Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивував тим, що їй на праві власності на підставі договору дарування квартири від 02.11.2020 року належитьквартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані колишній власник житла [PERSON] та її донька [PERSON] - відповідачі по справі, які не проживають в квартирі з липня 2017 року. Через реєстрацію відповідачів вона не має можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач не з`явилася, у позові просила розгляд справи проводити за її відсутності, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої\~статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи х наступного. На підставі договору дарування квартири від 02.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Козуб Ю.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи відповідачі зареєстровані у вказаноій квартирі, що підтверджується довідкою № 1623, виданої 10.11.2020 року військово-цивільною адміністрацією м. Волноваха Однак, з липня 2017 року відповідачі в будинку не проживають, з 14.12.2017 року є громадянинами Російської Федерації, що підтверджується к/паспорта. Згідно\~ст. 316 ЦК України\~право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 383 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.391, 396 ЦК Українипозов\~про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в квартирі а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст.ст.\~316,\~391,\~405 ЦК України,

Outcome: approved