Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала таким. 28 грудня 2008 року помер [PERSON], який приходився їй, [PERSON], рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), однак правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку втрачено. Нею спадщину після смерті батька прийнято шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Її мати - [PERSON], померла 02.01.2000 року, брат - [PERSON] помер 06 лютого 2016 року, однак спадщину після смерті батька брат прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При житті брат проживав в незареєстрованому шлюбі із [PERSON], з якою у них народилось троє дітей. Однак в свідоцтвах про народження дітей брата батьком його не записано, проте цивільна дружина має намір встановити факт батьківства по відношенню до їх спільних дітей, отож вони матимуть право на спадкування за правом представлення. За наслідками поданих нею документів нотаріусу для оформлення спадкових прав, було винесено постанову про відмову у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на дане майно. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке її право не визнається, тому позивач просить суд здійснити захист її порушених прав шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 115830, площею 3,4029 га, що розташована на території Попівської сільської ради по спадщині за законом після смерті [PERSON], який помер 28 грудня 2008 року. В судове засідання позивач та її представник - адвокат [PERSON], який дії на підставі угоди від 17.06.2016 року не з'явились. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направили. Прийнявши до уваги те, що позивач та її представник використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та норми законодавства які їх регулюють, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28 грудня 2008 року в селі Вернянка, Липовецького району, Вінницької області, помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 23 та виконкомом Попівської сільської ради, Липовецького району видано свідоцтво про смерть серії І-АМ № 344274 ( а. с.5). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя заповідального розпорядження на випадок своєї смерті він не вчинив. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, згідно приписів ст. 1261 ЦК України, оскільки є дочкою спадкодавця, на що вказують свідоцтво про народження позивача серія ІІІ-АМ № 341448 (а. с.8), паспортні дані позивача (а. с. 4). У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті батька, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на що вказують матеріали Спадкової справи Липовецької державної нотаріальної контори № 93/16 до майна померлого 28 грудня 2008 року [PERSON] ( а. с.27-36), серед яких містяться довідки Попівської сільської ради за № 02-20/82 від 31.03.2016 року, за № 02-10/18 від 17.05.2016 року, з яких слід, що на день смерті [PERSON] склад його сім'ї був слідуючим : дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які дійсно спільно проживали та були зареєстровані за однією адресою: с. Попівка, Липовецького району, Вінницької області по вулиці Пролетарська, 37. Отже матеріали спадкової справи свідчать про те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли двоє дітей спадкодавця дочка - [PERSON] та син - [PERSON], який в подальшому 06.02.2016 року помер. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом та являючись таким спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернулась до нотаріуса із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку земельної ділянки по спадщині за законом після смерті батька, про що свідчать матеріали вищевказаної Спадкової справи. Однак правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 115830, виданий на ім'я [PERSON], втрачено та надано оголошення в засобах масової інформації про те, що такий державний акт вважати недійсним (а. с. 10). Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 14.06.2016 року, позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку земельної ділянки, яка розташована на території Попівської сільської ради, оскільки заявник не пред'явив документ, який посвідчує право власності спадкодавця на дане майно. В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Належність спадкодавцю [PERSON] спадкової маси у вигляді земельної ділянки площею 3,4029 га, що розташована на території Попівської сільської ради, Липовецького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується фотокопією державного акту серії ВН №115830 ( а. с. 9) а також констатовано відділом Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області ( а. с. 18). Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли діти спадкодавця - позивач у справі [PERSON] та її брат [PERSON], який помер 06.02.2016 року про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серія І-АМ № 343995, виходячи із приписів ч. 1 ст. 1267 ЦК України частка позивача у спадщині становить 1/2. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). З аналізу вказаної норми слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Встановлені судом обставини, на які посилається позивач у позовній заяві щодо наявності перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги доведені та ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Крім цього, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, глави 84 Книги шостої ЦК України,ст.ст. 1223, 1225, 1258, 1261, 1267,1268, 1270, 1275, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved