Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути в порядку регресу понесені витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 37705,52 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 778,00 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2016 близько 17 год. 56 хв. на проспекті Повітрофлотському у м. Києві з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Хюндай» д.н.з. 7090 А1, що належить центру забезпечення службової діяльності МОУ Генерального штабу ЗСУ, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ СК «НОВА», згідно Полісу № АІ/7755598, строк дії якого з 01.06.2015 по 31.05.2016. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 17.03.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 15.02.2016, було визнано [PERSON] Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], згідно Звіту № 5259/03/16 від 15.02.2016, становить 37705,52 грн. 01.03.2016 власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування, звернувся з заявою до МТСБУ. Позивач зазначає, що МТСБУ 22.06.2016 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 37705,52 грн. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 09.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 09.11.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 11.12.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 12.12.2017 року в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 29.05.2018. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з заяви від 26.01.2018, останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.02.2016 о 17 год 56 хв. відповідач, керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER] по пр. Повітрофлотському в сторону пр. Перемоги, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів(а.с.7) В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить центру забезпечення службової діяльності МОУ Генерального штабу ЗСУ, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ СК «НОВА», згідно Полісу № АІ/7755598, строк дії якого з 01.06.2015 по 31.05.2016 (а.с.14). Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17.03.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 15.02.2016, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.(а.с.13). Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17.03.2016 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON], п.13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Встановлено, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП з вини відповідача був пошкоджений автомобіль марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить центру забезпечення службової діяльності МОУ Генерального штабу ЗСУ.(а.с.9-12). Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], згідно Звіту № 5259/03/16 від 15.02.2016, становить 37705,52 грн. (а.с.15-23). Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля 30.03.2016 з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с.8). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що в зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 22.06.2016 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 37705,52 грн., на підставі Наказу МТСБУ № 5010 від 21.06.2016 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, що підтверджується копією платіжного доручення №5010рв від 22.06.2016 (а.с.25,26). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 37705,52 грн. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим понесені витрати в розмірі 778,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 0000103рв від 18.03.2016. (а.с.28). Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за послуги аварійного комісара в розмірі 778,00 грн., як такі, що узгоджуються з дослідженими матеріалами справи та вимогам закону. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов МТСБУ підлягає задоволенню.

Outcome: approved