Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання домоволодіння об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права на 1/2 частку у майні подружжя та розподіл домоволодіння в натурі. На підставу своїх вимог посилається на те, що 25.10.1997 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Тальнівської райдержадміністрації Черкаської області за актовим записом № 119. За час шлюбу у 2002 році сторонами на підставі договору купівлі-продажу було придбано у власність будинок за адресою по вул. Саксаганського, 5, в м. Тальне Черкаської області. Даний договір купівлі-продажу будинку був оформлений на відповідача [PERSON] За спільні кошти подружжям здійснювався капітальний ремонт у будинку, повне перепланування будинку з середини та добудовано частину будинку, збільшивши його житлову площу. Було побудовано гараж та літню кухню. Подружнє життя з відповідачем не склалося і рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.09.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Після офіційного розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом. Починаючи з 2015 року відповідач почав вимагати, щоб позивачка залишила спільний будинок і переїхала проживати в інше місце, що змусило її звернутися з даним позовом до суду. Просить визнати домоволодіння, яке знаходиться по вул. Саксаганського, 5, в м. Тальне Черкаської області об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частину домоволодіння по вул. Саксаганського, 5, в м. Тальне Черкаської області. Призначити по справі будівельно-технічну експертизу. 19.07.2016 року позивачкою [PERSON] подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить визнати домоволодіння по вул. Саксаганського, 5, в м. Тальне Черкаської області об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину вказаного домоволодіння. Позивачка до початку розгляду справи подала до суду заяву, в якій змінений позов підтримала повністю, просили суд його задовольнити, справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 169 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані по справі, вважає, що змінений позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно паспорта [PERSON] народилася 26.05.1978 року та проживає в [INFO] (а.с. 4). Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25.09.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6, 7). Як вбачається з листа Тальнівського виробничого відділку КП "ЧООБТІ" № 30 від 20.09.2016 року, станом на 01.01.2013 року домоволодіння по вул. Саксаганського, 5, в м. Тальне Черкаської області зареєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу від 08.04.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом за № 2073 (а.с. 59, 60). Згідно ст. 1, 10, 60 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частинами 1, 3 ст. 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, а майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зі змісту ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, випливає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло. Згідно ч. 1 ст. 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір з розрахунку по 551,20 грн. за кожну позовну вимогу, а взагалі підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Outcome: approved