Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2014 року, відповідач - [PERSON], отримала кредит у розмірі 300.00 грн., у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 13.12.2016 р. на загальну суму 12810.86 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2014 р. в розмірі - 300.00 грн. та судовий збір в сумі 1600.00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи подану заяву позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 21.03.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позичальник 21.03.2014р. отримала кредит у розмірі - 300.00 грн. у виді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві(а.с. 7, 8). Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією згідно умов кредитного договору(а.с. 9-17). Позивач ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а сааме: станом на 21.03.2014р., видав відповідачу [PERSON] кредит з встановленим лімітом на платіжну картку у розмірі 300.00 грн. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник [PERSON], свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № б/н від 21.03.2014 року відповідач станом на 13.12.2016р. перед позивачем має заборгованість на загальну суму - 12810.86 грн., яка складається з наступного: - 231.30 грн. заборгованість за кредитом; -8 693.33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -2 800.00 грн. заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом; - 500.00 грн. штраф (фіксована частина); - 586.23 грн. штраф (процентна складова)(а.с. 5-6). За даних обставин, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, процентів, пені та штрафів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved