Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] в сумі 5900,86 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволені. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідачі повідомлялись про час та дату судового засідання в установленому порядку, в т.ч. через оголошення в пресі, проте в судове засідання не з'явились. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності від відповідачів до суду не надходило. При відсутності заперечень з боку позивача щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, суд ухвалив заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Наслідки роз'яснені та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Судом встановлено наступні факти та відповідаючі їм правовідносини. Відповідачі є користувачами житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS], де зареєстровані. Позивач є виконавцем житлово-комунальних. Між сторонами склались фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. В період з 2005 по 2013 роки відповідачі не вносили плату за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5900,86 грн. Дані обставини підтверджуються : розрахунками вартості послуг; розрахунком суми заборгованості; довідкою про склад сімї, рішеннями про затвердження тарифів. В силу ст. 13 ч. 1 п. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (далі Закон № 1875-ІV) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) є різновидом житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 32 ч.ч. 1-3 Закону № 1875-ІV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 20 ч. 3 п. 1, 21 ч. 2 п. 3 Закону № 1875-ІV споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок власників квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45). Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року N 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" (далі - постанова N 529). З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону N 1875-IV від 24 червня 2004 року, постанови N 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону N 1875-IV від 24 червня 2004 року. За матеріалами цивільної справи відповідачам неодноразово пропонувалось укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, від чого останні відмовились. Підставність заявленої суми до стягнення в солідарному порядку не доведена суду, відповідно до ст..543 ЦК України. Таким чином, враховуючи доведенність вимог позивача за період з 2005, сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідачів за спожиті житлово-комунальні послуги складає 5900,86 грн., а саме з [PERSON] та [PERSON] по 2950,43 грн. Судові витрати стягуються з відповідачів в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved