Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.1990 року позивачу відповідно до ордеру на право заняття службової житлової площі №124 на родину із чотирьох осіб було надана трикімнатна квартира №98, розташована за адресою вул. Соціалістична (зараз [PERSON]), 37 у м. Краматорську. Відповідно до вищезазначеного ордеру 01.01.1991 року між позивачем та управлінням будинками №5 житлово-комунального управління НКМЗ був укладений договір найму квартири №98 за адресою вул. Соціалістична (зараз [PERSON]), 37 у м. Краматорську. В квартирі №98, розташованій за адресою вул. Соціалістична (зараз [PERSON]), 37 у м. Краматорську позивач проживає безперервно з 1991 року по теперешній час. В цій квартирі зареєстровані позивач та його члени сімї. За ці роки позивач в квартирі зробив ремонт, сплачує комунальні послуги. За час проживання позивача в квартирі відповідач ніяких претензій не висував. З моменту вселення позивач постійно мешкає у зазначеній квартирі та сплачує комунальні послуги, добросовісно, відкрито проводжує володіти вказаним майном вже понад 26 років на підставі чого просив визнати право власності на зазначену квартиру, в порядку набувальної давності. Представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], до судового засідання не зявився, проте надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без його участі. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності [PERSON] до судового не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 124 на право заняття службової житлової площі від 19.12.1990 року [PERSON] була надана у користування квартира № 98, по вул. Соціалістична, 37 у м. Краматорську. (а.с. 4) Відповідно до договору найму, укладеного між позивачем та управлінням будинками №5 житлово-комунального управління НКМЗ позивачу була передана у користування квартира № 98, по вул. Соціалістична, 37 у м. Краматорську. (а.с. 5) Судом також встановлено, що [PERSON] зареєстрован та безперервно проживає разом зі своєю сімєю за спірною адресою з 1991 року. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 47 Конституції України, встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч 1. ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Положеннями статті 344 ЦК України визначено ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно з ст. 344 ЦК України є добросовісність, тобто володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні суд вважає доведеним, що вказане володіння є добросовісним, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України та можливе набуття зазначених приміщень у власність за давністю володіння відповідно до правил, встановлених статтею 344 ЦК України. Також, така правова позиція закріплена і у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. В судовому засіданні судом встановлено наступні обставини, а саме те, що спірне майно є законним обєктом володіння, відкритість, безперервність володіння позивача чужим майном понад 26 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 26 років, і ніхто не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки, позивач добросовісно відкрито володіє даним майном, проживає та зареєстрований в квартирі № 98, по вул. В. Стуса (Соціалістична), 37, у м. Краматорську і жодних претензій чи вимог з боку інших осіб щодо оспорювання права власності на вказану квартиру не встановлено, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Outcome: approved