Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого, просить у стягнути з відповідача на її користь суму вкладу в розмірі 34 000 грн.; проценти в розмірі 3875 грн. 37 коп.; 14 756 грн.54 коп. індексу інфляції; 528 грн. 16 коп.- 3% річних та 3 400 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.06.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 320676 (вклад Лояльний). На підставі даного договору ним було передано відповідачу 34 000 грн. строком на 270 календарних днів до 07.03.2015 року із процентною ставкою 28 % річних. У договорі передбачено її право на дострокове розірвання договору, на підставі чого до 17.11.2014 року звернулась до відповідача із заявою про дострокове повернення вкладу та нарахованих процентів. 08.12.2014 року повторно звернулась з заявою про дострокове повернення депозиту. Відповідач перерахував суму вкладу на її картковий рахунок № [NUMBER], проте кошти готівкою їй видані не були, у зв'язку із чим просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу. Крім того, оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, просить стягнути з відповідача суму депозиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України. Крім того, діями відповідача їй було заподіяно і моральну шкоду, через неможливість в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їй грошовими коштами, вважає, що грошове відшкодування за завдану моральну шкоду становить 10 % від суми вкладу - 3 400 грн. Позивач подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами 10 червня 2014 року було укладено договір банківського вкладу № 320676 (вклад «Лояльний»), відповідно до якого позивач передав відповідачу суму грошові кошти в сумі 34 000 грн., терміном на 270 календарних днів до 07.03.2015 року, із процентною ставкою 28 процентів річних. За умовами договору відповідач брав на себе зобов'язання на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти. 17.11.2014 року позивач звернулась із заявою про дострокове повернення їй депозиту та розірвання договору. Згідно виписки по особовому рахунку позивача 34 000 грн. банківського вкладу 08.12.2014 року були зараховані на її рахунок № [NUMBER]. 08.12.2014 року позивачка звернулась із заявою на ім'я начальника Львівського відділення № 7 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про повернення коштів в сумі 34 000 грн. Однак, незважаючи на вимогу позивача відповідач зобов'язання не виконав та не повернув позивачу суму банківського вкладу готівкою та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не повернувши позивачу належну йому суму, не виконав взятих за договором зобов'язань, відтак, з нього слід стягнути суму внесеного вкладу 34 000 грн. за договором банківського вкладу № 320676 та 3875 грн. 37 коп. відсотків за даним договором. Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним згідно із ст.526 Цивільного кодексу України є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення. Згідно представлено позивачем розрахунку, загальна сума інфляційних збитків по виконанні грошового зобов'язання з врахуванням встановленого індексу інфляції становить 14 756 грн. 54 коп. Враховуючи те, що відповідачем було прострочено виконання грошового зобов'язання, з нього підлягає стягненню інфляційні кошти в сумі 14 756 грн.54 коп Крім того, в силу ст.625 Цивільного кодексу України з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню 3% річних виходячи з розміру простроченого зобов'язання, в сумі 528 грн. 16 коп. Позовна вимога про стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди Проте, як вбачається із змісту договору банківського вкладу така форма відповідальності як відшкодування моральної шкоди умовами договору не передбачена. Нормами Цивільного кодексу України (параграфом 3 глави 71 та главою 72 ЦК України), що регулюють спірні правовідносини також не передбачено відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, відтак, підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 526, 610, 625,1058, 1060 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved