Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 12 по вул. Дачній в м. Вінниці. З 04.05.2013 року у вказаному будинку прописаний знайомий позивача [PERSON]. [PERSON] [PERSON] в зазначеному будинку порушує право власності позивача, так як він не може належним чином на власний розсуд розпоряджатись своєю власністю, змушений витрачати додаткові кошти. Тому позивач змушений звернутися із даним позовом до суду. Позивач згідно заяви підтримав позов в повному обсязі та просив суд провести заочний розгляд справи у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з”явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належно. В зв’язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивача не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.08.2011 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній набув у власність 7/20 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 12, розташованого в м. Вінниці по вул. Дачній (а.с. 12). Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП "ВМБТІ" від 07.09.2011 року [PERSON] на праві приватної сласності належить 7/20 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по вул. Дачній, 12, в м. Вінниці (а.с. 10). Відповідно до записів домової книги [PERSON], [INFO], зареєстрований [INFO] з 04.05.2013 року (а.с. 6-9). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України, передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відсутній без поважних причин понад один рік, що позбавляє його на право користування даним будинком та призводить до порушення права позивача на вільне розпорядження своїм правом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 16, 29, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved