Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року право власності на 3/4 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку із тим, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2008 року по справі № 2-2906/2008 не зареєстроване у встановленому законом порядку. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Так, судом встановлено, що вищезазначену квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], [PERSON] придбав в період шлюбу з [PERSON], а тому вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності та їх частки у вказаній квартирі є рівними, тобто по 1/2 частині кожному. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підставі розпорядження Ізмаїльської міського голови від 19.02.2016 року за № 57 Р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» проспект Леніна перейменовано у проспект Миру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 35728963 від 13.11.2013 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.10.1959 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.1966 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.11.1984 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулись до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 13.11.2013 року за № 127 та від 18.11.2013 року за № 136, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved