overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника по дорученню [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Лубенської міської ради, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] року померла [PERSON], останнім місцем проживання котрої було м.Лубни. Померла [PERSON] залишила заповіт від 18.12.1997 року , яким заповіла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель [PERSON] та [PERSON]. При зверненні до другої Лубенської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини отримала відмову в зв"язку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Прохає суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном до 4-х місяців, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Лубни. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву [PERSON] підтримав повністю, прохав її задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Суд, заслухав представника позивачки, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], останнім місцем проживання котрої було м.Лубни. Померла [PERSON] залишила заповіт від 18.12.1997 року , яким заповіла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель [PERSON] та [PERSON]. При зверненні позивачки [PERSON] до другої Лубенської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини отримала відмову в зв"язку з пропуском шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] тривалий час проживає в м.Харкові , та не змогла вчасно приїхати до м.Лубен та звернутись в установлений строк до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією паспорта , довідкою Лубенської міської ради. (а.с. 3,6). Позивачка є спадкоємицею після смерті [PERSON], однак нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини, в зв»язку з пропуском подачі заяви в нотаріальну контору, та рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується постановою нотаріуса (а.с.7). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, і вважає можливим продовжити їй строк для прийняття спадщини терміном до 4-х місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника по дорученню [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Оріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Юрченко М.А. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] При зверненні у квітні 2015 року до приватного нотаріуса Юрченко М.А. по питанню прийняття спадщини отримала відмову, постільки нею пропущено шестимісячний строк подачі заяви. Прохає суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном 3 місяці, яка відкрилась після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися, згідно наданої заяви позовні вимоги підтримують повність, прохають їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання також не з'явились, надіслали суду заяви з проханням розглянути справу без участі їх представників, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Суд, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] бабуся позивачки [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] При зверненні позивачки у квітні 2015 року до приватного нотаріуса Юрченко М.А. по питанню прийняття спадщини отримала відмову, постільки нею пропущено шестимісячний строк подачі заяви. (а.с.12). Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] вчасно не подала заяву до нотаріальної контори в зв"язку з тим, що у неї на утриманні знаходилася малолітня дитина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, і вважає можливим продовжити їй строк для прийняття спадщини терміном до 3-х місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позовній заяві вказала, що навчається на першому курсі Вищого професійного училища № 25 м. Хмельницький на денній формі навчання. Навчальний рік 2016-2017 будуть платними, тому вона потребує матеріальної допомоги. Її батьки згідно рішення суду від 16.03.2012 р. розлучені і батько [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обовязку утримувати її як доньку, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі твердої грошової суми 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду по досягненні нею 23 річного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, зменшила позовні вимоги та просить стягнути із [PERSON] аліменти в сумі 500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати справу у його відсутність, згідний сплачувати аліменти в сумі 500 грн.. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 184 ч. ч. 1, 2 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі наведене, враховуючи, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання між сторонами не досягнуто згоди, щодо обовязку її утримування, з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною двадцяти трьох років або до припинення навчання. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] в серпні 2016 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 03 травня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 388 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу 02 грудня 2012 року народилася дочка [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося, через що із квітня 2014 року вони разом не проживають , не ведуть спільного господарства, між ними припинені шлюбні стосунки , що свідчить про те, що шлюб має формальний характер, тому зберегти сім"ю неможливо.Просить розірвати шлюб , оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, згідно із якою просить розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі . Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву , згідно із якою просить розглядати справу за його відсутності, зазначає, що проти розірвання шлюбу не заперечує , позовні вимоги визнає повністю та просить їх задоволити . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: сторони вступили у зареєстрований шлюб 03 травня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 388 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу сторін 02 грудня 2012 року народилася дочка [PERSON] про що 24 грудня 2012 зроблено актовий запис № 2975 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Сімейне життя сторін не склалося , упродовж тривалого періоду часу, з 2014 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства , припинили подружні стосунки. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Із поданих сторонами до суду заяв убачається, що сторони дійшли до переконання, що їх сім"я розпалася, шлюб носиь формальний характер та підлягає до розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] в серпні 2016 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 19 листопада 2011 року, про що зроблено актовий запис № 2089 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей немає. Причина розірвання шлюбу у тому , що вона та відповідач люди різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства , тому вони припинили шлюбні стосунки , не ведуть спільного господарства . За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки шлюб є формальним , проти примирення категорично заперечує, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивачка [PERSON] . подала заяву, у якій зазначила, що просить справу про розлучення слухати за її відсутності , позовні вимоги підтримує у повному обсязі , після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дівоче Українець. . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повтроно , до суду не зявився, не повідомивши причин неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що слід ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 19 листопада 2011 року, про що зроблено актовий запис № 2089 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу сторін дітей немає. Внаслідок того, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони припинили шлюбні стосунки , не ведуть спільного господарства, що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачкою зазначено , що перебування у шлюбі суперечить її правам та охоронюваним інтересам , що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] в серпні 2016 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 21 серпня 1976 року, про що зроблено актовий запис № 14 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України . Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причина розірвання шлюбу у тому , що вони із відповідачем люди різних характерів , в них різні погляди на життя , тому упродовж тривалого часу -12 років вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки шлюб носить формальний характер , а перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, у якій зазначила , що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві, заслухавши справу за її відсутності .Також, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.. Відповідач [PERSON]., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, не повідомивши причин неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 21 серпня 1976 року, про що зроблено актовий запис № 14 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України. Внаслідок того, що сторони люди різних характерів , у них різні погляди на життя , упродовж тривалого періоду часу дванадцяти років - сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. , що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачкою зазначено , що перебування у шлюбі суперечить правам та її охоронюваним інтересам , що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] в серпні 2016 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 30 травня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 04 Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області . Від шлюбу 17 травня 2015 року народилася дочка [PERSON] Причина розірвання шлюбу у тому , що вона та відповідач люди різних характерів , в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства , тому вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки шлюб є формальним , проти примирення категорично заперечує, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, у якій зазначила , що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві, заслухавши справу за її відсутності . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повтроно , до суду не зявився, не повідомивши причин неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 30 травня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 04 Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області . Від шлюбу сторін 17 травня 2015 року народилася дочка [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1177 від 27 травня 2015 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міськогоого упрапвління юстиції . Внаслідок того, що сторони люди різних характерів , у них різні погляди на сімейне життя , ведення спільного господарства, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства., що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачкою зазначено , що перебування у шлюбі суперечить правам та її охоронюваним інтересам , що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] в серпні 2016 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 31 липня 1988 року, про що зроблено актовий запис № 1008 відділом Загсу Тернопільського міськвиконкому Тернопільської області . Причина розірвання шлюбу у тому , що вона та відповідач люди різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства , тому вони не ведуть спільного господарства, практично припинили шлюбні стосунки . Звернутися із заявою про розірвання шлюбу в органи рацсу відповідач не бажає. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки шлюб є формальним , проти примирення категорично заперечує, перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, у якій зазначила, що просить справу про розлучення слухати за її відсутності ,позовні вимоги підтримує у повному обсязі . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повтроно , до суду не зявився, не повідомивши причин неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що слід ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 31 липня 1988 року, про що зроблено актовий запис № 1008 відділом Загсу Тернопільського міськвиконкому Тернопільської області . Внаслідок того, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони не ведуть спільного господарства, припинили шлюбні стосунки , що свідчить про те, що сім"я сторін розпалася та шлюб має формальний характер . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачкою зазначено , що відповідач звертатись щодо розірвання шлюбу в органи рацсу не бажає, натомість перебування у шлюбі суперечить її правам та охоронюваним інтересам , що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved