Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, \~що 17 лютого 2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим спадкодавцем 15.11.2011 року, відповідно до якого вона заповідала позивачці державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВН № 052603. У визначений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, позивач спадщину прийняла, подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Інші спадкоємці за заповітом чи за законом на майно [PERSON] відсутні. Однак нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, так як обєктом спадкування може бути лише майно, яке належить спадкодавцеві, а не документ, що посвідчує його право власності. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке її право невизнається, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,9865 га, у межах згідно з планом, розташованої на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, вартістю 130 320,32 грн., яка належала спадкодавцю згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН № 052603, виданого 03.12.2002 року, на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Ради народних депутатів за № 259 від 05.11.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15. В судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не зявились, в заяві, яку адресували суду зазначили, що вимоги за позовом підтримують, просять задовольнити та розглянути справу без їх участі. Відповідач сільський голова Брицької сільської ради Липовецького району в судове засідання також\~не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 лютого 2016 року в м. Вінниця померла [PERSON] на що вказує свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 331000 (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина. Як убачається із матеріалів Спадкової справи після смерті [PERSON], спадщина відкрилась за заповітом вчиненим 15.11.2011 року [PERSON], який був посвідчений секретарем Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 106. Згідно вказаного заповіту, спадкодавець заповіла належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВН № 052603, виданий 03.12.2002 року - [PERSON] (а.с. 8). Згідно відомостей Брицької сільської ради станом на 11.03.2016 року згаданий заповіт не змінений та не скасований. Як убачається із матеріалів Спадкової справи, [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, своєчасно звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку у разі наявності заповіту, відповідно до матеріалів спадкової справи, - відсутні. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем. 13.09.2016 року постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу (а.с.12), було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Вказана відмова була мотивована тим, що в заповіті зазначено, що спадкодавець заповідає документ, що посвідчує право власності на майно, а не саме майно, яке йому належить на праві власності. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи здобуті у справі докази судом зясовано, що до складу спадкового майна увійшла земельна ділянка, площею 4,9865 га, у межах згідно з планом, розташована на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, вартістю 130320,32 грн., яка належала спадкодавцю згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН № 052603, виданого на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Ради народних депутатів за № 259 від 05.11.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15. Наведене стверджується і Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; Витягом з технічної документації з нормативної грошової оцінки від 02.03.2016 року. За приписами ст.1236 ЦК України, спадкодавець має розпоряджатись конкретним майном, а не документом, що посвідчує його право власності. Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті. Ураховуючи встановлені судом обставини в контексті приведених правових норм, суд вважає, що факт порушення прав позивача є очевидним. Відповідач позов визнав, про що надав заяву відповідного змісту. На підставі \~ст.174 ч.4 ЦПК України, \~у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності \~для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог \~- \~не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на успадкування за заповітом, суд \~приймає \~визнання \~відповідачем позову \~та ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат суд, керується ст.88 ЦПК України, а тому з урахуванням того, що позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, так як являється інвалідом ІІ групи, тому суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1303, 20 грн.пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. \~1218, 1223, 1225, 1234, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved