Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначає, що 14.08.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СМ-SMЕ200/374/2008, остаточний строк повернення кредитних коштів 13.08.2023 р. Банк надав відповідачу кредит у розмірі 75\~000 доларів США. Свої зобовязання за договором банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу відповідний кредит. В забезпечення виконання зобовязань 14.08.2008 р. укладено договір поруки з [PERSON] У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором відповідач станом на 23.06.2016 р. має заборгованість по тілу кредиту у сумі 57556,70 доларів США, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсокам складає 12904,80 доларів США. Просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 70461,50 доларів США та судовий збір у сумі 26224,94 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та в належній формі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем\~ їх проживання, на адресу суду повернулися конверти з відміткою «отримано особисто», та «за закінченням терміну зберігання», документів на підтвердження поважності причин неявки до суду не надано, від них не надійшло повідомлення про розгляд справи у їх відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до договору № СМ-SMЕ200/374/2008 від 14.08.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 75\~000 доларів США на споживчі цілі, остаточний строк повернення кредитних коштів 13.08.2023 р. [PERSON] зобовязалася сплачувати відповідну плату за користування кредитом згідно п.1.4, 1.5 Кредитного договору. Згідно п.1.5.1 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Договором встановлено і графік погашення кредиту та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ЗАТ "ОТП Банк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-SME200/374/2008 від 14.08.2008 р. Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Заборгованість за кредитним договором станом на 23.06.2016 року становить 70\~461,5 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. В силу ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав ПАТ «ОТП Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідачі порушили зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «ОТП Банк» має банківську ліцензію № 191 від 08.11.2006 р., видану та зареєстровану Національним банком України 02.03.1998 р. за номером 273. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 26 224,94 грн., що підтверджується платіжним дорученням, який підлягає стягненню на користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 546, 549, 553, 554, 598, 599, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved