Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що 04.12.2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 004-28063-041211 за умовами якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 6 000.00 грн. Зазначає, що відповідач скористався кредитною лінією, але не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, яка станом на 10.10.2014 року складає 8461.34 грн., що включає: тіло кредиту - 8461.34 грн., прострочене тіло кредиту - 0.00 грн., заборгованість за відсотками - 0.0 грн., заборгованість за комісіями - 0.00 грн.. Просить стягнути на свою користь з відповідача загальну суму заборгованості в сумі 8461.34 грн., а також понесені судові витрати в сумі 243.60 грн.. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив, в позовній заяві зазначив, що свої вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглянути справу у відсутності представника на підставі наявних у справі доказів та не заперечував проти заочного розгляду справи. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач у судове засідання не з»явився, натомість його представник подав заяву, якою позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. За викладеного суд ухвалює провести розгляд справи у відсутності сторін спору і що узгоджується із положденнями ст.169 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідного до ч.2 ст.1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». За вимогами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обствин спору вбачається, що відповідач взяті на себе зобов»язання по кредитному договору повністю не виконує, що спричинило заборгованість в сумі 8461.34 грн.. За викладеного та встановлених обставин справи визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається. Позов таким чином підлягає задоволенню. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь позивача.

Outcome: approved