Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що їй належить на праві спільної часткової власності 17/50 частин житлового будинку № 122 по вулиці Ставищанській в м. Білій Церкві, 3-й особі [PERSON] належить 33/50 частини вказаного будинку, відповідач зареєстрована в цьому будинку, але тривалий час з вересня 2012 року не проживає, участі в утриманні майна та в оплаті комунальних послуг не приймає, факт реєстрації відповідача за вказаною адресою створює для позивача ряд незручностей, змушує нести додаткові витрати по комунальним платежам, є перешкодою у здійсненні правомочностей щодо користування і розпорядження належним майном. Позивач просила суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням житловим будинком № 122 по вулиці Ставищанській в м. Білій Церкві. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач до суду не зявилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації її місця проживання відповідно до ст.74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без її участі до суду не надходило, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Ч.5 ст.74 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. 3-я особа [PERSON] в судове засідання також не зявився, надіслав письмове клопотання щодо розгляду даної справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу належить на праві спільної часткової власності 17/50 частин житлового будинку № 122 по вулиці Ставищанській в місті Білій Церкві Київської області на підставі свідоцтва про право власності від 15.02.1990 року, оформленого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-986, та договору дарування від 11.04.2007 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 2-1227, що стверджується копіями цих правовстановлюючих документів. 3-й особі [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 33/50 частини даного будинку на підставі договору дарування від 19.07.2007 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1-2563, що слідує з копії цього договору. Право спільної часткової власності позивача та 3-ї особи на будинок № 122 по вулиці Ставищанській в місті Білій Церкві зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що вбачається з Інформаційної довідки від 05.02.2016 року № 52718618. В судовому засіданні також встановлено, що в цьому будинку зареєстровані позивач, її син [PERSON] [INFO], онука позивача відповідач [PERSON], що вбачається з довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6 від 19.02.2016 року. З пояснень представника позивача слідує, що відповідач за вказаною вище адресою зареєстрована, але не проживає з вересня 2012 року, жодної участі в утриманні будинку відповідач не приймає, її реєстрація у вказаному вище житловому приміщення створює для позивача перешкоди щодо розпорядження та користування належним їй житлом. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області, відповідач значиться зареєстрованою [INFO]. Свідки [PERSON] -син позивача та [PERSON] сусідка позивача, в суді показали, що відповідач дійсно з 2012 року не проживає у [INFO], вона сама добровільно залишила цей будинок, жодних перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинив, позивач фактично виховувала відповідачку з дитинства. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, позбавлення права користування житлом. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач була зареєстрована і набула права на користування житловим приміщенням вказаного вище будинку, як член сімї власника житла, тривалий час більше року не проживає без поважних причин у будинку, але залишається зареєстрованою по даний час за цією адресою, добровільно з реєстрації не знялася, її реєстрація створює перешкоди для позивача, як власника майна, у користуванні та розпорядженні цим майном, перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинив. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. А тому суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком № 122 по вулиці Ставищанській в м. Білій Церкві. Враховуючи наведене та

Outcome: approved