Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ГУ ПФУ в м. Києві про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що з 21.11.1975 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] 09.04.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Однак, з дня укладання шлюбу і до смерті чоловіка, заявниця з [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство. До дня смерті [PERSON] заявниця знаходилась на його утриманні, оскільки у 1991 році вона перенесла складну операцію, а у 2002 році їй була встановлена ІІ група інвалідності. Після смерті чоловіка, 26.01.2021 року заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Однак, ГУ ПФУ в м. Києві було відмовлено їй у призначенні пенсії, через те, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що з 21.11.1975 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 21.11.1975 року (а.с. 6). 09.04.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 11.06.1993 року (а.с. 5а). Згідно Посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] з 01.07.2003 року є інвалідом ІІ групи, з 01.06.2005 року безстроково є інвалідом ІІІ групи (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 08.12.2020 року. 26.01.2021 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, та їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування у шлюбі (а.с. 9). Згідно Довідки про доходи №9882 1285 1367 5814 [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в м. Києві та станом на липень 2021 року отримує пенсію у розмірі 2685,74 грн., сума пенсії за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року складає 67468,70 грн. (а.с. 11-12). Як вбачається з Довідки №18/09 від 28.09.2021 року, виданої СТ «Суднобудівник», [PERSON] проживає в садовому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею до грудня 2020 року постійно проживав [PERSON] (а.с. 42). Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно вимог ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Факт того, що позивачка проживала однією сім`єю з [PERSON] та була на його утриманні, підтвердили допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні підтвердили факт, що позивачка [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю після розірвання шлюбу з 09.04.1991 року та до дня смерті чоловіка [INFO] , вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Померлий [PERSON] матеріально забезпечував заявницю. Його доходи були для неї постійним і основним джерелом існування. Допомога, яка надавалася заявниці померлим чоловіком, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів для існування. Весь вказаний період і до смерті чоловіка заявниця знаходилася на утриманні померлого чоловіка. Виходячи з положень ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.99 р. за N 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Так, позивачкою доведено, що починаючи з 09.04.1991 року, після розірвання шлюбу, заявниця залишилась проживати разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та знаходилася на його утриманні, встановлення даних фактів необхідно позивачці для підтвердження права на пенсію та для належного її оформлення. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить [PERSON] , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На підставі викладеного,

Outcome: approved