Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути солідарно з відповідача та третьої особи на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2014 року по 28.02.2015 року, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., та витрати по наданню юридичної допомоги. Позов обґрунтовує тим, що з 08 серпня 1986 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, однак з 01.04.2014 року по 28.02.2015 року, такий не виплачує їй заробітну плату. Вона неодноразово зверталася до керівництва заводу з вимогою виплатити заборгованість, однак її прохання були проігноровані. Крім того, вважає, що незаконними діями відповідача та третьої особи у зв'язку з позбавленням права на своєчасну оплату праці, вона не мала можливості вільно розпоряджатися своїми коштами. Сторони у судове засідання не з'явилися, однак позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог в частині стягнення заборгованості, уточнивши розмір моральної шкоди в розмірі 500 грн. з ПАТ «ДЗАК». Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 10638,12 грн. ( згідно довідки №406, від 16.04.2015 року) визнає. В частині стягнення моральної шкоди, покладається на думку суду та просить прийняти законне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Довідкою ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» від 16.04.2015 року №406, встановлено, що заборгованість перед ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» перед [PERSON] з виплати заробітної плати за квітень 2014 року по лютий 2015 року включно становить 10638,12 грн.. Положеннями ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення на її користь моральної шкоди. При цьому суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок невиплати їй розрахункових коштів, вона змушена була звертатись у різні установи та організації за захистом своїх порушених прав, чим порушено її нормальні життєві зв'язки та при визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення її здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, ступінь вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості та визначає її у розмірі 500 грн.. Поряд з цим, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку в сумі 506,58 грн. підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved