Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що 11.09.2002 помер його батько [PERSON] Ще при житті він склав заповіт , в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право заповів позивачу. Після його смерті залишилася спадщина , яка складається з житлового будинку №105 по вул. Шевченка в с. Мала Рача Радомишльського району. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи на майно. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.02.1997 року [PERSON] склав заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право заповів позивачу. 11.09.2012 року в селі Мала Рача, Радомишльського району помер батько позивача у віці 84 років [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина , до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Мала Рача по вул. Шевченка, 105, що належав померлому згідно довідки виконкому Великорацької сільради за №122/02-15 від 05.03.2015 року. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в установленому законом порядку, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому глава 10 «Особиста власність» цього ж кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved