Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] У зазначеному будинку, зареєстрований відповідач, який був попереднім власником квартири. В 2008 році відповідач засуджений вироком Волноваського районного суду до 15 років позбавлення волі та на теперішній час відбуває покарання в Слов'яносербській ВК №60, тому до теперішнього часу не знявся з реєстрації в квартирі. У зв'язку з цим позивач просила визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки його реєстрація в будинку перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати свої права користування та розпорядження майном. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, на теперішній час відбуває покарання в Слов'яносербській ВК №60, був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заперечень не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2015 року, укладеного між представником відповідача [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 21.05.2012р. та [PERSON] позивач є власником квартири [ADDRESS] ( а.с.28). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. З довідки №205 від 21.04.2016р. вбачається, що відповідач - колишній власник зареєстрований за вказаною вище адресою ( а.с. 12), але фактично не проживає в ньому, так як Вироком Волноваського районного суду від 13.06.2008р. [PERSON] засуджений за ст..124, ч. 1 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі (а.с.8-9). На теперішній час відбуває покарання в Слов'яносербській ВК №60. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи в квартирі жодного члена сім'ї колишнього власника не зареєстровано. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що, за таких обставин, позивач має обмежені можливості розпорядитися власним майном, а тому, позов є обгрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405, Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved