Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 11 травня 2013 року по 21 січня 2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, позивач разом з дитиною переїхали на постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] . Оскільки на даний час дитині виповнилося 3 роки, позивач звернулася за оформленням дитини в дитячий садочок, однак у прийнятті останньої до дитячого садочка було відмовлено, оскільки дитина не зареєстрована за місцем проживання, тобто в с. Довгалівка Білогірського району. Тоді позивач звернулася до відповідача з заявою про добровільне надання письмової нотаріально засвідченої заяви про дозвіл на виписку доньки [PERSON] з адреси [ADDRESS] та дозвіл на прописку за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, відповідач надав письмову відмову від надання вказаної заяви, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні, позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з викладених в позовній заяві підстав, та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали письмові пояснення, згідно яких не заперечують щоб місце проживання дитини було визначено за місцем проживання матері, питання про надання дозволу на зняття з реєстрації дитини [PERSON] просять вирішити відповідно до норм чинного законодавства. Окрім цього, просить суд розглянути справу за їхньою відсутності. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської міської ради Федько Я.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Представник Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області в судове засідання не з`явилися, надали заяву, згідно якої житлово-побутові умови [PERSON] повністю відповідають нормам по розміру житлового приміщення, в даному домогосподарстві створені належні умови для проживання неповнолітньої дитини, тому просять суд розглянути справу за їхньою відсутності. Проти задоволення позовних вимог позивач не заперечують. Заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 11 травня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2019 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2019р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] переїхали до батьків позивача на постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з довідки №538 від 06.08.2019р., виданої Довгалівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Разом з тим, як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої дитини від 06 серпня 2019 року, за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , 2016 року народження без реєстрації, оскільки батько дитини не надає дозволу на її реєстрацію за місцем проживання (реєстрації) матері (а.с.12). Згідно довідки №58 від 17.02.2017р. про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.78). Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач проти визначення місця проживання дитини за адресою матері не заперечує, враховуючи думку органу опіки та піклування Довгалівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про надання дозволу на зняття з місця реєстрації неповнолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання матері без згоди батька, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст. 160 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. У свою чергу, відсутність письмової згоди другого з батьків на зняття з реєстрації місця проживання дитини чи реєстрація місця проживання дитини є підставою для відмови у задоволенні заяви про здійснення вказаних реєстраційних дій. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять відомостей про надання відповідачем письмової згоди на зняття з реєстрації місця проживання дитини [PERSON] та реєстрацію останньої за зареєстрованою адресою місця проживання матері - позивача по справі, відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання та неможливість такої реєстрації без письмової згоди відповідача, суд вважає вимоги позивача у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved