Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON] Після смерті останнього залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який позивач не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого за законом, яка прийняла спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що заперечень немає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області 23 липня 2013 року. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Лопатіна», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18 вересня 1965 року зареєстрованого м. Кременчук міським РАЦС, актовий запис № 1113. До складу спадкового майна, зокрема входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований: [ADDRESS]. [PERSON] (позивач) звернулася до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] року [PERSON], а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. 15 квітня 2014 року Баглай А.В., державний нотаріус Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючі документи на спадковий будинок. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлого [INFO] року [PERSON] в Четвертій Кременчуцькій державній нотаріальній конторі Полтавської області 13 січня 2014 року заведена спадкова справа № 02/2014, заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого - [PERSON]. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є [PERSON], на ім'я якої видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки №698 від 10.04.2014, виданої виконкомом Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, за померлим [PERSON] згідно з записом в погосподарській книзі №2 сторінка 87, лічився житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 28.05.2014 житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», гараж літ. «Б», убиральня літ. «В», баня літ. «Г», ганок літ. «аг», огорожа №1, ворота з хвірткою №2 - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Як вбачається з довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» № 61/3649 від 23.08.2018 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Належність житлового будинку [ADDRESS] спадкодавцю [PERSON] підтверджується даними договору купівлі продажу житлового будинку зареєстрованого за № 405, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] в с. Лізки, технічного паспорту, з якого вбачається, що будинок побудований у 1992 році, випискою з погосподарської книги №2 сторінка 87, рішенням виконавчого комітету Градизької селищної ради народних депутатів Глобинського району, Полтавської області № 73 від 18.12.1992, [PERSON] надано дозвіл на проведення індивідуального будівництва, згідно якого затверджено акт прийому в експлуатацію житлового будинку № [ADDRESS] та визнання права власності на житловий будинок за [PERSON] Відповідно до ст. 331 ЦК УРСР в редакції, яка діяла на час будівництва житлового будинку - 1992 рік, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно з п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрація будинків провадилася бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящихся. За змістом п. 13 цієї Інструкції за відсутності правовстановлюючих документів бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої ради депутатів трудящихся, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої ради трудящихся видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок. Вказані правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17.10.2013 року. Відповідно до п. 49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до нього, побудованих до 05.08.1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів". Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1992 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Враховуючи те, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями був побудований [PERSON] в 1992 році, його технічний стан відповідає державним будівельним нормам, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог діючого законодавства, інших спадкоємців немає, суд вважає доцільним визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] року в м. Кременчук, Полтавської області.

Outcome: approved