Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просив суд зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0355 га., вартістю 539 078 грн. по [ADDRESS] та привести її у придатний для використання стан; повернути державі в особі Дніпропетровської міської ради самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0355 га., розташовану за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської міської ради матеріальну шкоду в розмірі 7527,47 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що перевіркою Прокуратури м.Дніпропетровська було встановлено, що відповідач самовільно, за відсутністю правовстановлюючих документів, займає земельну ділянку площею 0,0355 га. За результатами перевірки було складено акт від 19.04.2013 року №42, в якому зазначено, вищевказана земельна ділянка використовується по фактичному розміщенню домоволодіння без правовстановлюючих документів, а саме: за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки. Земельна ділянка використовується без державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права постійного користування та права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, що є порушенням ст.125,126 Земельного кодексу України. Крім цього, за результатами перевірки Головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області Матюшкіним А.В. складено акт обстеження земельної ділянки №9 від 22.04.2013 року, протокол про адміністративне правопорушення №1/5 від 22.04.2013 року, припис №1/46 від 22.04.2013 року та розрахунок розміру шкоди, яка визначена в сумі 7527,47 грн. У зв'язку з невиконанням припису відповідачем, 27.05.2013 року повторно складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №154/1, протокол про адміністративне правопорушення, видано повторний припис про усунення виявлених порушень №122/1. Однак відповідачем знову ж таки не виконано приписів інспекції, тому 28.06.2013 року на її ім'я втретє складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Нормативно грошовою оцінкою Управління Держкомзему від 17.12.2013 року встановлено вартість земельної ділянки - 539 078 грн. Прокурор надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник позивача до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи на підставі наявних доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 квітня 2013 року за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, головним спеціалістом відділу законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Матюшкіним А.В. у присутності [PERSON] було складено Акт, відповідно до якого встановлено, що земельна ділянка площею 0,0355 га за адресою: [ADDRESS] використовується [PERSON] для обслуговування житлового будинку без державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права постійного користування та права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Отже, [PERSON] фактично використовує земельну ділянку площею 0,0355 га, котра огороджена з усіх сторін парканом для обслуговування житлового будинку. На підставі вказаного акту, 22 квітня 2013 року відносно [PERSON] було складено протокол №1/5 про адміністративне правопорушення за ст.53-1 КУпАП. 25 квітня 2013 року першим заступником головного державного інспектора сільського господарства у Дніпропетровській області Фененко В.І. винесено постанову про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 510 грн. Також в матеріалах справи міститься припис №46 від 22.04.2013р., відповідно до якого [PERSON] зобов'язана у 30-денний термін усунути порушення земельного законодавства. Вказаний припис одержала [PERSON] 22.04.2013р., що підтверджується її власним підписом на вказаному приписі. Крім того, у зв'язку з невиконанням припису відповідачем, 27.05.2013 року повторно складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №154/1, протокол про адміністративне правопорушення №1/9, видано повторний припис про усунення виявлених порушень №122/1. Проте, повторний припис №122/1 відповідачем виконано не було, що встановлено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28.06.2013 року. За таких обставин, Державною інспекцією сільського господарства України в Дніпропетровській області 29.04.2013 року виконано розрахунок розміру шкоди, заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельної ділянки за адресою [ADDRESS], який визначено на рівні 7527,47 грн., з чим не погодилась відповідач, зазначивши про це особисто у розрахунку. Відповідач, незважаючи на притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства та винесені у її адресу приписи, вимог Державної інспекції сільського господарства України в Дніпропетровській області не виконала, у зв'язку з чим матеріали перевірки у відношенні відповідача були надіслані до Прокуратури м.Дніпропетровська. На спростування обставин викладених у позові та доведення правомірності користування спірною земельною ділянкою відповідач власних доказів ані Державній інспекції сільського господарства України в Дніпропетровській області, ані суду не представила, про їх існування не зазначила. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного кодексу України, вся земля перебуває у державній власності, а розпорядження нею здійснюється згідно п.12 перехідних положень Земельного кодексу України, де вказано, що до розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснює міська рада. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності або право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником чи користувачем документу, який посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї і його державної реєстрації. Таким чином, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), отримання документа, що посвідчує право на неї та його державної реєстрації, - забороняється. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] підтверджуються зібраними по справі доказами у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розв'язуючі позовні вимоги, суд вважає, що Прокурором м.Дніпропетровська вірно обрано спосіб захисту порушеного права Дніпропетровської міської ради, який кореспондується з положеннями ст.16 ЦК України в частині стягнення шкоди та зобов'язання вчинити певні дії, у зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню. У відповідності ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved