Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] перебувала зі своєю матір'ю, [PERSON], [INFO] в КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради Ірпінський пологовий будинок». На даний час дитина перебуває у Ірпінській міській дитячій лікарні. Матір дитини, [PERSON], [INFO], яка тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS] (Центр соціальної реабілітації Київський Християнський Благодійний Фонд «Наріжний камінь»), з пологового будинку направлена на лікування до КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2», у зв'язку із погіршенням стану психічного здоров'я, а дитину було переведено з КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради Ірпінський пологовий будинок» до Ірпінської міської дитячої лікарні. Гр. [PERSON] в шлюбі не перебуває, знаходиться на обліку в Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Бучанської міської ради, як така, що потрапила в складні життєві обставини. З 12.09.2017 по 29.12.2017 [PERSON] відбувала покарання в Чортківській установі виконання покарань № 26. Після звільнення, перебуваючи під домашнім арештом, поступила до Ірпінського пологового будинку, перебуваючи на 38-39 тижні вагітності. [INFO] гр. [PERSON] народила дівчинку. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 20.03.2018, № 140 «Про реєстрацію народження новонародженої дитини» дитині було присвоєно прізвище, ім'я, по батькові, [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Оскільки малолітня [PERSON], [INFO] залишилася без нагляду та опіки матері, дбаючи про краще майбутнє дитини та для встановлення дитині соціального статусу, а також встановлення інформації про стан психічного здоров'я гр. [PERSON], 1977 р.н. позивач звернувся до суду. У зв'язку з вищевикладеним просили суд відібрати у гр. [PERSON], [INFO] малолітню доньку [PERSON], [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з Відповідача на їх користь на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені. Згідно поданої заяви просять суд розглядати справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату та час судового розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Ірпінський відділ Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Третя особа Київський обласний будинок дитини в м. Боярка в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримують. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] перебувала зі своєю матір'ю, [PERSON], [INFO] в КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради Ірпінський пологовий будинок». На даний час дитина перебуває у Ірпінській міській дитячій лікарні. Матір дитини, [PERSON], [INFO], яка тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS] (Центр соціальної реабілітації Київський Християнський Благодійний Фонд «Наріжний камінь»), з пологового будинку направлена на лікування до КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня № 2», у зв'язку із погіршенням стану психічного здоров'я, а дитину було переведено з КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня Ірпінської міської ради Ірпінський пологовий будинок» до Ірпінської міської дитячої лікарні. Гр. [PERSON] в шлюбі не перебуває, знаходиться на обліку в Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Бучанської міської ради, як така, що потрапила в складні життєві обставини. З 12.09.2017 по 29.12.2017 [PERSON] відбувала покарання в Чортківській установі виконання покарань № 26. Після звільнення, перебуваючи під домашнім арештом, поступила до Ірпінського пологового будинку, перебуваючи на 38-39 тижні вагітності. [INFO] гр. [PERSON] народила дівчинку. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 20.03.2018, № 140 «Про реєстрацію народження новонародженої дитини» дитині було присвоєно прізвище, ім'я, по батькові, [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Висновком Органу опіки та піклування Бучанської міської ради № 20-08/89 від 21.03.2018 затверджено доцільність відібрання малолітньої [PERSON], [INFO] у матері, [PERSON], 1977 р.н. без позбавлення її батьківських прав. Наказом В.о. начальника служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради № 04 від 21.03.2018 [PERSON] взято на облік як дитину, яка опинилась складних життєвих обставинах. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 СК України, суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє вимоги позивача про відібрання у гр. [PERSON], [INFO] малолітньої доньки [PERSON], [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Згідно ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча зобов'язана та має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, а тому суд вважає за можливе та за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дочки, у розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду, і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за доцільне роз'яснити відповідачу, що у разі, коли відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню доньки, суд за її заявою може постановити рішення про повернення дитини. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з кожного з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180, 182 СК України, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved