Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 64 778,83 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила , що вона та відповідач з липня 20211 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 року шлюб розірвано. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відповідач не приділяв належної уваги не тільки дружині, а й дитині, не займався вихованням доньки. Спільне господарство сторони не ведуть протягом тривалого часу, а також проживають окремо. Донька залишилася проживати с позивачкою та на теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS]. Дитина, з дня свого народження, завжди повністю знаходиться тільки на утриманні позивачки. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини ніколи не надавав та не надає. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2013 р. до досягнення донькою повноліття. Оскільки відповідач в добровільному порядку рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не виконує, Шевченківським ВДВС відкрито виконавче провадження № 52623899 про примусове виконання рішення . Станом на 31.03.2019 р. відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 64778,83 гривень. 31 березня 2019 р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено чотири постанови про: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України . Окрім того, з моменту народження дитини відповідач самоусунувся від будь-якої участі у житті своєї доньки, не бажає її бачити, піклуватися про неї, приймати участь у її духовному та фізичному розвитку та її утриманні. Оскільки, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини, матеріально її непідтримує, долею та внутрішнім світом доньки не цікавиться, не розвиває культурні та духовні цінності дитини, не забезпечує їй необхідне харчування, медичний огляд і лікування, дитина не знає відповідача, як батька, не бачить його та він не спілкується з донькою, позивачка вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2019 року провадження по справі відкрито. 30.08.2019 року представником позивача адвокатом Стратій І.О. подано розрахунок пені у зв'язку із несплатою аліментів, у яких заначено, що загалом розмір пені становить 620 354 грн 31 коп.. 19.09.2019 від Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органом опіки та піклування надано висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON]. 10.10.2019 року представником позивача адвокатом Стратій І.О. подано уточений позов, в якому позивач просив позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 77 420 ,20 гривень ( станом на 18 травня 2019 року). 07.11.2019 року представник відповідача Ємець А.Ю. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив , що відповідач заперечує той факт, що він не спілкувався зі своєю дочкою [PERSON] Артемівною, [INFO]. Вважає, що позивач навмисне чинить Відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, після того як відповідач одружився вдруге. Відповідач хоче та намагається спілкуватись з дитиною. Крім того, [PERSON] сплачував аліменти на утримання дитини. Заборгованість зі сплати аліментів виникла через те, що відповідачу протипоказана важка праця за станом здоровья, він не може підімати більш як 5 кг. Також відповідач має на утриманні 4 особи - це його цивільна дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та 3 малолітні дитини. Відповідач заначає , що не є злісним неплатником аліментів, крім того незгоден з розрахунком пені , наданим позивачем . Просив суд врахувати всі обставини по цій справі та зменшити розмір пені по аліментах. 17.02.2020 року представник третьої особи органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району надав заяву у який просив розглядати справу без його участі, з урахування наданого висновку . У вступному слові позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача Ємець А.Ю. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються він виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 року шлюб розірвано. [PERSON] , [INFO]. В свідоцтві про народження її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Згідно листа з Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя від 15.04.2019 року держаним виконавцем відкрито виконавче провадження№ 52623899 про примусове виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2013 р. до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Крім того, судом встановлено , що 31 березня 2019 р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено чотири постанови про: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Згідно з характеристикою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 75 «Сонечко» від 25.04.2019 № 01.18-02/54, [PERSON] вихованням доньки не займався, за час перебування дитини в дошкільному закладі до садочку не приходив, батьківські збори не відвідував, життям доньки в закладі освіти не цікавився. Відповідно до листа КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 26.04.2019 № Л.0064, дитина [PERSON] на диспансерному обліку не знаходиться, хронічних захворювань не має. Про стан здоров'я дівчинки турбується мати, яка супроводжує дитину до лікаря. Інформація Запорізького Академічного ліцею від 02.05.2019 № 134 свідчить про те, що за час навчання [PERSON] у ліцеї батько жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами доньки у навчанні, не брав участі у святкових заходах класу. Висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 18.09.2019 року визнано можливим позбавити батьківських прав [PERSON], 1982 року народження, відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно вказаного висновку батько дитини, [PERSON], письмово запрошувався на засідання комісії, але не з»явився, про причини відсутності і своє ставлення до порушеного питання не повідомив. Комісією було встановлено, що батько дитини [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дочкою, матеріально не допомагає. Крім того , комісією згідно статті 171 Сімейного кодексу України з [PERSON] було проведено бесіду, під час якої думка дитини була вислухана. [PERSON] повідомила, що батько тривалий час не приймає участі у її житті, не телефонує, не вітає зі святами, матеріально не підтримує. Обставини щодо ухилення відповідачіа [PERSON] від виховання дитини підтверджені в судовому засіданні також поясненнями свідка [PERSON], який пояснив, що вихованням дитини займається виключно матір дитини , батько дитину не відвідує. Слід зазначити, що відповідач суду доказів того, що йому цікаве життя дитини , а [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з [PERSON] , не надав, а позивачкою в свою чергу надані докази ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Враховуючи вищевикладене , суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та відповідає інтересам дітей. У зв'язку з свідомим нехтуванням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд приходить до наступного. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі 2/331/1158/13 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 26.04.2013 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO], повноліття. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості від 18.05.2019 року ,наданого Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів з травня 2013 року по травень 2019 року у розмірі 77 420,66 гривень , а станом на січень 2020 року вказаний розмір заборгованості становить 81 165,16 гривень. Згідно частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.» Вирішуючи спір, суд погоджується з розрахунком пені наданим позивачем, який здійснений з урахуванням вимог закону та за період з травня 2013 року по 18 травня 2019 року складає 620 354,31 гривень , крім того , суд приходить до висновку про те, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти, виникла заборгованість по аліментах. Враховуючи вищевикладене , дійсний розмір заборгованості, який станом на 18.05.2019 року складає 77 420,66 гривень , суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до 18.05.2019 року , але не більше 100 відсотків заборгованості, що становить 77 420,66 гривень. Доводи [PERSON] щодо відсутності його вини у наявності заборгованості зі сплати аліментів через наявність інших утриманців та стану здоров»я, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення аліментів, їх розмір, ним не надано суду належних доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали йому добровільно сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина за період з квітня 2013 року по травень 2019 року . При цьому суд звертає увагу, що інша дитина відповідача [PERSON] народилася [INFO], після цього відповідач не скористався своїм правом на звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, а довідка ВКК щодо потреби постійного раціонального працевлаштування без підйому вантажу , датована жовтнем 2019 року, будь-яких інших доказів на підтвердження факту неможливості працювати за станом здоров»я з квітня 2013 року по травень 2019 року, суду не надано. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved