Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із указаним позовом в якому вказала, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу котрої увійшло 9/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS]. У встановлений законом термін та порядок позивач [PERSON] звернулася до Третьої житомирської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що спадкодавець за своє життя склала заповіт, спадкоємцями за яким є [PERSON] та [PERSON], однак останні до нотаріальної контори не зверталися, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подали. Посилаючись на положення ст.ст. 1223, 1272 ЦК України позивач просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на 9/100 (дев'ять сотих) ідеальних частин житлового будинку, розташованих в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі та представник Житомирської міської ради так само не з'явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали заяви, в яких просили проводити розгляд даної справи у свою відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №69/2013, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Житомирського районного управління юстиції 14.03.2013 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася зокрема із 9/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно належало померлій особі на підставі свідоцтва № 72 про право власності від 04.03.1999 року, виданого виконкомом Богунської райради м. Житомира (а.с. 8-10). Як вбачається із копії спадкової справи №69/2013, що була заведена Третьою житомирською державною нотаріальною конторою, позивач [PERSON], яка згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.2013 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 13.03.2013 року приходиться сестрою померлій [PERSON], 12.03.2013 року звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої [INFO] сестри (а.с. 15-17). В матеріалах спадкової справи міститься заповіт, складений за життя спадкодавцем [PERSON] 04.11.2009 року, посвідчений 04.11.2009 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], згідно змісту якого спадкоємцями всього майна, яке буде належати спадкодавцеві на день смерті, визначені [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із доданих до клопотань відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розгляд цивільної справи за відсутності відповідача заяв, посвідчених 22.05.2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зазначені вище відповідачі по справі просять вважати себе такими, що не прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В матеріалах спадкової справи відсутні відповідні заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто шість місяців із часу відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Рідні брати та сестри спадкодавця належать до другої черги спадкоємців за законом (ст. 1262 ЦК України). Судом встановлено, що 22 квітня 2013 року державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори Андрус А.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 9/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю оригінала свідоцтва про право власності на житло (а.с. 6). Інших спадкоємців майна померлої [PERSON], які б подали заяви про прийняття спадщини, із матеріалів спадкової справи №69/2013 не вбачається. Як вбачається з витягу із Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції 02.02.2015, [PERSON] на підставі свідоцтва № 72 про право власності від 04.03.1999 року, виданого виконкомом Богунської райради м. Житомира, належало 9/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1297, 1278 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на встановлені обставини належності на праві приватної власності [PERSON] 9/100 частин житлового будинку [ADDRESS], відсутності інших спадкоємців на майно померлої окрім позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved