Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка розміром 3,47 га, розташована на території Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю 1-КР № 009864, виданого Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 30 грудня 2001 року. Спадкова справа за померлим заведена у приватного нотаріуса Малютяк Альони Володимирівни, до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а його брат [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини нотаріус Малютяк Альона Володимирівна повідомила позивача, що його батько за життя склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Степаненко Рітою Григорівною 17 січня 2018 року № 45, номер у спадковому реєстрі 61868694, яким заповів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в рівних частинах кожній земельну ділянку розміром 3,47 га, яка розташована на території Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на землю 1-КР № 009864, виданого Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 30 грудня 2001 року. Позивач вважає, що вищевказаний заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не був підписаний [PERSON] , не відповідає волі спадкодавця та складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що є достатньою підставою для визнання цього заповіту недійсним. Даний заповіт порушує права позивача, як спадкоємця першої черги, на усе спадкове майно, так як він являється сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження. У разі спадкування відповідачами майна померлого спадкові права позивача, як спадкоємця за законом будуть порушені. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступними доводами та обставинами: По-перше, як вбачається із заповіту, він був складений та посвідчений нотаріусом Степаненко Р.Г. у зв`язку із хворобою заповідача на дому в селі Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області о 10 годині 17 січня 2018 року. Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50578004 від 17.01.2018 року місцем посвідчення є смт Новоархангельськ Кіровоградської області, датою та часом реєстрації заповіту є 17.01.2018 року 10 година 11 хвилин. Тобто, через одинадцять хвилин після складення та посвідчення заповіту в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області нотаріусом Степаненко Р.Г. здійснено його реєстрацію в смт Новоархангельськ Кіровоградської області. Однак, зазначив, що в результаті різкого погіршення погодних умов, а саме сильного снігопаду 17, 18 січня 2018 року на автошляху смт Новоархангельськ - с. Левківка рух автотранспорту було повністю заблоковано і лише 19 січня 2018 року на даному напрямку рух автотранспорту був частково відновлений, що підтверджується довідкою 31 ДПРЧ У ДСНС України в Кіровоградській області № 01-46/01-41 від 17.08.2018 року, а також довідкою Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 319 від 31.07.2018 року. Дані обставини свідчать про те, що заповіт не міг бути складений та посвідчений нотаріусом Степаненко Р.Г. на дому в селі Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області о 10 годині сімнадцятого січня 2018 року, а був складений та посвідчений о 10 годині 11 хвилин 17.01.2018 р. у приміщенні нотаріальної контори Степаненко Р.Г. у смт Новоархангельськ. Таким чином, фактично заповіт був складений без участі спадкодавця, його зміст був йому невідомим та не відповідав його волі тому, що [PERSON] у цей час дійсно був дуже хворим та перебував вдома у селі Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області. По-друге, як вказано у п. 1.8. глави 3 Порядку, якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Згідно із заповітом, його текст за проханням заповідача було прочитано в голос та підписано [PERSON] , який є чоловіком [PERSON] , якій після смерті спадкодавця переходила у власність половина земельної ділянки спадкодавця. Тому фактично, [PERSON] було підписано заповіт за заповідача на свою користь, що забороняється п. 1.9. глави 3 Порядку відповідно до якого фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. По-третє, ст. 1253 ЦК України та п. 1.11. глави 3 Порядку передбачають, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Проте, як вбачається із заповіту, його посвідчено при свідках - [PERSON] та [PERSON] , без зазначення їх місця проживання, що є порушенням вищезазначених норм законодавства України та являється порушенням вимог щодо форми заповіту. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Враховуючи вищевикладене, складення та посвідчення оспорюваного заповіту не було вільним та не відповідало волі [PERSON] , оскільки даний заповіт був складений без його участі з порушенням ст. 215, 203,1234,1247,1248 1257 ЦК України та п. 1. 7., 1.8., 1.11 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, складення і посвідчення заповіту без присутності [PERSON] та за відсутності на те його волі є порушенням норм ст.ст. 1234, 1247, 1248 ЦК України, що є недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК та відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК є підставою недійсності правочину. Позивач вважає, що суд повинен захистити його інтереси як спадкоємця першої черги та визнати недійсним заповіт, складений та посвідчений приватним нотаріусом Степаненко Рітою Григорівною за №45 від 17 січня 2018 року номер у спадковому реєстрі 61868694. Позивач просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Степаненко Рітою Григорівною за №45 від 17 січня 2018 року номер у спадковому реєстрі 61868694, а також стягнути з відповідачів на його користь усі судові витрати, у тому числі пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704,36 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, разом з тим пояснив, що з відповідачками перебуває у родинних відносинах, вони є рідними сестрами покійного батька. [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельного паю. Протягом шести місяців він звернувся до приватного нотаріуса у смт Новоархангельськ Малютяк А.В. для оформлення спадщини за законом. Приватний нотаріус повідомила, що його батько склав заповіт на відповідачів. У присутності його брата [PERSON] батько говорив, що земельну ділянку успадкує він оскільки в брата вже є земельні паї від дідуся та бабусі. За життя батько жодного разу не повідомляв про те, що змінив своє волевиявлення щодо земельного паю. Коли батько помер, він перебував на роботі у м. Кропивницький. Через ускладнені погодні умови та через зайнятість на роботі вчасно на похорон батька він не встиг. Через те, що того дня автомобільний рух був обмежений і автобуси до смт Новоархангельськ Кіровоградської області не ходили, його роботодавець [PERSON] 20.01.2018 року власним автомобілем привіз його у смт Новоархангельськ. Вже на місці він попросив свого кума [PERSON] завезти його в с. Левківка Новоархангельського району на кладовище до батька. Сніговий покрив того дня був близько 20 см. Їхали вони близько 30 хв. До дня смерті його батько не хворів. За три тижні до смерті він відвідував батька, привозив йому сигарети, поповнював мобільний телефон. Протягом трьох років батько жив сам, часто вживав алкогольні напої. Після операції, коли батькові відрізали ногу, він потребував стороннього догляду, оскільки йому з однією ногою було тяжко пересуватися. Кошти, які батько отримував по інвалідності, були достатніми для його проживання. Батько розказував, що [PERSON] привозила йому продукти, [PERSON] жила по сусідству і допомагала по господарству. Протягом життя він жодного разу не спілкувався з сестрами свого покійного батька. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, а також зазначив, що вищевказаний заповіт не відповідає чинному законодавству та має бути визнаний судом недійсним, так як заповіт фактично не було підписано [PERSON] , не відповідає його волі та складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що є достатньою підставою для визнання його недійсним. Стосовно часу його складення та реєстрації: оскільки 17.01.2018 року фактично було заблоковано рух транспорту між с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області та смт Новоархангельськ, що підтверджується відповідними довідками з ДСНС, неможливо було дістатися в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області, що унеможливило посвідчити заповіт на місці. Також ставить під сумнів той факт, що нотаріус за 11 хв. змогла підготувати повний текст заповіту, після чого зареєструвати його у реєстрі та отримати відповідний витяг. Крім того, заповіт був підписаний [PERSON] , що є чоловіком [PERSON] на користь якої складався заповіт, що суперечить нормам ЦК України. Щодо форми самого заповіту, який підписаний двома свідками без зазначення їх ідентифікуючих даних, також не зазначено у зв`язку з чим заповідач не зміг підписати заповіт власноручно, якою хворобою він хворів, що завадило йому це зробити. Відповідачі позов не визнали та у своєму відзиві на позовну заяву зазначили, що приватний нотаріус Степанено Ріта Григорівна при посвідченні заповіту додержалась припису ст.1253 ЦК України та посвідчила заповіт при свідках у зв`язку з хворобою заповідача, що не є порушенням ЗУ "Про нотаріат". Заповіт відповідав волі заповідача та вільний в його винесенні. Про що можуть підтвердити свідки, які були присутні при посвідченні заповіту, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Посилання позивача на те, що в результаті різкого погіршення погодних умов, а саме сильного снігопаду 17, 18, 19 січня 2018 року на автошляху смт Новоархангельськ - с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області рух автотранспорту було повністю заблоковано і нотаріус, у зв`язку з цим, не міг прибути до с. Левківка для посвідчення заповіту, додали до матеріалів справи довідку на підтвердження того факту, що дорога на автошляху смт Новоархангельськ - с. Левківка була вільна і лише о 16 годині 17 січня 2018 року рух автотранспорту був заблокований, довідка видана Управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області 31 ДПРЧ смт Новоархангельськ від 14.01.2019 року за вих. №01-03/01-41. А також, на підтвердження того факту, що автошляхом до с. Левківка їздив автотранспорт у день посвідчення заповіту 17 січня 2018 року, додали до матеріалів справи довідку про те, що у шкільного автобуса Торговицької загальноосвітньої школи була можливість проїзду автошляхом до с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області для того, щоб забрати дітей з с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області до Торговицької загальноосвітньої школи та привезти їх назад, довідка видана Торговицьким навчально-виховним об`єднанням Новоархангельської районної ради Кіровоградської області від 21.01.2019 року за вих. №06/01-22. Таким чином, заповіт був складений з участю спадкодавця [PERSON] , та свідків [PERSON] та [PERSON] , та підписаний [PERSON] та при участі та посвідченні приватного нотаріуса Степаненко Ріти Григорівни. Зміст заповіту заповідачу був оголошений та відповідав дійсній внутрішній його волі. Посилання позивача на те, що датою та часом реєстрації заповіту є 17 січня 2018 року 10 година 11 хв., тобто через одинадцять хвилин після складання та посвідчення заповіту, то в положенні про Спадковий реєстр затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 р. № 1810/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 831/19569, яке установлює порядок ведення й користування спадковим реєстром, внесення до нього відомостей про заповіти та спадкові договори, посвідчені в Україні, а за бажанням заповідача - посвідчені (складені та/або прийняті на зберігання) і зареєстровані в іноземних державах згідно з Конвенцією про запровадження системи реєстрації заповітів, про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, а також надання інформації з нього, в п. 1.3.3 1.3 зазначено, що реєстраторами Спадкового реєстру є посадові особи органу місцевого самоврядування, що мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мінюсту щодо заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину, в п. 2.9, зазначено, що реєстратор вносить відомості до Спадкового реєстру у день вчинення відповідної нотаріальної дії. Тому, посилання позивача на те, що датою та часом реєстрації заповіту є 17 січня 2018 року 10 година 11 хв., тобто через одинадцять хвилин після складання та посвідчення заповіту не є порушенням посвідчення заповіту. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Крім того, зазначили, що заповіт від 17 січня 2018 року у зв`язку з хворобою заповідача записаний нотаріусом Степаненко Рітою Григорівною зі слів заповідача [PERSON] і до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] о 10 годині та підписаний за проханням заповідача і в його присутності гр. [PERSON] в присутності запрошених заповідачем двох свідків: - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградській області 12 січня 1996 року, реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Добровеличківським РВ УМВС України в Кіровоградській області 19 липня 2006 року, реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] . Отже, вищезазначені свідки індентифікаційно визначені і заповіт посвідчений нотаріусом Степаненко Рітою Григорівною на дому в селі Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області. Заповідач [PERSON] , як зазначено в заповіті від 17 січня 2018 року, діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо був ознайомлений нотаріусом з приписами цивільного законодавства на випадок власної смерті зробив розпорядження за вищезазначеним заповітом. Отже, заповідач [PERSON] прочитав в голос заповіт о 10 годині 17 січня 2018 року і за його проханням і в його присутності заповіт був підписаний гр. [PERSON] , що і письмово було підтверджено двома свідками, а це значить, що заповідач [PERSON] знаходився в такому стані, що в момент складання заповіту розумів значення своїх дій і міг управляти ними. Заповідач [PERSON] за все життя ні разу не хворів психічними розладами чи психічними захворюваннями і ніколи не перебував на стаціонарному амбулаторному лікуванні в психіатричних закладах, або в лікаря-психіатра. Так, заповідач [PERSON] в 2015 році лікувався в Новоархангельській центральній районній лікарні при визначенні діагнозу захворювання гангрена лівої стопи, але це не має ніякого відношення до психіатричних захворювань чи психічного стану заповідача [PERSON] взагалі і в момент складання заповіту. Факт, що волевиявлення заповідача [PERSON] не було вільним чи здійснювалось під вимушеним тиском і не відповідало його волі в момент складання заповіту позивачем [PERSON] в позовній заяві про визнання заповіту недійсним від 26 грудня 2018 року не наведений, а посилання на те, що заповіт не був підписаний заповідачем [PERSON] , а значить і не відповідає волі заповідача (спадкодавця) не є належним доказом. Позивачем [PERSON] не наведений факт, який би вказував у зв`язку з якою хворобою на заповідача [PERSON] психологічно міг вплинути стан здоров`я, при якому його волевиявлення могло бути не вільним і не відповідало його волі при складанні вищезазначеного заповіту і при якому заповідач [PERSON] не розумів значення своїх дій і не міг управляти ними. Посилання позивача [PERSON] на те, що заповіт був складений без участі спадкодавця його зміст був йому невідомим та не відповідав його волі тому, що [PERSON] у цей час дійсно був дуже хворим та перебував у селі Левківка Новоархангельського району ніякими доказами не підтверджується, що вказує на загальні особисто надумані позивачем події. [PERSON] не є свідком у вищезазначеному заповіті, а є іншою особою, яка підписувала заповіт за заповідача. Позивач [PERSON] при житті і в період після лікування в Новоархангельській центральній лікарні залишив в безпорадному стані спадкодавця [PERSON] і не забрав його з лікарні. Позивач [PERSON] не допомагав нічим і не приїздив відвідувати після лікування в лікарні до с. Левківка. Відповідачі просили в позовній заяві позивача про визнання заповіту недійсним відмовити в повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що [INFO] о 06.45 год. помер її рідний брат [PERSON] . За життя він заповів їй та її сестрі [PERSON] земельний пай. Протягом багатьох років він проживав сам. Коли захворів брат, вона викликала швидку та забрала його до лікарні в смт Новоархангельськ. Після обстеження йому призначили операцію та лікарем було вирішено ампутувати ногу. В день, коли мала бути проведена операція, приїхав його син [PERSON] і забрав брата з лікарні та повіз до невідомого хірурга в м. Кропивницький. В той час, коли він забирав брата, його нога була вже синього кольору, що свідчило про прогресуючу форму хвороби. Вона віддала [PERSON] папку з особистими документами [PERSON] і він повіз брата в колгосп, щоб отримати гроші за пай. Через короткий час він привіз брата з м. Кропивницького і повідомив, що там їм сказали їхати додому. Згодом в смт Новоархангельськ братові зробили операцію, в результаті якої ампутували ногу. Позивач приїхав до брата та привіз йому мобільний телефон і якісь продукти харчування, більше не приїжджав. Весь час вони спілкувалися по телефону. Після того, як брата «виписали» з лікарні - він ще три дні знаходився в лікарні, оскільки ніхто з синів не забрав його додому. Про вказане вона дізналася від працівників лікарні, медсестер, які почали в неї цікавитись про причини того, чому її брата ніхто не забирає додому попри те, що вже як кілька днів його «виписали». Коли вона зайшла в палату до брата, останній почав просити оформити його в будинок інвалідів. Вона ж в свою чергу нагадала йому про синів, на що він лише відвів очі та сказав, що якщо вона разом з сестрою догляне його - то він складе заповіт на земельний пай на їхню користь. Одного дня вона поїхала в смт Новоархангельськ до нотаріуса Степаненко Р.Г. з метою домовитися про складення заповіту, оскільки її брат був лежачий. Нотаріус повідомила їй, щоб вона на наступний день привезла двох свідків. Про те, чим хворів брат вона нотаріусу не повідомляла. 17.01.2018 року вона з чоловіком та свідками [PERSON] та [PERSON] приїхали до нотаріуса Степаненко Р.Г. , надали нотаріусу свої паспорти та недовго почекали, після чого нотаріус дала їм щось прочитати і вони поїхали в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області. Зазначила, що [PERSON] з ними не було, у неї лише був її паспорт. Чи підписувала вона щось у нотаріуса, вона не пам`ятає. Приїхавши до будинку брата, на подвір`ї їх вже чекала її сестра [PERSON] , нотаріус їй та сестрі сказала, щоб вони залишалися на подвір`ї, а сама разом зі свідками та її чоловіком зайшли до будинку брата. Скільки часу вони перебували у будинку точно не пам`ятає. Вийшовши з будинку, її чоловік повідомив, що заповіт підписали. За вчинення нотаріальної дії вона платила в банку, на рахунок який їй дала нотаріус, ще коли перебували в смт Новоархангельськ. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловік щоранку розтоплював плиту у будинку її брата [PERSON] . Одного дня, коли вона разом з сестрою [PERSON] прийшли відвідати брата, він їм повідомив, що хоче залишити їм з сестрою земельну ділянку, на що сестра нагадала йому про те, що у нього є два сина. На вказане брат зазначив, що у сина [PERSON] є земельні паї від бабусі та дідуся, а щодо [PERSON] він промовчав. Сестра зазначила, що він не зможе поїхати до нотаріуса. Одного дня її сестра зателефонувала до неї і попросила прийти до брата додому. Сестра приїхала з чоловіком, свідками [PERSON] та [PERSON] , а також з нотаріусом Степаненко Р.Г . Вони з сестрою залишилися на подвір`ї, в той час, як чоловік сестри, нотаріус та свідки зайшли до будинку. Потім вона пішла додому. Через деякий час сестра їй зателефонувала та повідомила, що заповіт вони склали. Особисто вона заповіт не бачила і не читала. Її паспорт був у сестри. Зазначила, що у брата були не дуже родинні відносини з сином, він майже не провідував батька. Після смерті брата заповіт був у сестри, вона з нею приїжджала до нотаріуса з приводу оформлення спадщини. Останнім часом перед смертю стан брата погіршився, в той час, коли вона його перевертала, він постійно скаржився на біль по всьому тілу. Зазначила, що після ампутації ноги його стан спочатку покращився, і він рухався на інвалідному візку. Після того як брату ампутували ногу, спиртних напоїв він не вживав. Крім земельного паю, іншого майна брат не мав. Про те, чи писав брат заяву про державну реєстрацію заповіту, їй не відомо. Повідомила, що його син [PERSON] проживав з матір`ю, чи сплачував брат аліменти на його утримання, їй також не відомо. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Степаненко Ріта Григорівна в судовому засіданні пояснила, що 17.01.2018 року до неї в нотаріальну контору, яка розташована в центрі смт Новоархангельськ приїхав невідомий чоловік, прізвища його вона не пам`ятає. Він повідомив, що необхідно поїхати в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області для складення заповіту. В ході розмови передав їй три паспорти, ідентифікаційні коди та паспорт тієї людини, яка буде підписувати заповіт, на що вона йому повідомила, що дану процедуру неможливо зробити без присутності особи, яка складає заповіт. Після цього цей чоловік комусь зателефонував і передав їй телефон, телефоном невідомий чоловік повідомив їй, що приїхати він самостійно не може, оскільки є лежачим, в ході розмови вона запитала на кого ця особа хоче зробити заповіт - їй сказали прізвища ім`я та по батькові осіб. Потім вона розпитала, яке майно він хоче заповісти, на що він відповів, що це земельна ділянка. Потім вона набрала текст заповіту і поїхала в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області. Їхала з підписаним заповітом, оскільки думала, що якщо заповідач матиме заперечення щодо його складення, вона по приїзду в нотаріальну контору його скасує, оскільки заповідач не виявив бажання його складати. В автомобілі вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, позаду ще сиділи якісь люди. Дорога була розгорнута від снігу та зайняла близько 30 хв. Під`їхавши до будинку, вони вийшли з машини та пішли до будинку. Зайшовши в будинок, вона побачила, що заповідач лежав на ліжку, по паспорту, наданому їй, вона встановила його особу, також задавала йому запитання - він відповідав. Зокрема запитувала, чи є у нього діти і чому він робить заповіт на користь сестер, на що він пояснив, що так як вони його доглядають, заповіт він зробить на них. Потім вона прочитала заповіт при двох свідках. Коли вона запитала звідки свідки - їй відповіли, що з ними домовилися і вони підпишуть заповіт. Зазначене у заповіті відповідає дійсності. Про те, чим хворів заповідач, вона не знає. Ніяких медичних документів вона не перевіряла. Заповідач розмовляв добре, але підписати сказав іншій особі. Коли вона зачитала заповіт - обидва його примірники, виготовлені на форменому бланку, підписали двоє свідків. Заповіт вона віддала одному з присутніх осіб, гроші за вчинення нотаріальної дії їй заплатив також хтось із присутніх. Додому її віз той самий чоловік, з яким вона приїхала в село. Дату та час внесення відомостей до реєстру вона не пам`ятає. Пояснила, що [PERSON] не подавав заяву про реєстрацію заповіту. Витяг зі спадкового реєстру ніхто не отримував. Про те, що [PERSON] , який читав заповіт, є чоловіком [PERSON] на чию користь зроблений заповіт, вона не знала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Малютяк Альона Володимирівна в судовому засіданні пояснила, що на протягом шести місяців після смерті свого батька до неї звернувся позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом. [PERSON] претендував на всі права та обов`язки відповідно до цивільного законодавства. Нею було заведено спадкову справу. На час звернення до нотаріуса позивачу було відомо про заповіт. Нотаріус видала позивачеві відмову про вчинення нотаріальної дії та роз`яснила право оскарження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є вітчимом [PERSON] , з відповідачками особисто не знайомий. Заповідач є генетичним батьком [PERSON] , відносини між ними були нормальні, він був присутнім на весіллі сина. Очевидцем складення заповіту він не був, але чув як [PERSON] розповідав про те, що він нікуди не їздив був лише у нотаріуса, де і підписав заповіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює директором Торговицького навчально-виховного об`єднання та Торговицької школи з 2016 року, проживає в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області. Зі сторонами частково знайомий. [PERSON] була надана довідка про те, що учні с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області вранці 17.01.2018 року прибули до Торговицької школи шкільним автобусом, який перебуває на балансі відділу освіти. Того ж дня частина батьків власними автомобілями доставляли дітей до школи. Шляхові листи видає відділ освіти. Дітей до школи шкільним автобусом супроводжує один дорослий. Довідка була видана на підставі даних журналу відвідування учнів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює начальником пожежної рятувальної частини. Зі сторонами не знайомий. Ним дійсно видавалася довідка [PERSON] від 14.02.2019 року щодо погіршення погодних умов 17.01.2018 року та ускладнення автомобільного руху в деяких напрямках Новоархангельського району. На адресу пожежної частини з управління Гідрометцентру приходить повідомлення про штормове попередження, яке містить відомості про погодні умови. Пожежна частина має автомобіль ГАЗ 66, який при ускладнених погодних умовах за повідомленням на телефон 101 допомагає громадянам, які потрапили у складні ситуації. 17.01.2018 року був перший екстрений виклик про те, що на деяких ділянках дороги Новоархангельського району Кіровоградської області був ускладнений дорожній рух. Автомобіль ГАЗ 66 був залучений поблизу с. Підвисоке Новоархангельського району. В довідці було вказано, що в Новоархангельському районі, виїжджаючи на об`їздну дорогу, був заблокований рух, оскільки за мостом на підйомі ними за допомогою спец-автомобіля витягувався автомобіль зі снігового замету. Диспетчером фіксуються дані лише того, хто зателефонував до частини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з померлим перебував у дружніх відносинах. З листопада 2017 року по січень 2018 року у [PERSON] почала спухати нога. Останні два місця до його смерті він щодня ходив та допомагав йому по господарству. Харчуватися [PERSON] міг сам без сторонньої допомоги. За тиждень до смерті він з [PERSON] ще грав у шашки та шахи, але коли хвороба загострилась, вони припинили грати. Також інколи з ним вживав горілку, але за декілька днів до смерті [PERSON] він особисто не вживав з ним горілку. У померлого не було однієї ноги, але він все робив за допомогою костилів, також пересувався за допомогою інвалідного візка. Їжу [PERSON] готував сам, інколи він приносив її для нього з дому.17.01.2018 року вранці він був у [PERSON] дома, приніс йому дров та води. Близько 10.00 години, коли приїхали люди складати заповіт, він пішов додому. Прийшовши додому, його дружина пішла до [PERSON] з метою складення заповіту. Йому відомо, що за декілька днів до смерті, коли його дружина перевертала [PERSON] щоб помити або передягнути памперо, він скаржився на біль в руках. Пояснив, що бачив, як при ньому [PERSON] приймав якісь таблетки. Вранці 19.01.2018 року він, як зазвичай пішов принести [PERSON] води та дров в будинок, останній повідомив, що сьогодні цього робити не потрібно, на що він зазначив, що занесе дрова в будинок, а розтопить пізніше, якщо він не хоче зараз. Через деякий час він почув, що [PERSON] стало погано, підійшовши до нього, він побачив, що останній закочує очі і харчить, після чого близько 06.45 год. він помер. Потім він зателефонував своїй дружині і повідомив їй про смерть брата. Заповіт було складено до його смерті. [PERSON] жодних документів йому не передавав. Зазначив, що у [PERSON] були діти, старший син його інколи відвідував, але не допомагав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем не знайомий, з відповідачів знайомий з [PERSON] , з померлим також знайомим не був. 17.01.2018 року він прийшов із с. Торговиця Новоархангельського району, де проживає, у смт Новоархангельськ до нотаріальної контори Степаненко Р.Г. , оскільки хтось із відповідачів запросив його бути свідком при складенні заповіту. В нотаріальній конторі він передав Степаненко Р.Г. копію свого паспорта, після чого через деякий час йому дали підписати заповіт і він близько 9-11 години поїхав в с. Левківка Новоархангельського району до [PERSON] для того, щоб перевірити чи це дійсно волевиявлення заповідача. Хто з ним їхав у машині він не пам`ятає. Приїхавши до [PERSON] додому, він разом із [PERSON] та [PERSON] зайшли до будинку померлого, де [PERSON] запитав у [PERSON] про його волевиявлення з приводу земельної ділянки. У відповідь [PERSON] повідомив, що заповідає її [PERSON] та [PERSON] [PERSON] весь час лежав у ліжку та тяжко говорив. Хтось з присутніх дав йому заповіт та показав, де підписати, після чого він його підписав. Чи підписував хтось із присутніх крім нього заповіт - не пам`ятає. Також не пам`ятає, чи був присутній у будинку нотаріус. Пояснив, що 17.01.2018 року зранку йшов невеличкий сніг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2018 року він взяв у свого зятя автомобіль ВАЗ 2109 та разом з дружиною і свідками [PERSON] та [PERSON] поїхав із с. Торговиця Новоархангельського району в смт Новоархангельськ до нотаріальної контори. Приїхавши до нотаріальної контори, він дав своїй дружині паспорт і вона разом зі свідками зайшла до приміщення контори, а він залишився чекати їх у автомобілі. Через деякий час вийшла дружина зі свідками та нотаріусом і вони разом поїхали в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області до [PERSON] з метою складення заповіту. Приїхавши до будинку [PERSON] , він разом зі свідками, нотаріусом та дружиною зайшли до будинку [PERSON] , де він прочитав заповіт в присутності свідків та [PERSON] . Підписати заповіт власноручно [PERSON] не зміг, оскільки хворів, тому він зі свідками в присутності [PERSON] підписали заповіт в місцях, де їм показувала нотаріус. Які погодні умови того дня були, він не пам`ятає, точно пам`ятає, що йшов невеличкий сніг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайомий з відповідачками. 17.01.2018 року він був свідком при складенні заповіту [PERSON] . За декілька днів до 17.01.2018 року до нього зателефонувала [PERSON] та попросила його бути свідком при складенні [PERSON] заповіту, так як останній хворіє. 17.01.2018 року він разом з чоловіком [PERSON] поїхав із с. Торговиця Новоархангельського району до нотаріальної контори в смт Новоархангельськ. До кабінету нотаріуса він зайшов разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус попросила їх пред`явити свої паспорти і сіла щось друкувати на комп`ютері. Згодом вони разом з нотаріусом поїхали в с. Левківка Новоархангельського району до [PERSON] Приїхавши до його домоволодіння, вони вийшли з автомобіля та зайшли до будинку [PERSON] , він лежав на ліжку. Хтось з присутніх запитав [PERSON] кому він заповідає землю, у відповідь він сказав, що заповідає [PERSON] та [PERSON] . Чи зачитував хтось заповіт, він не пам`ятає. Після з`ясування волі [PERSON] щодо земельної ділянки йому дали підписати заповіт і він підписав, чи підписував його ще хтось з присутніх, він не пам`ятає. Йому не відомо чому [PERSON] сам не зміг підписати заповіт. При підписанні заповіту був присутній нотаріус, хто йому платив за вчинення нотаріальної дії він не знає. Вислухавши учасників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Судом встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2018 року [PERSON] помер [INFO] в с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області /т.1 а.с.10/. З приписів ч. 1 ст. 1220 ЦК України слідує, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Ч. 1 ст. 1221 ЦК України вказує на те, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, як вбачається із зазначеного свідоцтва про смерть - місцем смерті останнього зазначено с. Левківка Новоархангельського району Кіровоградської області. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження позивача, померлий доводиться йому рідним батьком /т.1 а.с.14/. За життя [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, яким належну йому земельну ділянку розміром 3,47 га, що розташована на території Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю 1-КР № 009864, виданого Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 30 грудня 2001 року, заповів відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Даний заповіт був підписаний [PERSON] та двома свідками [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. /т.1 а.с.7/. 26 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини /т.1 а.с.63/. 26.02.2018 року [PERSON] відмовився від спадщини за законом після смерті [PERSON] /т.1 а.с.64/. 02 липня 2018 року до приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк А.В. із заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі [PERSON] та [PERSON] /т.1 а.с.75,76/. Ст. 1216 ЦК України вказує на те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дефініція заповіту дана у ст. 1233 ЦК України, зокрема це є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч. 1 ст. 1235 ЦК України наголошує, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В нашому випадку померлий заповів належну йому земельну ділянку відповідачкам у справі. Ст. 1247 ЦК України, як імперативна норма, прямо вказує на вимоги до заповіту, так відповідно до її положень - заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. В частинах 1 та 4 ст. 207 ЦК України встановлено вимоги до письмової форми правочину, зокрема правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно частин 1, 2, 3, 4, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В ст. 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. З аналізу зазначених норм права вбачається, що заповіт за своєю правовою природою - це односторонній правочин (розпорядження) спадкодавця на користь спадкоємця. Заповіт складається за життя спадкодавця, з урахуванням його дієздатності та його вільного волевиявлення та мети, тобто внутрішньої волі. Заповіт повинен відповідати положенням ст.ст. 202, 203, 207, 1247 ЦК України. Як вбачається з наданого суду заповіту /т.1 а.с.7/, його складено в селищі Новоархангельськ Кіровоградської області 17 січня 2018 року за два дні до часу смерті спадкодавця. Разом з тим суд звертає увагу, що відповідачками та третьою особою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що померлий не міг в силу наявної в нього хвороби здійснювати певні рухи, що в нього була порушена моторика рук, або в силу чого він був позбавлений схвалити (підписати) правочин, в нашому випадку - заповіт. Також в положенні про Спадковий реєстр затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 р. № 1810/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 831/19569, яке установлює порядок ведення й користування спадковим реєстром, внесення до нього відомостей про заповіти та спадкові договори, посвідчені в Україні, а за бажанням заповідача - посвідчені (складені та/або прийняті на зберігання) і зареєстровані в іноземних державах згідно з Конвенцією про запровадження системи реєстрації заповітів, про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину, а також надання інформації з нього, в п.п. 1.3, 1.3.1 зазначено, що реєстраторами Спадкового реєстру є Державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, що мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мінюсту щодо посвідчених заповітів, спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину, в п. 2.9, зазначено, що реєстратор вносить відомості до Спадкового реєстру у день вчинення відповідної нотаріальної дії. З наведеного слідує, що приватний нотаріус, за алгоритмом дій, тільки після вчинення відповідної нотаріальної дії та схвалення її стороною (або свідками в її присутності) повинна була внести відомості до спадкового реєстру у день вчинення нотаріальної дії, а потім після відкриття спадщини (в разі смерті особи) вручити заповіт особі (особам), які зазначені в ньому, як спадкоємцями. Частинами 1-3 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності. У ст. 2 Закону України «Про нотаріат» йдеться мова, про те, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України. Ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» наголошує, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»). Згідно п. 1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють таку нотаріальну дію: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо). Відповідно до положень ст. 45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Відповідно до п. п. 1, 2, 3 Глави 1 розділ І, п. 1 Глави 2 розділ І, п. 6 Глави 3 розділ І, п. 4 Глави 4 розділ І, п. п. 1, 2, 3, 4 Глави 6 розділ І, п. 5 Глави 9 розділ І, п. п. 1, 2, 3 Глави 11 розділ І, підпунктів 1.1, 1.3, 1.7, 1.8, 1.11 пункту 1 глави 3 розділу ІІ, підпункту 2.1 пункту 2 Глави 3 розділу ІІ,підпункту 6.1 пункту 6 Глави 3 розділу ІІпорядку вчинення нотаріальних дій затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 « (далі - Закон) та іншими актами законодавства України; нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб у день подачі нотаріусу всіх необхідних документів. У разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати правочин і заяву або інший документ підписує інша фізична особа, нотаріус установлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. У разі наявності сумнівів щодо обсягу повноважень уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної або юридичної особи, від імені якої діє представник. Нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. Нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування чи зміну заповіту, а також за наявності нового заповіту, який скасовує чи змінює раніше складений заповіт, роблять про це відмітку на примірнику заповіту, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та в алфавітній книзі обліку заповітів. Судом перелічено норми (правила), які визначають, як повинен діяти нотаріус при складанні заповіту, встановлення волевиявлення заповідача, послідовність дій, які повинен вчинити нотаріус при складанні заповіту, перелік осіб, які мають право бути присутніми під час складання заповіту та його підписання, випадки скасування чи зміни заповіту. Це є обов`язком нотаріуса і не може відбуватись в інший спосіб ніж визначено в зазначеному порядку, в перелічених вище нормах матеріального права, оскільки при цьому будь порушенні права, як спадкодавця та спадкоємців. Разом з тим нотаріус повинен вказати в заповіті причину (явище, яке обумовлює або породжує інше явище. Підставу та привід для нотаріальної дії. Мотив, яким є підписання заповіту іншими особами). В заповіті не розкрито значення слова за «хворобою», яке в тлумачному значенні означає порушення нормальної життєдіяльності організму під впливом несприятливих чинників внутрішнього й зовнішнього середовища. Тобто з цього приводу суд констатує, що нотаріус при встановленні факту певного захворювання заповідача, повинен був переконатись (впевнитись) в цьому, шляхом отримання відповідних медичних документів, на підтвердження того, що заповідач не міг в силу наявної в нього хвороби здійснити підписання заповіту, після чого конкретно вказати в заповіті чим саме хворіє заповідач. Не виконання цього ставить під сумнів, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі. На переконання суду отриманні в ході розгляду справи докази не підтверджують позиції позивачів, а навпаки, встановлюють наявність обставин (фактів), що обґрунтовують позовні вимоги. Відповідно до частин 2 та 4 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Частинами 1 та 2 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За наведених в мотивувальній частині рішення обставин зазначений вище заповіт підлягає безумовному визнанню недійсним. З відповідачів відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог витрати, понесені позивачем при зверненні до суду (сплачений судовий збір). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із принципу верховенства права, як фундаментального принципу в правовій площині, з ухваленням законного и обґрунтованого рішення. На підставі наведеного та

Outcome: approved