Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідачки 21 915,28грн. заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором. На обґрунтування позову вказується, що відповідно до договору від 22.02.2013року відповідачка отримала від позивача кредит в розмірі 18 767,81грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені даним договором, проте відповідачка після отримання грошових коштів в порушення умов договору від виконання зобов'язань ухилилася, в зв'язку з чим, станом на 27.01.2014року її заборгованість за договором становить 121 915,28грн., з яких заборгованість за кредитом - 18 767,82грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 627,68грн., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1 019,78грн. (процентна складова). З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання по розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заявлених позовним вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судової кореспонденції, про причини неявки не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її присутності не надала. За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи також, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2013 року сторони уклали між собою договір, відповідно до умов якого відповідачка на строк до 28.02.2014 р. отримала від позивача кредит в розмірі 18 767,81грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, передбачена сплата Банку штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Щомісячний платіж відповідачки для погашення заборгованості був визначений в 1651,17 грн. Після надання позивачем кредиту на вказаних умовах відповідачка своїх зобов'язань по погашенню заборгованості не виконала, в зв'язку з чим станом 27.01.2014року її заборгованість за договором становить 121 915,28грн., з яких заборгованість за кредитом - 18 767,82грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 627,68грн., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1 019,78грн. (процентна складова). Викладені обставини підтверджені в судовому засіданні заявою відповідача від 22.02.2013 р., Генеральною угодою між сторонами від 22.02.2013 р., Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", розрахунком заборгованості за договором, а тому вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні суд відзначає, що відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Також ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Викладене свідчить, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору і відповідають вимогам закону, в зв'язку з чим такі вимоги підлягають задоволенню повністю. Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають також 243,60 грн. судових витрат по справі. З урахуванням викладеного і на підставі ст.525, ст. 526, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ст. 1050, ч.1 ст.1054 ЦК України,

Outcome: approved