Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за договором №2536761 від 26.07.2019, укладеним між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] , яка станом на 11.03.2021 становить 8727,91грн. (5000,00грн.- заборгованість по тілу кредиту, 850,00 грн. - сума відсотків за користування кредитом, 2500,00грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 323,00 грн. - інфляційні втрати за тілом кредиту та 54,91 грн. - інфляційні втрати за відсотками), а також витрат по оплаті судового збору у розмірі 2270,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутності. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому сторона просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 84-87) , а також заява про розгляд справи у відсутності відповідача (а.с. 82). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач позивається про стягнення заборгованості за договором з боржника. Судом встановлено, що згідно до договору від 26.07.2019 відповідач [PERSON] отримала від ТОВ «Алекскредит» грошові кошти в сумі 5000,00 грн., з щоденним базовим розміром процентів в сумі 1,7%, з акційною процентною ставкою 1,53%, спеціальною процентною ставкою за один день користування після узгодженого строку повернення кредиту - 3,00 %, на строк до 15.08.2019 (а.с.8-26). Видача кредиту та його отримання підтверджується відомостями з банку (а.с.108). В подальшому сторони основного договору пролонгували його дію згідно до додаткових угод від 13.08.2019, від 14.09.2019,04.10.2019,14.10.219, 24.10.2019 та дійшли узгодження по інших істотних умовах. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.47-58) відповідач взяті на себе зобов`язання порушувала, графік погашення заборгованості не дотримувалася, внески вчасно не сплачувала та внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Позивачем станом на 11.03.2021 року проведено розрахунок заборгованості за договором №2536761 від 26.07.2019, відповідно до якого нараховано 8727,91грн. (5000,00грн.- прострочена заборгованість по кредиту, 850,00 грн. - сума прострочених % за користування кредитом, 2500,00грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 323,00 грн. - інфляційні втрати за тілом кредиту та 54,91 грн. - інфляційні втрати за відсотками). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем суду не представлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. Так, у ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний на підставі ст.625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на обставини справи, оцінивши наявні докази,

Outcome: approved