Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 червня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого [PERSON] було передано в позику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. строком повернення до 15.07.2012 року. У встановлений строк відповідач свій обовязок не виконав і суму боргу не повернув, у звязку з чим строк повернення коштів було перенесено до 31.12.2012 року згідно розписки від 12.12.2012 року. Крім того, 21 червня 2012 року між ним та відповідачем було укладено ще один договір позики у формі розписки, відповідно до якого [PERSON] було передано грошові кошти у розмірі 18 000,00 доларів США, що еквівалентно 143 820,00 грн., строком повернення до 12.12.2012 року. У встановлений строк відповідач свій обовязок не виконав і суму боргу за другою розпискою не сплатив. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 19 лютого 2016 року 1 долар США дорівнює 26,46 українським гривням. Таким чином заборгованість відповідача по другій розписці станом на 19.02.2016 року складає 476280,00 грн., всього заборгованість по двом розпискам на 19.02.2016 року складає 526280,00 грн. Через тривале неповернення позики, відповідач повинен сплатити суму інфляції по першій розписці у розмірі 39381,96 грн., три відсотки річних по першій розписці у розмірі 5531,50 грн. та по другій розписці 52416,89 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 623610,35 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 526 280 грн., інфляційні нарахування у розмірі 39 381,96 грн., три відсотки річних у розмірі 57 948,39 грн., а всьог7о 623 610,35 грн., та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.526, 651 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення договору іншою стороною, договір може бути розірвано за рішенням суду. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ У відповідності до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що 14 червня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якого [PERSON] було передано позивачем грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. строком повернення до 15.07.2012 року. У встановлений строк відповідач свій обовязок не виконав і суму боргу не сплатив, у звязку з чим строк повернення коштів було перенесено до 31.12.2012 року, про що складено розписку від 12.12.2012 року. Проте? вказана сума боргу у вказаний період не була повернута відповідачем позивачеві. Крім того, 21 червня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивачем [PERSON] було передано грошові кошти у розмірі 18 000,00 доларів США, що було еквівалентно 143820,00 грн., строком повернення до 12.12.2012 року. У встановлений строк відповідач свій обовязок не виконав і суму боргу за другою розпискою не повернув. В зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за вказаними розписками позивачем на його адресу було направлено письмову вимогу про сплату боргу, яка залишилася без виконання. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 19 лютого 2016 року 1 долар США дорівнює 26,46 українським гривням. Таким чином, заборгованість відповідача по другій розписці станом на день подачі позовної заяви до суду 19.02.2016 року складає 476 280,00 грн. В сумі заборгованість по двом розпискам станом на 19.02.2016 року складає 526 280,00 грн. У відповідності до умов зазначених договорів позивач зобовязувався надати відповідачу позику в зазначеній сумі, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався повернути позику, в обумовлений договорами строк. Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав в повному обсязі, передавши кошти, відповідач своєчасно суму позики не повернув. У звязку з чим утворилась заборгованість, яка становить 526 280,00 грн. та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню: сума інфляції по першій розписці, що складає 39 381,96 грн. (50000 грн. * 178,764% = 89 381,96 грн.; 89 381,96 грн. - 50 000,00 грн. = 39 381,96 грн.); три процента річних за 1346 днів по першій розписці у розмірі 5531,50грн. (50000х3%*1346/365/100) та 1339 днів по другій розписці у розмірі 52 416,89 грн. (476 280грн.*3%*1339/365/100), як відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики від 14.06.2012 року та від 21.06.2012 року в загальній сумі 623 610,35 грн. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові збір у розмірі 6236,11 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved