Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житлом і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він є наймачем неприватизованої квартири за адресою: Суми, [ADDRESS], на підставі ордеру № 117 серії 01 від 11.10.1984 року, виданому адміністрацією комбінату «Суми Промстрой». В квартирі, окрім нього, зареєстровані: його колишня дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. 08.01.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу дружина не проживає в квартирі, де зареєстрована. У 2010 році колишня дружина виїхала до Італії, де отримала ідентифікаційну картку за місцем реєстрації в цій країні та право на проживання в Італії Також вона отримала НСС документ, який надає право на працю та медичне обслуговування. Таким чином, з 2010 року його колишня дружина не проживає в квартирі за адресою: Суми, [ADDRESS], про що складено акт, який підписано сусідам та засвідчений обслуговуючою установою. Дочки позивача - [PERSON] та [PERSON] поїхали разом з матірю до Італії і також в 2015 році отримали ідентифікаційну картку за місцем реєстрації в цій країні та право на проживання в Італії, та НСС документ, який надає право на працю та медичне обслуговування. На даний час позивач самостійно сплачує всі комунальні послуги та утримує квартиру. Ані колишня дружина, ані дочки не мають змоги приїхати та самостійно знятись з реєстрації. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS]. До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не зявились тричі 02.11.2018 року, 11.12.2018 року, 24.12.2018 року, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від них не надійшло заяв про розгляд справи у їх відсутність, відзиву суду не подали. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є наймачем неприватизованої квартири за адресою: Суми, [ADDRESS], на підставі ордеру № 117 серії 01 від 11.10.1984 року, виданому адміністрацією комбінату «Суми Промстрой». Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу реєстрації місця проживання управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради № 14.03-08/10227 від 26.06.2018 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. 08.01.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-БП № 032380, виданим 08.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 7. Після розірвання шлюбу дружина позивача не проживає в квартирі, де зареєстрована. У 2010 році колишня дружина виїхала до Італії, де отримала ідентифікаційну картку за місцем реєстрації в цій країні та право на проживання в Італії Також вона отримала НСС документ, який надає право на працю та медичне обслуговування. Таким чином, з 2010 року його колишня дружина не проживає в квартирі за адресою: Суми, [ADDRESS], про що складено акт від 23.06.2018 року, який підписано сусідам та засвідчений директором ПП «Рубін». Дочки позивача - [PERSON] та [PERSON] поїхали разом з матірю до Італії і також в 2015 році отримали ідентифікаційну картку за місцем реєстрації в цій країні та право на проживання в Італії, та НСС документ, який надає право на працю та медичне обслуговування. Таким чином, відповідачі з 2010 року не проживають за адресою: [INFO], не оплачують комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сімї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідачі не вносить плату за комунальні послуги, не проживають в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], з 2010 року та вибули в інше жиле приміщення, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачів від права користування даною квартирою без наміру збереження права користування нею. \~ \~ \~ \~Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved