Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.05.2013 він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 01.06.2018 рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області було розірвано. Від даного шлюбу в них є син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Відомостей про те, де працює відповідач і чи дійсно вона працює, йому не відомо. Станом на 31.10.2018 заборгованість по сплаті аліментів становить 10759,48 грн. Він не має можливості сам утримувати сина, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про про місце, день і час судового засідання згідно рекомендованого повідмлення про вручення поштового відправлення, і не повідомила суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.05.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.06.2018 було розірвано, про що свідчить копія даного рішення суду (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від24.09.2013 серія [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до довідки виконкому Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 04.12.2018 №2212 (а.с.11), на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки- характеристики виконкому Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 04.12.2018 №2213 (а.с.12), [PERSON] проживає в с .Кинашів, Тульчинського району, Вінницької області. Серед жителів села характеризується позитивно. Постійно займається вихованням сина [PERSON] , 2013 року народження. Скарг і заяв від жителів села до виконавчого комітету на [PERSON] не поступало. Згідно копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.11.2018 у справі №148/139/18 (а.с.9), скасувано судовий наказ, виданий Тульчинським районним судом Вінницької області 01.02.2018 у цивільній справі № 148/139/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду - 23.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття, та судових витрат в дохід держави у розмірі 176,20 грн. та роз`яснено стягувачу - [PERSON] , що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно повідомлення Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 16.11.2018 №11084 (а.с.10), станом на 31.10.2018 за [PERSON] рахується заборгованість по аліментах в розмірі 10759,48 грн. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт проживання та знаходження на утриманні позивача його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є відповідач, а тому з останньї слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача до суду не надав. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом врахованоінтереси дитини, позиція позивача щодо позовних вимог, яка не суперечать чинному законодавству, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка працездатна, інших утриманців не має, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.,, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про те просить позивач. Саме такий розмір аліментів на думку суду буде правильним та справедливим, а також достатнім для утримання дитини. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 06.12.2018, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved