Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, вимоги якого уточнювали (а.с. 24-26), та в якому вказали, що вони разом із відповідачами є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] та між ними не досягнуто згоди щодо користування вказаною вище земельною ділянкою. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та погодилися на розподіл спірної земельної ділянки відповідно до варіанту №2, викладеному у висновку експерта №316/16 від 15.06.2016. Відповідач [PERSON] та її представник стосовно встановлення порядку землекористування по варіанту №2 не заперечували, а в частині розподілу судових витрат позов не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в цій частині. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 28). Решта відповідачів в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд заслухав пояснення сторін, їх представників, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки [ADDRESS], при цьому [PERSON] належить 35/200 ідеальних частин, [PERSON] - 35/200 ідеальних частин житлового будинку. Решта будинку належить відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] За вказаним будинковолодінням закріплено земельну ділянку, яка по проведеному фактичному користуванні та згоді співвласників від 1995 року становить1449 кв.м. На той час землекористувачами були [PERSON] (47/100 ід.ч., що становить 632 кв.м.) [PERSON] (30/100 ід.ч., що становить 301 кв.м.), та [PERSON] (23/100 ід.ч., що становить 516 кв.м.) . 08.07.1996 [PERSON] своєю заявою відмовився від частини земельної ділянки площею 0,0120 га на користь [PERSON], який є користувачем суміжної земельної ділянки за адресою [ADDRESS], та рішенням Житомирського міськвиконкому №563 від 29.10.1996 вказану земельну ділянку було приєднано до будинковолодіння за адресою [ADDRESS] та передано [PERSON] в постійне користування (а.с. 7-8). Відповідно до рішення Житомирської міської ради №592 від 28.03.2008 площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 0, 1347га. Цим же рішенням [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0, 0224 га; 27.06.2008 нею було отримано Державний акт про право власності на вказану вище земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 9-11). На підставі договору дарування від 19.09.2012 право власності на цю спірну ділянку перейшло від [PERSON] до [PERSON](а.с. 12-13). Рішенням Житомирської міської ради №1094 від 06.11.2009 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку 0,0115 га та у оренду строком на 10 років - 0,0143 га. Право власності на земельну ділянку [PERSON] посвідчено державним актом серії [NUMBER] (а.с. 14-17). Таким чином у період з 1995 по 2008 роки площа спірної земельної ділянки зменшилася на 102 кв.м. та право власності та право користування земельними ділянками посвідчено у двох співвласників будинку. Оскільки на даний час межі землекористування між співвласниками не відповідають угоді про порядок користування земельною ділянкою, укладеною між співвласниками будинку у 1995 році, а межі користування земельною ділянкою [PERSON] взагалі не визначені, вирішити вказане питання в позасудовому порядку сторонам не вдалося, позивачі звернулися до суду із вимогою про встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. Відповідно до висновку експерта №316/16 від 15.06.2016 експертом, з врахуванням конфігурації досліджувальної земельної ділянки, земельних поліпшень (будівель та споруд розташованих на ній), запропоновано два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] (а.с. 69-93). Дослідивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення повноти права співвласників на користування спірною земельною ділянкою необхідно встановити порядок землекористування по варіанту №2, з огляду на наступне. Як вбачається з положень Земельного кодексу України, права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Разом з тим, пунктами г) і е) частини 1 статті 96 вказаного кодексу передбачено обов'язки землекористувачів, серед яких зобов"язання не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. З досліджених матеріалів справи вбачається, що встановлення порядку землекористування по варіанту №2 забезпечить баланс дотримання прав землекористувачів та захистить права і законні інтереси кожного із співвласників будинковолодіння, забезпечить повноту здійснення ними права землекористування та унеможливить порушення одним землекористувачем прав інших землекористувачів, оскільки він грунтується на основі плану розподілу земельної ділянки між співвласниками, проведений по фактичному користуванню, на що погоджуються як позивачі, так і відповідач [PERSON] Також судом враховано, що варіант встановлення порядку землекористування №2 не порушує законних прав та інтересів землекористувачів [PERSON] та [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його, а також стягує із відповідачів на користь позивачів понесені ними судові витрати.

Outcome: approved