Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив суд, визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий №6325485500:01:000:1014, розташовану на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №503085, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 25 березня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 25 березня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син, Позивач [PERSON], та відповідачі по справі. Позивач на час смерті спадкодавиці був зареєстрований та постійно проживав з нею за однією адресою. Таким чином, прийняв спадщину. Відповідачі по справі спадщину не приймали, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, на спадщину не претендують, хоча і були зареєстровані за однією адресою із спадкодавицею, але постійно не проживали з нею. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 21). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 22-24). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~сторін за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 березня 2014 року померла мати Позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №429665 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2 га (рілля), кадастровий №6325485500:01:000:1014, розташованої на території Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №503085 від 21.05.2013 року (а.с. ). Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її син, Позивач [PERSON], та відповідачі по справі. Той факт, що Позивач є сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ВЛ № 460218 (а.с. 8). Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач на час смерті спадкодавиці був зареєстрований та постійно проживав з нею за однією адресою. Таким чином, прийняв спадщину, адже саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2\~ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Про відмову від прийняття спадщини Позивач не заявляв. Відповідачі по справі спадщину не приймали, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, на спадщину не претендують, хоча і були зареєстровані за однією адресою із спадкодавицею, але постійно не проживали з нею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мосьпанівської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 169 від 22.04.2016 року (а.с. 12). Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved