Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення за [PERSON], який помер 24.10.2013 року, ? частини житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Шевченка, буд. 11, с. Червона Гута Ріпкинського районного Чернігівської області. Свої позовні вимоги мотивував тим, що [PERSON] та [PERSON], які доводяться батьками позивачу, уклали шлюб 26.04.1975 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ТК № 267708 від 26.04.1975 року. За час шлюбу 05.12.2002 року батьки позивача придбали у приватну власність вищевказаний житловий будинок, проте покупцем за договором купівлі-продажу від 05.12.2002 року, посвідченим державним нотаріусом Ріпкинської державної нотаріальної контори Чернігівської області та зареєстрованим за № 3193, була зазначена лише [PERSON] [PERSON] помер 24.10.2013 року. Позивач та відповідачі являються спадкоємцем першої черги за законом після померлого. Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача і останній прийняв спадщину у визначений законом строк та порядок. До складу спадкового майна належить вищезазначений будинок, який, згідно норм сімейного законодавства, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тому позивач звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтво про право на спадщину на частку вказаного майна після померлого [PERSON] Проте нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, оскільки свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути видано лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. З врахуванням наведеного, через невизначення часток співвласників [PERSON]І та [PERSON] на житловий будинок, позивач не може належним чином оформити своє право на спадщину. В судове засідання позивач\~ та його представник не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, наслідки визнання позову їм зрозумілі та задовольняють. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Згідно ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved