Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 5218,49 грн. на користь держави в особі Кам`янської міської ради. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 травня 2019 року за наслідками розгляду кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] , та закрито кримінальне провадження. В результаті ДТП, що сталася з вини відповідача, пішоходу [PERSON] були заподіяні тілесні пошкодження у вигляді закритого черезвертлюгого перелому лівого стегна, відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я більше 21 доби. У зв`язку з отриманою травмою, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії(реанімації -1 добу 10 годин) та у 2-му травматологічному відділенні (три ліжко дні) Комунального закладу «Кам`янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР», яка на даний час перетворена в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 30.08.2018 по 04.09.2018. Витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 5218 грн. 49 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму і які підлягають стягненню з відповідача. 15 червня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 13 серпня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито. Представник позивача - Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Пилипенко М.Г. у судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року (а.с. 11-12), [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] , якому, згідно з висновком експерта № 158-Е від 14 лютого 2019 року (а.с. 14-15), були нанесені тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюгого перелому лівого стегна, що відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджешь. [PERSON] знаходився на лікуванні з 30 серпня 2018 року по 04 вересня 2018 року у Комунальному закладі «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується статутом КНП КМР «МЛШМД» (а.с. 17- 24). Витрати на лікування [PERSON] , відповідно до довідки-калькуляції (а.с. 13), склали 5218,49 грн. За ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п.п. 3, 4 Порядку). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, є доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Тому необхідно стягнути з відповідача в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] на користь держави в особі Кам`янської міської ради 5218,49 грн. Відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved