Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 березня 2012 року [PERSON] уклала кредитний договір № 001-20506-200312, згідно умов якого отримала картковий рахунок № [NUMBER] з кредитним лімітом на платіжній картці у розмірі 10000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 23.06.2014 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань у розмірі 17550 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 2800 гривень; прострочене тіло кредиту у розмірі 7050 гривень; заборгованість по комісії за користуванням кредитом у розмірі 7700 гривень. Відповідачу направлялася претензія, щодо вимог погашення суми заборгованості за кредитом, яка залишилася без уваги. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом у розмірі 17550 гривень, а також судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, але в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти позову не заперечує. Також зазначила, що кредит не сплачувала в силу важкого матеріального стану. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 20 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-20506-200312. Відповідно до умов вищевказаного договору Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] та надав кредитний ліміт у розмірі 10000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % річних в обмін на зобов'язання позичальника робити погашення тіла кредиту і відсотків шляхом зарахування на особовий рахунок суми щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. У свою чергу відповідач по справі свої зобов'язання в установлені терміни не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 23 червня 2014 року вона має заборгованість за кредитним договором № 001-20506-200312 від 20 березня 2012 року у розмірі 17550 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2800 гривень; прострочене тіло кредиту у розмірі 7050 гривень; заборгованість за комісіями у розмірі 7700 гривень, що суд вважає необхідним стягнути з відповідача по справі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує кредит та несвоєчасно вносить відсотки за користування кредитом, заборгованність по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved