Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,- приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клименко Р.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., посилаючись на таке. 16.07.2020р., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай О.С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11087, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20484,52 грн. боргу за договором банківського поточного (карткового) рахунку за №0926/000701-ZIP від 30.08.2011р., що укладений між позивачем та АТ «Укрсоцбанк». На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Клименком Р.В. 22.07.2020р. було відкрито виконавче провадження ВП №62633130 від 22.07.2020р. про примусове виконання вказаного виконавчого напису. Позивач вказує, що вона не укладала з АТ «Укрсоцбанк» 30.08.2011р. договір банківського поточного (карткового) рахунку за №0926/000701-ZIP. В 2013 р. ПАТ «Укрсоцбанк» був об`єднаний з Unicredit Bank. Разом з тим будь-яких претензій від Unicredit Bank позивач не отримувала. 13.06.2016р. правонаступником активів Unicredit Bank став Альфа-груп. Тому є сумнівним укладення 28.01.2019р. договору факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА між АТ Укрсоцбанк та ТОВ «Вердикт капітал». Позивач вказує, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки ним не було отримано письмової вимоги від ТОВ «ВердикКапітал» щодо розмірів заборгованості, в тому числі відсотків та комісії. Крім того нотаріус не перевірив дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку з часу настання у стягувача права вимоги по кожному окремому платежу. Крім того, позивач не отримувала зі сторони банку жодної інформації про наявність у неї заборгованості, у зв`язку з чим вона не мала можливості оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» або ж виконати їх. У зв`язку з викладеним позивач просила суд визнати виконавчий напис від 16.07.2020р. вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, зареєстрований в реєстрі за №11087 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором 0926\\000701-ZP від 30.08.2011р. в розмірі 20484,52 грн. -таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 29.09.2020р. було відкрито провадження у справі. Та ухвалою від 02.10.2020р. було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису. Крім того, ухвалою суду від 02.10.2020р. було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів у зв`язку з тим, що позивач не довів суду наявність труднощів в отриманні вказаних в клопотанні доказів. 26.10.2020р. на адресу Вижницького районного суду від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позов. Так, у вказаному відзиві відповідач позов не визнав та зазначив таке. 07.11.2005р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26251926000701, за умовами якого банк надав [PERSON] грошові кошти. 28.01.2019р. між АТ «Укрсоцбанк» та ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до умов якого АТ «Укрсоцбанк» відступив ФК «Веста» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі і за договором від 07.11.2005р. №26251926000701. 29.01.2019р. між ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №29-01/19/1 відповідно до умов якого ФК «Веста» відступила право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за договорами кредиту, в тому числі і за договором від 07.11.2005р. №26251926000701 укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Таким чином, на думку відповідача, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал». З приводу вказаних у позові процедурних порушень відповідач зазначив, що він їх не визнає, виконавчий напис повністю відповідає вимогам законодавства, а тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню немає. У зв`язку з викладеним відповідач просив у позові відмовити. Будь-яких доказів на підтвердження заперечень, викладених у відзиві відповідач до відзиву не додав. Ухвалою від 27.11.2020р. було задоволено клопотання позивач про витребування доказів та витребувано у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», копію договору відступлення права вимоги (договору факторингу) за кредитним договором №29-01/19/2 від 29.01.2019р. укладеного між фінансовою компанією «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «»Вердикт Капітал» в частині що стосується передачі боргу [PERSON] за договором банківського (карткового) рахунку №0926/000701-ZP від 30.08.2011р. На виконання вказаної ухвали відповідачем було надано копію договору відступлення права вимоги (договору факторингу) №29-01/19/2 від 29.01.2019р. укладеного між фінансовою компанією «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «»Вердикт Капітал». Разом з тим будь-яких доказів того, що в рамках цього договору було передано ТОВ «Вердикт Капітал» борг [PERSON] за договором банківського (карткового) рахунку №0926/000701-ZP від 30.08.2011р. - відповідачем надано не було. Сторони та треті особи в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, причини відсутності представника суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Надав суду відзив, в якому зазначив, що позов не визнає. Третя особа в судове засіданні не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена.. Зважаючи на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.11.2005р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26251926000701, за умовами якого банк надав [PERSON] грошові кошти. 28.01.2019р. між АТ «Укрсоцбанк» та ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА, відповідно до умов якого АТ «Укрсоцбанк» відступив ФК «Веста» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі і за договором від 07.11.2005р. №26251926000701. 29.01.2019р. між ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №29-01/19/1 відповідно до умов якого ФК «Веста» відступила право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за договорами кредиту, в тому числі і за договором від 07.11.2005р. №26251926000701 укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 16.07.2020р., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай О.С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11087, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 20484,52 грн. боргу за договором банківського поточного (карткового) рахунку за №0926/000701-ZIP від 30.08.2011р., що укладений між позивачем та АТ «Укрсоцбанк». Зі вказаного виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором №0926/000701-ZIP від 30.08.2011р. - настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019р. по 11.03.2020р. в сумі 19834,52 грн. Аналізуючи обставини справи та відповідні їм правовідносини, при вирішення даної справи, суд керується наступним. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст..88 вказаного Закону Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З пункту 3.3. Договору банківського поточного рахунку №0926/000701-ZIP від 30.08.2011р., укладеного між ПАТ Укрсоцбанк та [PERSON] вбачається, що Банк відкриває держателю картки кредитну лінію на суму не більше 50000 грн. на строк 12 місяців. Доказів того, що вказаний договір був продовжений - відсутні. За таких обставин, суд знаходить, що за вказаним договором строк платежу настав 30.08.2012р. (тобто після спливу 12 місяців з моменту його підписання). Вказане означає, що з моменту виникнення права вимоги і до видачі оспорюваного виконавчого напису пройшло більше 3 років. Тому суд вважає, що нотаріус видав з порушенням вимоги ст.88 вказаного Закону. За таких обставин, суд знаходить, що виконавчий напис виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Outcome: approved