Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП посилаючись на те, що 06 квітня 2020 року о 15 год. 30 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , транспортних засобів: Volvo, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом МАЗ, д.н.з. [NUMBER] (надалі транспортні засоби), під керуванням водія [PERSON] , які належать ТОВ «Хозхімсервіс». Згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2020 року по справі № 545/882/20 винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача, на час ДТП, була застрахована в ПАТ«HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.01.2020 р. № АО 6892677. Внаслідок ДТП транспортні засоби позивача отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «HACK «Оранта». На підставі протоколів огляду транспортних засобів ПАТ «HACK «Оранта» складений страховий акт № ОЦВ-СП-20-16-25240/1 стосовно отриманих пошкоджень напівпричепу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 12 131,53 грн. Стосовно отриманих пошкоджень транспортного засобу: Volvo, д.н.з. [NUMBER] складений страховий акт № ОЦВ-СП-20-32-24864/1 та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 32121,07 грн. Дані кошти ПАТ «HACK «Оранта» було перераховано на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується банківською випискою. 7 квітня 2020 року позивачем із ТОВ «Клевер Експерт» було укладено Договір №470/04-20 на проведення оцінки матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, Volvo, д.н.з. [NUMBER] , напівпричепу МАЗ, д.н.з, [NUMBER] . Згідно Висновку №182/04-20 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку транспортному засобу Volvo склала 46\~064,31 грн. Згідно Висновку №183/04-20 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку напівпричепу МАЗ склала 24 401,06 грн. Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу: Volvo, д.н.з. [NUMBER] коштувала позивачу суму в розмірі 48 781,04 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят одна гривня 04 копійки) грн., напівпричепу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] -15 875,00 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок) грн. Отримане страхове відшкодування лише частково покриває понесені позивачем витрати на відновлення транспортних засобів. Невідшкодованими залишилися кошти на ремонт транспортних засобів у сумі - 20 403,80 (двадцять тисяч чотириста три гривні 80 копійок) грн., що складає на відновлення транспортного засобу Volvo - 16 660,33 грн., на відновлення транспортного засобу МАЗ - 3 743,47 грн. ПАТ «HACK «Оранта» листами №09-02-16/5481, №09-02-16/5489від 12.06.2020 року надавав відмову у проведенні доплат, радили звертатися до Полтавської обласної дирекції HACK «Оранта». Позивач листами №590, № 591 від 05.08.2020 р. звертався до Полтавської обласної дирекції HACK «Оранта» з приводу проведення доплат, однак отримав чергову відписку про те, що підстав у проведенні доплат страхового відшкодування, не вбачається, оскільки при розрахунку виплати враховувався коефіцієнт фізичного зносу автомобіля (лист №09-02-16/8304 від 03.09.2020 року). У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом до безпосереднього винуватця ДТП. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити уточнивши позовні вимоги вказавши, що витрати на які залишились невідшкодованими становлять 20 403,80 грн. Надав пояснення аналогічні тим, які викладені в позові та у відповіді на відзив, зокрема у відповіді на відзив представник ТОВ «Хозхімсервіс» вказав на те, що фактична вартість відновлювального ремонту ТЗ: Volvo, д.н.з. [NUMBER] коштувала позивачу 48781,04 грн., напівпричепу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] 15 875,00 грн. Всі документи, які підтверджують вартість робіт із ремонту ТЗ надано. Отримане страхове відшкодування лише частково покриває понесені позивачем витрати на відновлення ТЗ. Невідшкодованими залишилися кошти на ремонт ТЗ в сумі 20 403,80 грн., що складає на відновлення ТЗ Volvo - 16 660,33 грн., на відновлення ТЗ МАЗ - 3 743,47 грн. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2020 року по справі № 545/882/20 вина відповідача повністю доведена. Відповідно п.1 ч.2 ст.22, ч.3 ст.386ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди. Майнова шкода полягає у втратах, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратах, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України \~ \~ \~ \~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.4 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-954цс16 від 20 січня 2016 року у постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей , .... \~ \~ \~ \~. шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач, враховуючи положення вказаної статті, просить суд винести рішення яким стягнути (відшкодувати) з відповідача різницю (матеріальні збитки) між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), які були понесені ним для відновлення транспортних засобів. Представник відповідача адвокат Павлюк І.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, прохав відмовити у його задоволенні. З підстав викладених у відзиві на позов поданих відповідачем зокрема у зв`язку з тим , що у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідач на належній правовій підставі володіє автомобілем марки ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] . На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон) ним укладено з ПАТ HACK «ОРАНТА» відповідний договір №АО6892677 від 23.01.2020 року. Останнім встановлено період страхування з 24.01.2020 року по 23.01.2021 року. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] . Згідно пункту 4 полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн. Як вбачається з позову, ТОВ «Хозхімсервіс» після ДТП звернулось до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування і отримало таке у розмірі 32 121,07 грн. У даному випадку, головною підставою в обґрунтування позову визначено вимоги ст. 1187 ЦК України. Останнє є безпідставним, оскільки питання відшкодування шкоди з особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність регулюється ст. 1194 ЦК України. При цьому необхідно враховувати правову позицію викладену Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15- ц. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши наступне. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. З викладеного вбачається, що діючим законодавством України передбачено фактично два можливих варіанти відшкодування шкоди: - за рахунок безпосереднього заподіювана шкоди, у разі не здійснення таким страхування цивільно-правової відповідальності; - за рахунок страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, шляхом отримання страхового відшкодування і виключно у разі недостатності такої додатково за рахунок заподіювана шкоди при наявності підстав передбачених ст. 1194 ЦК України. У даному випадку, з огляду на здійснення мною страхування цивільно-правової відповідальності, позивач звернувся до страховика. За таких умов, важливою обставиною, яка має бути встановлена під час розгляду даної справи, є «питання достатності чи недостатності страхової витати для покриття розміру завданих збитків». Крім того, необхідно дослідити порядок, підстави та умови отримання позивачем страхового відшкодування. Саме від вказаного залежить наявність підстав для задоволення даного позову. Як відомо, згідно ст.ст. 22, 29, 34, 35 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода пов`язана з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується на підставі заяви потерпілого про страхове відшкодування, оцінки розміру збитків з урахуванням відомостей про дорожньо-транспортну пригоду (протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, постанови суду (уповноваженого органу) про притягнення винної особи до відповідальності та інших). Разом з тим, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Особливу увагу варто приділити саме порядку визначення розміру збитків, який застосовується при визначенні суми страхової виплати. З викладеного вбачається, що таке може здійснюватися: 1) на підставі оцінки/експертизи здійсненої суб`єктом оціночної діяльності; 2) на підставі огляду транспортного засобу страховиком і подальшого погодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування із потерпілим (шляхом виплати коштів потерпілому або шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна). При тому, визначення розміру страхової виплати у другому випадку потребує обов`язкової згоди потерпілого. Водночас, у будь-якому з випадків, реалізуючи своє право на відшкодування шкоди завданої ДТП шляхом звернення до страховика потерпіла особа має право не погодитись із визначеним розміром збитків та оскаржити прийняте страховиком рішення у судовому порядку. У нашому випадку, позивач звернувся до страховика із заявою про здійснення страхової виплати. Очевидно, що визначення розміру збитків проводилось на підставі калькуляції складеної за результатами огляду транспортного засобу. В подальшому, розмір страхової виплати був визначений страховиком у: страховому акті №ОЦВ-СП-20-16-25240/1, в якому погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 12 131,53 грн., розрахунку страхового відшкодування від 21.05.2020 року, страховому акті №ОЦВ-СП-20-32-24864/1 в якому погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 32 121,07 грн., розрахунку страхового відшкодування від 18.05.2020 року. Останні надані разом із позовною заявою. На підставі таких, в подальшому і здійснено страхову виплату. Тобто, страховиком та потерпілою погоджено другий варіант порядку визначення розміру збитків. Як відомо, ДТП сталася 06.04.2020 року. Відразу після такої позивач звернувся до страховика із відповідною заявою. З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що 07.04.2020 року між позивачем та ТОВ «Клевер Експерт» укладено договір на проведення оцінки №470/04-20. В подальшому, на підставі вказаного договору, 16.04.2020 року складено: - висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного колісному транспортному засобу (автомобіль Volvo) №182/04-20. Згідно такого, вартість матеріального збитку складає 46 064,31 грн.; - висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного колісному транспортному засобу (напівпричіп МАЗ) №183/04-20. Згідно такого, вартість матеріального збитку складає 24 401,06 грн. Тобто, ще до погодження суми страхової виплати, фактично відразу після ДТП, позивач скористався своїм правом та провів оцінку завданої йому шкоди. Звертає увагу, що до кожного із звітів/висновків додано акти оглядів транспортних засобів в яких відображено перелік пошкоджень. Огляд транспортних засобів проводився за участі представника страховика, що підтверджується відповідним підписом. Будь-які зауваження до актів від останнього - відсутні. При цьому, по незрозумілим причинам, при визначенні розміру страхового відшкодування страховиком позивач не висловив жодних заперечень до їх розміру надавши вказані висновки оцінки. Хоча для цього були всі підстави, оскільки розмір визначеного матеріального збитку позивачем, який міг бути взятий за основу суми страхового відшкодування по автомобілю Volvo на 13 943,24 грн. та по напівпричепу МАЗ на 12 269,53 грн. більший ніж встановлено страховиком. Крім того, звертаю увагу, що суми визначені у вказаних висновках, було б достатньо для проведення відновлювального ремонту в повному обсязі. Разом з тим, по незрозумілим причинам позивач не оскаржив рішення страховика. Крім того, позивач мав право також узгодити спосіб відшкодування у формі здійснення виплати організації, яка провела б ремонт транспортного засобу. З викладеного вбачається, що з огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду зроблений у Постанові по справі № 755/18006/15-й (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року, покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду завдану в результаті ДТП в порядку ст. 1194 ЦК України, за умови отримання страхової виплати меншої ніж розмір страхового ліміту та наявності доказів, які підтверджують необхідність здійснення такої в більшому розмірі, є безпідставним та протиправним. За таких умов, відповідач є неналежним відповідачем по справі, оскільки питання визначення розміру страхового відшкодування повинно вирішуватись позивачем із страховиком. Наявність між ними спору, також підтверджується досить об`ємною переписною долученою до позовної заяви. При ньому, я не можу відповідати за правову необізнаність позивача. Фактично, не покриття в повному обсязі (на думку позивача) страховою виплатою шкоди завданої внаслідок ДТП жодним чином не обумовлюється лімітом відповідальності по полісу та недостатністю страхової виплати, а спричинено бездіяльністю позивача. В даному контексті також звертає увагу на судову практику сформовану Полтавським апеляційним судом: постанова від 24.11.2020 року по справі № 548/2603/19. За таких умов підстави для застосування у даному випадку ст.1194 і тим паче ст.1187 ЦК України в якості обґрунтування позовних вимог - відсутні, тобто такі є незаконним і необґрунтованими, тому у їх задоволенні має бути відмовлено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «НАСК «Оранта» Деміденков В.М. позов підтримав частково надавши суду письмові пояснення про те, що автотоварознавчі дослідження (Звіт № 182/04-20 ТОВ «Клевер Експерт» м. Київ від 16 квітня 2020 року та Звіт № 183/04-20 від 16 квітня 2020 року ТОВ «Клевер Експерт» м. Київ) про оцінку вартості матеріального збитку проведені з порушенням положень п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» (далі - «Методика»), одержані з порушенням порядку, встановленого законом, оцінювач ТОВ «Клевер Експерт» [PERSON] здійснював визначення вартості матеріального збитку, а саме: «У = Ср + См + Сс х(1 - Ез) + Сш х (1 - Еш) + ВТВ», тоді як пунктом 8.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» для визначення вартості матеріального збитку визначена зовсім інша формула, а саме: «У = Ср + См + Сс х (1 - Ез) + ВТВ» (сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Свр з) та величини ВТВ), що додатково доводить факт необ`єктивності визначення вартості завданого матеріального збитку за такими автотоварознавчими дослідженнями. Крім цього під час проведення цього автотоварознавчого дослідження його виконавець використав вищезазначене нормативне джерело (нормативний документ) «застарілої» редакції, а саме - у редакції наказу Міністерства юстиції України № 135/5/1159 від 24 липня 2009 року, у той час коли па час проведення цього автотоварознавчого дослідження діяла вже інша «нова» редакція «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», введена в дію наказом Міністерства юстиції України № 3207/5/1033 від 21 жовтня 2019 року. Даний факт також додатково доводить необ`єктивність висновків такого автотоварознавчого дослідження та виключає підстави вважати достовірним такий доказ. Разом з цим згідно документів, наданих Позивачем, доводиться, що фактичні витрати (реальні збитки) Позивача з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volvo FН 13.500», д.р.н. [NUMBER] , складають: 48 781,04 грн. Відповідно до положень ст. 9 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру завданого прямого збитку. Згідно ст. 29 Закону України № 1961-IV «у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані. з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством...». Відповідно до положень «Методики» фізичний знос застосовується на деталі, запчастини, складові, що підлягають заміні під час ремонту. Приймаючи до уваги кількість та вартість деталей запчастин, складових, які були замінені (підлягали заміні) під час ремонту пошкодженою транспортного засобу «Volvo FH 13.500», д.р.н. [NUMBER] , вартість такого відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу (вартість матеріального збитку) складає: 23 443,05 грн., що є меншим від визначеного у розмірі 33 621,07 грн. та відшкодованого Страховиком (ПАТ «HACK «ОРАНТА») у розмірі 32 121,07 грн., з розрахунку: 33 621,07 грн. - 1 500,00 грн. франшизи. Страхове відшкодування у вищезазначеному розмірі (32 121,07 грн.) сплачено на користь потерпілої особи (позивача) за Страховим актом № ОЦВ-ОП-20-32- 24864/1 від 18 травня 2020 року. У даному випадку вищевикладені обставини виключають підстави для здійснення будь-яких доплат страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу «Volvo FH 13.500», д.р.н. [NUMBER] . Приймаючи до уваги кількість та вартість деталей запчастин, складових, які були замінені (підлягали заміні) під час ремонту пошкодженого транспортного засобу - напівпричепу «МАЗ», д.р.н. [NUMBER] , вартість такого відновлювального ремонту складає: 30 555,85 грн. без урахування фізичного зносу; 13 631,53 грн. з урахуванням фізичного зносу (вартість матеріального збитку). Виходячи з вищевикладених обставин Страховиком (ПАТ «НАСК «ОРАНТА») до розрахунку страхового відшкодування за шкоду, завдану пошкодженням напівпричепу «МАЗ», д.р.н. [NUMBER] , було прийнято 13 631,53 грн. вартості матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу) та здійснено страхове відшкодування у розмірі 12 131,53 грн., з розрахунку: 13 621,53 грн. - 1 500,00 грн. франшизи. Страхове відшкодування у вищезазначеному розмірі (12 131,53 грн.) сплачено на користь потерпілої особи (позивача) за Страховим актом № ОЦВ-СП-20-16- 25240/1 від 21 травня 2020 року. У даному випадку вищевикладені обставини виключають підстави для здійснення будь-яких доплат страхового відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу - напівпричепу «МАЗ», д.р.н. [NUMBER] . Загальна сума різниці між фактичним розміром шкоди, заподіяної пошкодженням вантажного автомобіля «Volvo FН 13.500», д.р.н. [NUMBER] , та напівпричепу «МАЗ», д.р.н. [NUMBER] , і страховим відшкодуванням, складає: 20 403,34 грн. Отже, вищевикладене надає підстави вважати вимоги позову ТОВ «ХОЗХІМСЕРВІС» обгрунтованими у частині стягнення з відповідача 20 401,06 грн. Положеннями п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми якого є спеціальними передбачено, що «36.6. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, мас бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування». «Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування» (ст. 9 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування»; 12.1. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи розрахованої за правилами цього підпункту» (ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, відповідно до вищевикладених положень законодавства та обставин справи, відповідач є особою, зобов`язаною компенсувати на користь позивача суму франшизи, передбаченої полісом № АО/6892677, за кожним страховим випадком. Загальний розмір такого зобов`язання відповідача перед позивачем (потерпілою особою) складає: 3 000,00 грн. (1 500,00 гри. + 1 500,00 гри.). Крім того, за позовом вимагається стягнення з [PERSON] 6 000,00 грн. у рахунок відшкодування витрат з проведення оцінки матеріального збитку, які не підпадають під страхове відшкодування. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 06 квітня 2020 року о 15 год. 30 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , транспортних засобів: Volvo, д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом МАЗ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , які належать ТОВ «Хозхімсервіс». Згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2020 року по справі № 545/882/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за обставин викладених у постанові. Постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04.2020 року по справі № 545/882/20 набрала законної сили 08.05.2020 року. /т. 1 а.с. 24/ Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На день скоєння ДТП, 06.04.2020 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , була застрахована в ПАТ«HACK «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.01.2020 року № АО 6892677. /т. 1 а.с. 135/ Внаслідок ДТП транспортні засоби позивача отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «HACK «Оранта». На підставі протоколів огляду транспортних засобів ПАТ «HACK «Оранта» складений страховий акт № ОЦВ-СП-20-16-25240/1 стосовно отриманих пошкоджень напівпричепу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 12 131,53 грн. Стосовно отриманих пошкоджень транспортного засобу: Volvo, д.н.з. [NUMBER] складений страховий акт № ОЦВ-СП-20-32-24864/1 та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 32121,07 грн. Дані кошти ПАТ «HACK «Оранта» було перераховано на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується банківською випискою. 7 квітня 2020 року позивачем із ТОВ «Клевер Експерт» було укладено Договір №470/04-20 на проведення оцінки матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, Volvo, д.н.з. [NUMBER] , напівпричепу МАЗ, д.н.з, [NUMBER] . Згідно Висновку №182/04-20 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку транспортному засобу Volvo склала 46 064,31 грн. Згідно Висновку №183/04-20 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку напівпричепу МАЗ склала 24 401,06 грн. Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу: Volvo, д.н.з. [NUMBER] коштувала позивачу суму в розмірі 48 781,04 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят одна гривня 04 копійки) грн., напівпричепу МАЗ, д.н.з. [NUMBER] - 15 875,00 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок) грн. Отримане страхове відшкодування лише частково покрило понесені позивачем витрати на відновлення транспортних засобів. Невідшкодованими залишилися кошти на ремонт транспортних засобів у сумі - 20 403,80 (двадцять тисяч чотириста три гривні 80 копійок) грн.., що складає на відновлення транспортного засобу Volvo - 16 660,33 грн., на відновлення транспортного засобу МАЗ - 3 743,47 грн. ПАТ «HACK «Оранта» листами №09-02-16/5481, №09-02-16/5489від 12.06.2020 року надавав відмову у проведенні доплат, радили звертатися до Полтавської обласної дирекції HACK «Оранта». Позивач листами №590, № 591 від 05.08.2020 р. звертався до Полтавської обласної дирекції HACK «Оранта» з приводу проведення доплат, однак отримав чергову відписку про те, що підстав у проведенні доплат страхового відшкодування, не вбачається, оскільки при розрахунку виплати враховувався коефіцієнт фізичного зносу автомобіля (лист №09-02-16/8304 від 03.09.2020 року). За наведених обставин, позивач просить стягнути з [PERSON] , суму матеріальних збитків не покритих страховим відшкодуванням, а саме різницю між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 24 147,27 грн., понесеними позивачем на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність». Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика завдавача шкоди. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] уклав з ПАТ HACK «Оранта» відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО / 6892677 від 23.01.2020 року. Даним договором встановлено період дії страхування з 24.01.2020 року по 23.01.2021 року включно. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] . Згідно поліса №АО / 6892677 від 23.01.2020 року страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260\~000,00 грн., а за шкоду заподіяну майну 130\~000,00 грн. відповідно. Враховуючи те, що позивач отримав страхове відшкодування майнової шкоди у визначеному страховиком розмірі, який менше розміру ліміту відповідальності, належним способом захисту є звернення позивача до страховика відповідача з позовом про відшкодування майнової шкоди в межах страхової суми (ліміту відповідальності). Враховуючи вище викладене, позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди є необґрунтованими та не грyнтуються на нормах матеріального права та судовій практиці Великої Палати Верховного Суду, адже цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», та ліміт його відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), чого у даній справі судом не встановлено. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 276-ПІО від 08.12.2020 року, рахунком-фактурою № 1 від 08.12.2020 року, актом № 1 прийому-передачі наданих послуг від 15.12.2020 року, квитанцією № 1 від 09.12.2020 року на загальну суму 6\~000,00 грн., у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з позивача. /т. 1 а.с. 127-134/ Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає віднесенню за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved