Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 24 листопада 2005 року по 17 вересня 2008 року. У шлюбі в них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Одразу після розірвання шлюбу відповідач деякий час ще спілкувався із позивачем та з донькою, але останній раз вони дочкою бачили його 01 вересня 2014 року, після цього він зовсім перестав цікавитися життям дочки. До серпня 2014 року він сплачував аліменти, але не особисто і добровільно, а на підставі виконавчого листа №2-1931 від 12.08.2009 року, виданого Дзержинським районному судом м. Кривого Рогу. На теперішній час аліменти він не сплачує. На протязі останніх восьми років, після розірвання шлюбу з відповідачем, всі питання щодо виховання дитини весь час вирішувалися та вирішуються самостійно позивачем без участі ї підтримки з боку відповідача. Він як батько ухиляється від виконання своїх обов'язків, зовсім не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному дитині для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. До того ж відповідач неодноразово засуджений, веде аморальний спосіб життя, тому позивач вважає, що у неї є всі підстави звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до характеристики учениці [INFO], 2006 року дитина є старанною, дисциплінованою, працелюбною ученицею. Бере активну участь у громадському житті класу. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини. Батько нехтує вихованням [PERSON], не цікавиться її навчанням. Тому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дочки - [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні присутні не були, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник третьої особи виконкому Дзержинської районної у місті ради в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірваний 17 вересня 2008 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.09.2008 року) (а.с.5). Позивач та Відповідач є батьками [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER] від 03.10.2006 року (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення суду Відповідач зобов'язаний виплачувати Позивачу аліменти на утримання малолітньої дитини, та дружини. Згідно з довідкою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг про неотримання аліментів за № 310/г від 20.10.2016 року [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 21.08.2014 року по 20.10.2016 року, згідно з виконавчим листом 2-1931 від 12.08.2009 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] до її повноліття (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] навчається у КЗШ № 103 м. Кривого Рогу з першого класу. В позаурочний час дівчинка відвідує художню школу № 1, гурток ЦДЮТ «Сувенір», шкільний кружок «Рукодільниця». (а.с.8). Згідно наданої довідки мати приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько нехтує вихованням [PERSON], не цікавиться її навчанням (а.с. 8). Таким чином, позивач самостійно забезпечує всі потреби своєї доньки [PERSON], займається вихованням дитини, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує їй одяг, взуття, інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб донька отримувала відповідне для її віку та потреб харчування. Відповідно до висновку від 10 січня 2017 року за № 14/29-135 щодо позбавлення батьківських прав, виконком Металургійної районної у місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.30). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка батька і щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов'язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення Відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що згідно пункту 2 частини 1 ст.164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини. Враховуючи ті обставини, що питання про стягнення аліментів були вирішені до подання позову про позбавлення батьківських прав, суд не стягує з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивача. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає сума судового збору в розмірі 551,20 грн. та 300,00 грн. за оплату публікації оголошення в пресі.

Outcome: approved