Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію на суму 4042 грн. 37 коп. станом на 01.11.2013 року. Мотивує тим, що відповідач користується послугами комунального підприємства, але за них не розраховується на протязі тривалого часу. Станом на 01.11.2013 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 4042 грн.37 коп. Дану суму просить стягнути з відповідача.Крім того, КП «Теплокомуненерго» нарахувало відповідачеві 3% річних в сумі 158 грн. 39 коп. Дану суму також просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву з проханням розглядати справу без участі представника, позов підтримує , не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з' явився, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Між сторонами фактично було укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч.2 ст. 205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання позивачем (виконавцем) та прийняття відповідачами (замовниками) послуги з теплопостачання у гарячій воді. Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач споживає теплову енергію. Між ним та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання, про що свідчать особовий рахунок та наявність розрахункової книжки у відповідача. Права позивача порушені невиконанням зобов'язання відповідачем , а тому підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Закону України «Про теплопостачання», ст.1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 відповідач зобов»язаний оплачувати надані послуги за теплопостачання. Сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і за весь період затримки розрахунку станом на 01.11.2013 року складає 4042 грн. 37 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Крім того, КП « Теплокомуненерго» нарахувало відповідачеві 3% річних в сумі 158.39 грн.Дана сума також підлягає стягненню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Відповідно до наданої квитанції , позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., яка підлягає стягненню з відповідача . На підставі ст.ст.64,67 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630,

Outcome: approved