Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ФОП [PERSON] про розірвання договору та стягнення суми, в обґрунтування якого вказала, що 02.05.2014р. уклала договір індивідуальний номер замовлення №ВМ-578L з ФОП [PERSON] на виготовлення ПВХ конструкції. Пунктом 3.2. вказаного договору передбачено, що виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 31 робочого дня з моменту укладання договору. 02.05.2014 р. після підписання договору позивач передав відповідачу 8000 грн., як завдаток. Позивач протягом травня і червня 2014 р. неодноразово телефонувала до відповідача, щоб дізнатись, коли саме їй буде передано у власність товар, відповідач покликався на те, що все буде виконано в строк зазначений в договорі. 17.06.2014 року після спливу 31 робочого дня з моменту укладення договору позивач звернулась до відповідача з вимогою надати їй товар, однак відповідач повідомив, що її замовлення ще не готове та не повідомив її коли саме буде виконано її замовлення. 24.06.2014 р. позивач звернулась із заявою про злочин до Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. 13.08.2014 р. відповідач доставив позивачу ПВХ конструкцію (маталопластикові вікна на балкон), однак вказана продукція не відповідає розміру її балкону (одне вікно є більшим ніж потрібно, а інше вікно є меншим ніж замовлено), крім цього дана продукція є неналежної якості, оскільки є занадто важкою, що можне спричинити обвал балкону. Також позивач доплатити 2855 грн. за надані послуги. 14.08.2014 р. позива звернулась до відповідача з вимогою здійснити заміну вказаного товару, однак відповідач повідомив, що на даний час він не може обміняти вказну продукцію. 15.08.2014 року позивач звернулась з письмовою вимогою до відповідача, в якій зазначила, що розриває договір №ВМ-578L, оскільки придбаний товар є неналежної якості і не може бути замінений та вимагала повернути їй 10855 грн. На даний час її вимога не виконана. Покликаючись на ст. 707 ЦК України, яка передбачає, що покупець має право протягом чотирнадцяти днів з моменту продажу йому непродовольчого товару належної якості, обміняти його на аналогічний товар. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Крім цього, вважає, що своїми діями відповідач завдав їй значу моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 3000 грн. Тому просить постановити рішення про задоволення позову, розірвати договір №ВМ-578L від 02.05.2014 р. та стягнути з відповідача ФОП [PERSON] 10855 грн. сплаченого нею кошти, понесену моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих причин, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2014 року між позивачем [PERSON], як замовником, та відповідачем ФОП [PERSON], як виконавцем, був укладений договір індивідуальний номер замовлення №ВМ-578L на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій ( а. с. 6-7 ). Відповідно до п. 2. 1. Договору вартість виробів складає 11343, 00 грн.; згідно з п. 3.2 Договору виконавець зобов'язується передати у власність замовника вироблені вироби протягом 31 дня з моменту укладення договору. Також позивачем було самостійно сплачено відповідачу суму у розмірі 8000 грн. та 2855 грн. Отже, позивачем була здійснена повна оплата у відповідності до Договору. Натомість, з боку відповідача зобов'язання належним чином не виконуються, на неодноразові звернення позивача відповідач не реагував. 24.06.2014 р. позивач звернулась із заявою про злочин до Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та 25.06.2014 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12014140080001937 (а.с.15). 13.08.2014 р. відповідач доставив позивачу ПВХ конструкцію (маталопластикові вікна на балкон), однак вказана продукція не відповідає розміру її балкону (одне вікно є більшим ніж потрібно, а інше вікно є меншим ніж замовлено), крім цього дана продукція є неналежної якості, оскільки є занадто важкою, що можне спричинити обвал балкону. Також позивач доплатити 2855 грн. за надані послуги, а всього сплатила 10855 грн. (а.с.8). 15.08.2014 року позивач звернулась з письмовою вимогою до відповідача, в якій зазначила, що розриває договір №ВМ-578L, оскільки придбаний товар є неналежної якості і не може бути замінений та вимагала повернути їй 10855 грн. Відповідно до роз'яснень, даних у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року (далі постанова Пленуму) вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з Умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу. Згідно за ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 9 Закону Уккраїни «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно ст.707 Цивільного кодексу України покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Оскільки відповідачем зобов'язання за Договором належним чином не виконано, ним завдано позивачу збитки в сумі реально понесених нею витрат в розмірі 10855 грн. Таким чином, вимоги позивача про розірвання Договору та стягнення з відповідача 2000,00 грн. є такими , що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживача» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань. Як встановлено в судовому засіданні відповідачем позивачу було завдано матеріальну шкоду. В судовому засіданні встановлено, що позивачу також було завдано моральних страждань, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, суд вважає, що моральна шкода в розмірі 3000 грн. є обгрунтованою, оскільки позивач в судовому засіданні довів, що їй було завдано маральну шкоду, тому з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., як за вимоги матеріального так і нематеріального характеру, оскільки позивач згідно за п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved