Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 8 696,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є споживачем природного газу за адресою [ADDRESS], у зв'язку з чим 03.08.2009р. між сторонами було укладено угоду про погашення заборгованості за спожитий природній газ в сумі 8696,15грн. рівними частинами, однак борг не сплачено, у зв'язку з чим станом на 01.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 8 696,15 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час і місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином, 13.08.14р. начальник юридичного управління подав клопотання про відкладення судового засідання, у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника у відпустці. Разом з тим, 17.07.2014 року представником було подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Тому, враховуючи, що позивач є юридичною особою і не позбавлений права та можливості на представництво своїх інтересів в суді іншим представником, беручи до уваги строки розгляду справи та положення ч.2 ст. 169 ЦПК України, суд вважає неявку представника без поважних причин та вважає за можливе розглянути справу по суті. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст.ст. 225-226 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідач, є наймачем [ADDRESS], що підтверджується копією поквартирної картки (а.с.40) та користується наданими позивачем послугами з газопостачання та має особовий рахунок [NUMBER] (а.с. 5, 6-8). 03.08.2009р. між позивачем та відповідачем було укладено угоду про погашення заборгованості за спожитий природній газ, відповідно до якої відповідач взяла на себе зобов'язання погасити заборгованість в сумі 8696,15грн., яка утворилася станом на 07.08.2009р., до 31.12.2009р. рівними частинами по 1739,23грн. Однак, згідно розрахунку позивача, відповідач свій обов'язок не виконала, визнану нею суму боргу не погасила, у зв'язку з чим заборгувала 8 696,15 грн. за послуги з газопостачання. Оскільки, відповідач постійно проживає у [ADDRESS], є споживачем послуг та зобов'язана згідно статей 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 64 та ст. 162 Житлового кодексу України своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач не надав суду доказів своєчасної та у повному обсязі оплати боргу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 8 696,15 грн. заборгованості за спожитий природний газ та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved