Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, у зв'язку з продовженням навчання їх спільної дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що відповідач відмовляється добровільно утримувати дочку, у звязку з продовженням її навчання. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, а також не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про такий розгляд, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. З 15 лютого 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого, зокрема, 13 січня 1999 року народилась дитина [PERSON] (а.с.5-6), яка проживає разом з матір'ю (а.с.8). Також, згідно довідки, виданої 17 листопада 2016 року ДНЗ "Житомирське вище професійне технологічне училище" (а.с.7), [PERSON] з 1 вересня 2014 року навчається у даному навчальному закладі на неповному державному утриманні та термін її навчання спливає 30 червня 2017 року. Наведені правовідносини регулюється наступними нормами матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 1 ст. 200 СК України). Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Визначаючи розмір аліментів суд повинен ураховувати як реальну потребу того, на чию користь вони стягуються, так і на матеріальне становище самого платника аліментів. Відтак, з огляду на те, що відповідач не надає коштів на утримання (навчання) дитини, суд дійшов до висновку про те, що заявлена до стягнення позивачем вимога про стягнення 1/4 частини всіх видів його доходів буде достатньою для задоволення потреб дитини сторін у зв'язку з її навчанням. Крім цього, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 640 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved