Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно договору № SAMDN03000040729769, укладеного 09.02.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 25000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 26,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у договорі про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 06.05.2015 р. загальна заборгованість по кредиту становить 43136,27 грн. з яких: 25000,0 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 15605,97 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2030,30 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 43136,27 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 431,36 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі, просив його задовольнити та справу розглянути без його участі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був двічі належним чином повідомлений. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 09.02.2011 р. був укладений договір № SAMDN03000040729769 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки (далі - кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 25000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 26,4 % на рік (2,2 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у договорі про відкриття карт рахунку і обслуговування платіжної картки відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку (а.с. 9-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно пункту 6.5 частини І-ої Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним договором, а згідно п. 8.6 ч. І-ої даних умов, при порушенні позичальником строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача [PERSON] від 27.05.2015 року картковий рахунок відповідача № 26256620163840 було відкрито 21.09.2012 року, а 24.09.2012 року було встановлено кредитний ліміт на суму 25000,0 грн. (а.с. 8). Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 06.05.2015 р. загальна заборгованість відповідача по кредиту становить 43136,27 грн. з яких: 25000,0 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 15605,97 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2030,30 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до частини І-ої пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє до моменту належного виконання сторонами зобовязань. Пунктом 6.4 частини І-ої Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобовязаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Згідно п. 3.1.1. частини ІІ-ої Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Пунктом 3.1.3 вказаної частини, передбачено, що по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при виконанні інших умов продовження, передбачених договором. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору, 09.02.2011 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та про наявність заборгованості за кредитним договором № SAMDN03000040729769 від 09.02.2011 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 611, 612, 629, 631, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved