Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.02.2011 року відповідач отримала кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами, надання банківських послуг" складають договір. Станом на 31.01.2017 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 42 063,05 грн., в звязку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити, справу розглядати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачка не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 169 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.02.2011 року відповідач звернулася до позивача із заявою про отримання банківських послуг та отримала кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6). Відповідно до підписаної відповідачем заяви відповідач ознайомилася з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України, дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір (а.с. 6). Станом на 31.01.2017 року відповідачка не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, останнє погашення кредиту здійснила 30.07.2014 року в сумі 100 грн., в результаті чого виникла прострочена заборгованість за договором № б/н від 16.02.2011 року, загальна сума заборгованості згідно розрахунку (а.с. 4-5) становить 42 063,05 грн., яка складається з наступного: 4 898,92 грн. - заборгованість за кредитом; 31 784,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 979,19 грн. штраф (процентна частина). Судом встановлено, що договір укладено у письмовій формі, підписано сторонами по справі, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі ст. 629 ЦК України цей договір є обов'язковим до виконання. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що відповідач вживала заходів для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з її вини. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором, а статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, а тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з Кроитору Родіки Іллівни на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 42 063,05 грн. та судові витрати за сплату судового збору в сумі 1 600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved