Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] у якому просила: стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 280240,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2802,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 березня 2013 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] під розписку та згідно договору позики від 29 березня 2013 року позичили у позивачки гроші у розмірі 180000,00 грн. При цьому відповідачка [PERSON] власноручно написала заяву про згоду на укладення договору позики з її чоловіком, в якій зазначила, що їй відомо, що отримані в позику гроші переходять у власність її з чоловіком сім'ї, відповідно до вимог Сімейного Кодексу України будуть об'єктом права спільної сумісної власності як такі, що набуваються під час шлюбу. Обов'язок повернення отриманої у позиці суми грошей також покладається на них спільно. Згідно договору позики відповідачі повинні були повернути кошти у повному обсязі до 01 грудня 2013 року (графік погашення заборгованості викладений у п.п. 2.1-2.6), при цьому сплачуючи щомісячно 3% від суми заборгованості (п.2), що при сумі 180000,00 грн. складають 5400,00 грн. Станом на сьогоднішній день суму основного боргу повернуто не було, при цьому відповідачі постійно вводять позивачку в оману щодо повернення коштів. Відсотків за договором відповідачі повинні були сплатити (за 20 місяців, п. 2 договору) 5400,00*20 = 108000,00 грн. Відповідачі сплатили ж тільки 50000,00 грн. Таким чином борг за відсотками, що передбачені договором складає: 108000,00-50000,00 = 58000,00 грн. Відповідно борг складає 180000,00 + 58000,00 = 238000,00 грн. Згідно п.3.4 договору при неповерненні позики та відсотків за договором позивач має право пред'явити цей договір до стягнення та вимагати повернення основного боргу, відсотків за договором з урахуванням індексу інфляції, а також сплати 3% від простроченої суми заборгованості. Тому 3% від суми 238000,00 грн. складають 7140,00 грн., що підлягають сплаті, як це передбаченого договором. Річна інфляція в 2013 році склала 100,5% а в 2014 році 119%, таким чином інфляційні нарахування складають відповідно 900 грн. в 2013 році та 34200,00 грн. в 2014 році, разом 35100,00 грн. Враховуючи вищенаведені розрахунки, борг відповідачів перед позивачкою склав: 180000,00+58000,00+7140,00+35100,00 = 280240,00 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму боргу в розмірі 280240,00 грн. та судовий збір в розмірі 2802,41 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданнні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду судом повідомлені належним чином шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті "Урядовий кур'єр", тому суд, враховуючи матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідачів, відповідно до ст.ст. 74, 76, 169, 224 ЦПК України провівши заочний розгляд справи. Суд дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 29 березня 2013 року між позивачкою та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, згідно якого сума позики становить 180000,00 грн. Відповідно до вказаного договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики та відсотків має бути здійснено не пізніше 01 грудня 2013 року, дотримуючись погодженого графіку платежів (а.с.7-10). Відповідно до п. 2 а) договору відсотки за користування коштами складають 3% від поточної суми позики, що складають 5400,00 грн. до моменту першого повернення коштів, а далі нараховуються від суми поточної заборгованості. Згідно п. 3.4 договору при неповерненні суми позики своєчасно, тобто до 01 грудня 2013 року, враховуючи графік погашення позики разом з відсотками згідно п.2 даного договору, позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням відсотків за графіком погашення, індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків від простроченої суми за користування коштами. Згідно п. 4.2 за даним договором позичальник підтверджує позикодавцеві та повідомляє усіх зацікавлених у тому осіб про те, що його дружина [PERSON] дала згоду на отримання у позику зазначеної у цьому договорі грошової суми, шляхом написання заяви та виступає поручителем Згідно ст.ст. 61, 65 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; такий договір створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Зідно ч.1 ст. 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 даної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Загальна заборгованість відповідачів перед позивачкою становить 280240,00грн. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, сума основного боргу складає 180000,00 грн., три проценти річних за користування коштами складає 58000,00 грн., три відсотки від простроченої суми заборгованості складає 7140,00 грн. інфляційні нарахування як це передбачено договором складає 35100,00 грн. Оскільки до теперішнього часу відповідачі не повернули позивачці в повному обсязі борг за договором позики, суд, дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені останньою. Відповідно до п.6 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачка сплатила за публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів 420,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved