Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно. Посилався в позові на те, що [PERSON], є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.02.2014р. Серія [NUMBER], виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Факт зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.12.1973р. Серія [NUMBER]. Її матері, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.11.1995р., зареєстрованого в реєстрі за №690-654. Проте, в договорі купівлі-продажу зазначено ім'я її матері [PERSON]. Як вбачається з повідомлення про народження від 10.08.1993р. №1112, виданого Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів, запис акта про народження на громадянку [PERSON] в актах органах РАЦСу відсутній. Факт зміни прізвища її матері з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.10.1952р. Серія [NUMBER]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції та про що зроблено відповідний актовий запис за №1170. Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, до складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, увійшли усі права та обов'язки, що належали померлій на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права [PERSON] квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що її мати за час свого життя не склали заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, то у відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України позивачка є спадкоємцем першої черги. Разом з тим, інших спадкоємців, які б були віднесені до першої черги спадкування за законом і мали б право на рівні з позивачкою здійснювати право на спадкування - відсутні. Проте, оформити право на спадщину у неї немає можливості, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 23.11.1995р. не був зареєстрований в органах державної реєстрації. Тобто, померлою, за її життя не було зареєстровано договір купівлі-продажу на вказану квартиру. За приписами частини третьої статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, за приписами частини сьомої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, законодавство забороняє отримувати заяви про реєстрацію права власності від інших осіб. Враховуючи той факт, що власник квартири [PERSON] померла, то у [PERSON], відсутні правові підстави для звернення до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області із заявою про реєстрацію договору купівлі-продажу квартири. Таким чином, іншого шляху оформити право власності на спадкове майно, крім звернення з цим позовом до суду, у позивачки немає. Згідно постанови від 14.04.2014 року приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. При проведенні судового розгляду справи позивач в зал судового засідання не з"явився, направив заяву в яких свою заяву підтримав , просили розгляд провести без нього. Відповідач - представник Чернівецької міської ради, при проведені судового розгляду в зал судового засідання не з"явилися, направили заяву в якій позов визнала повністю і не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси, свободи інших осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved