Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала \~тим, що 23.03.2009 в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка, загальною площею 0,851 га, яка складається з : земельної ділянки площею 0,2501 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0192, земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0191, земельної ділянки площею 0,3466 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0189, земельної ділянки площею 0,1539 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0190, розташовані на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, належні померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- СМ № 043987 від 29.01.2003. Будучи спадкоємцем за заповітом матері, позивач прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви (спадкова справа № 249 від 15.09.2009). У той же час, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно позивачу було відмовлено в звязку з тим, що існує різниця в цільовому призначенні цих земельних ділянок, зазначеному в державному акті та витягах з Державного земельного кадастру. Посилаючись на ці обставини, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на вказані земельні ділянки згідно даних Державного земельного кадастру. Позивач в попереднє судове засідання не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій справу просила слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач\~ в судове засідання також не зявився, надав суду письмовв заявв, в якій просив справу слухати за його відсутності та позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Третя особа також не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, 23.03.2009 в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла [PERSON], матір позивача, після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом померлої, який не змінювався та не скасовувався, нотаріусом заведена спадкова справа № 249 від 15.09.2009. До спадкового майна входить земельна ділянка, загальною площею 0,851 га, яка складається з: земельної ділянки площею 0,2501 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0192, земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0191, земельної ділянки площею 0,3466 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0189, земельної ділянки площею 0,1539 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0190, розташовані на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, належні померлій відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- СМ № 043987 від 29.01.2003. В той же час, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно в звязку з тим, що існує різниця в цільовому призначенні земельних ділянок, зазначеному в державному акті та витягах з Державного земельного кадастру, що видно з листа нотаріуса від 04.10.2017. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- СМ № 043987 від 29.01.2003 вбачається, що померла [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,851 га на території с. Бобине Путивльського району Сумської області (0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, та 0,751 га для ведення особистого підсобного господарства). В той же час, згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.08.2017, 13.09.2017 та 24.10.2017 за померлою [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- СМ № 043987 від 29.01.2003 рахується: земельна ділянка «рілля», площею 0,3466 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0189, земельна ділянка «рілля», площею 0,2501 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0192, земельна ділянка «рілля», площею 0,1539 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0190, розташовані на території с. Бобине Путивльського району Сумської області, надані для ведення особистого селянського господарства. Крім того, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.08.2017 за померлою [PERSON] згідно вказаного державного акту також рахується земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № 5923880400:01:001:0191, розташована на території с. Бобине Путивльського району Сумської області, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Пунктами 9-10\~розділу VII \~Закону\~України "Про Державний земельний кадастр"\~визначено, що державна\~реєстрація\~земельних ділянок,\~які передаються\~ у\~власність\~із\~земель\~державної чи комунальної\~власності,\~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною\~ділянкою,\~видані\~до\~набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. \~\~\~ Відповідно до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може\~ належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів \~інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved