психологічної безпеки в житті доньки. Рішенням комісії було рекомендовано [PERSON] звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою для порушення кримінальної справи за ознаками ст. 126 КК України /а.с.18/. Так, в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та намір матері налагоджувати стосунки із донькою відповідачем не надано суду жодних допустимих та достовірних доказів. Натомість її відсутність без поважної на те причини на засіданнях комісії при розгляді питання виконання матір`ю обов`язків стосовно виховання малолітньої доньки свідчать про нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно доньки та її незацікавленість у житті та розвитку дитини. Доказів в підтвердження звернення відповідачем із заявами до відповідних органів з питань навмисної перешкоди з боку позивача у спілкуванні матері з дитиною також суду не надано. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, 13.02.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 126-1 КК України, кримінальне провадження № 12019080140000446, внесені на підставі супровідного листа з Мелітопольської місцевої прокуратури та заявою до нього від [PERSON] про те, що протягом невизначеного часу [PERSON] систематично вчиняла фізичне та психологічне насильство щодо [PERSON] котрий перебував з 16.01.2009 року з нею у шлюбі /а.с.19/. В рамках вказаного кримінального провадження наразі проводяться слідчі дії для встановлення всіх обставин правопорушення з метою повного та неупередженого розслідування, для підтвердження або спростування причетності [PERSON] до вчинення вказаного правопорушення /а.с.72/. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного комісією виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 04.06.2019 року встановлено, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] в якому проживає позивач разом із малолітньою донькою знаходиться у задовільному стані, є необхідна побутова техніка, меблі. Дитина має окреме ліжко, місце для уроків, створені належні умови для виховання та розвитку дитини /а.с.20/. Так, згідно характеристики, [PERSON] є ученицею 3-Б класу Костянтинівської спеціалізованої різнопрофільної школи І-ІІІ ступенів «Прометей» з поглибленим вивчиненням предметів. За час навчання [PERSON] зарекомендувала себе як старанна учениця. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Брала активну участь у житті класу. [PERSON] , товариська, стримана, самостійна. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько приділяє належну увагу у вихованні доньки /а.с.21/. Відповідно до характеристики, [PERSON] є постійним мешканцем с. Костянтинівка, працює на сезонних роботах, проживає разом із донькою [PERSON] , [INFO] . До сільської ради скарги на [PERSON] не надходили, на виконкомі сільської ради [PERSON] не розглядався /а.с.22/. Згідно із довідкою від 11.06.2019 року [PERSON] , [INFO] відвідує танцювальну студію «Х-місія» з вересня 2018 року 3 рази на тиждень. Батько приймає активну участь у відвідуванні дочкою студії, а саме приводить та забирає її з занять, відвідує батьківські збори, сплачує щомісячну плату /а.с.23/. Таким чином, судом встановлено, що мати [PERSON] з дитиною не проживає, вихованням дитини не займається, тривалий час не відвідує її, не цікавиться її життям і здоров`ям, матеріально в достатньому обсязі не утримує і не допомагає. Не докладає зусиль щодо налагоджування стосунків з донькою. Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до засад ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно висновку органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-24/1256 від 27.12.2019 року, про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області,

Outcome: approved