Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду посилаючись на те, що 14.12.2013 року померла [PERSON] та залишилась спадщину у вигляді земельної ділянки площею 13,62 га. Спадкоємцями є тільки позивач, відповідно до заповіту, однак на теперішній час неможливо оформити спадщину, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Просить суд, у звязку із виниклими обставинами, визнати за нею право власності на належну померлій земельну ділянку на території Нововолодимирівської сільської ради Голопристаського району Херсонської області за кадастровим номером 6522383900:10:083:0004 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник позивача, належним чином повідомлений, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і відповідно підлягаючими задоволенню виходячи із наступного: Судом встановлено, що земельна ділянка площею 13, 62 га на території Нововолодимирівської сільської ради Голопристаського району Херсонської області за кадастровим номером 6522383900:10:083:0004 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON], яка померла 14.12.2013 року. Відповідно до заповіту від 15.04.2008 року [PERSON] розпорядилася належним їй на день смерті майном на користь [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадкові права на земельну ділянку він позбавлений можливості, так як втрачений оригінал державного акту. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни -спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Згідно Земельного Кодексу України після затвердження відповідним органом проекту землеустрою надається згода на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Лише після розроблення технічної документації із землеустрою здійснюється заповнення, державна реєстрація та видача державного акта на право власності на земельну ділянку. Державні акти на право власності на земельну ділянку видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України з дотриманням вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом, тому має право спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON], але не має оригіналу документа про право власності на зазначену земельну ділянку. Саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу Державного акта про право власності на землю не існує.

Outcome: approved