Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом зазначивши, що 01.06.2017 року між позивачем та відповідачем укладений усний договір купівлі-продажу гаража розташованого по вул. Центральній, 155-Г/1 в м. Волноваха Донецької області, який належав відповідачу на підставі свідотцтва про право власності від 29.06.2000 року. За умовами договору позивачу перейшло право власності на гараж, за які він сплатив грошові кошти, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів. Заплативши кошти і отримавши згоду на продаж позивачем виконані всі умови договору, тобто правочин укладений з додержанням вимог ст. 203, 205 ЦК України. Позивач користується гаражом, на неодноразові звернення до відповідача здійснити належне нотаріальне оформлення, відповідач відмовляється. У звязку з тим, що договір купівлі-продажу гаража не може бути оформлений нотаріально, він не може отримати правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності на об"єкт нерухомості на своє ім"я, тому змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав та визнання права власності. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ч. 1 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсними. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ст. 218 ЦК України правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми укладеної усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення зокрема шляхом прийняття вчинення зокрема шляхом прийняття виконання такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним, а також згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі ч. 2 ст. 219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Як було встановлено судом, 01/06/2017 року між позивачем відповідачем укладений усний договір купівлі-продажу гаража розташованого по вул. Центральній, 155-Г/1 в м. ВолновахаДонецької області.(а.с.9). Тому суд вважає необхідним, визнати правочин купівлі продажу гаража, розташованого по вул. вул. Центральній, 155-Г/1 в м. Волноваха Донецької області дійсним, визнати за [PERSON] право власності на гараж. На підставі ст.ст. 204, 207, 218-220, 328, 391, 392, 334 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved