Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернулася\~до Глобинського\~районного суду\~Полтавської області\~з даним\~позовом,\~в обґрунтування\~своїх позовних\~вимог зазначила,\~що 19\~липня 2000\~року померла\~[PERSON].\~Після смерті\~останньої залишилося\~спадкове майно,\~в склад\~якого входила\~ \~земельна ділянка\~площею 3,07\~гектарів,\~згідно державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~І-ПЛ\~№ 009076\~від 15.11.1999.\~Спадщину після\~смерті [PERSON]\~прийняли її\~діти :\~[PERSON] та\~[PERSON],\~ які\~отримали 21.01.2001\~року свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~на 1/2\~частку у\~спадщині кожному\~на вищезазначену\~земельну ділянку.\~25.12.2006\~[PERSON] помер,\~згідно свідоцтва\~про право\~на спадщинуза законом від 26.11.2008 року, спадкоємцем після померлого 25.12.2006 року [PERSON] є : дружина - [PERSON] Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з 1/2частини від приватизованої земельної ділянки площею 3,07 га, розташованої на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 006387, виданого Горбівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 25.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 801. Отже, [PERSON] успадкувала ? частину земельної ділянки площею 3,07 га власником іншої частини даної земельної ділянки є [PERSON] В подальшому, без жодного поділу зі мною в натурі, належної нам на праві спільної часткової власності земельної ділянки, [PERSON] отримує державний акт не на ? частину земельної ділянки площею 3,07 га, а на земельну ділянку площею 1,535 га, без погодження зі мною її меж та конфігурації. Позивач дізналась про те, що [PERSON] якимсь чином здійснила поділ належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки з відповіді Глобинської міської ради № 715 від 19.06.2017, якою їй було відмовлено в реєстрації її частини земельної ділянки, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки правовстановлюючим документом, який посвідчує право спільної часткової власності на земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину за законом, але даний документ був виданий на загальну площу спірної земельної ділянки, у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вищезазначеним позовом. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представники відповідача та відповідач в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представники третіх осіб, в судове засідання не зявилися належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання. Відповідно до\~ п.1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2001 року, виданого нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори (реєстраційний № 1-281), спадкоємцями майна [PERSON], померлої 19 липня 2000 року в рівних частках є [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], син [PERSON], що мешкає в [ADDRESS]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,07 га, розташованої на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлій [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №009076виданого на її ім»я Горбівською сільською радою 15 листопада 1999 року , зареєстрованого в книзі записів державних актів за №609. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2008, виданого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5-1261, спадкоємцем після померлого 25.12.2006 [PERSON] є дружина - [PERSON] Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з ? частини від приватизованої земельної ділянки площею 3,07 га, розташованої на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 006387, виданого Горбівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 25.06.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 801. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області Апеляційну скаргу\~[PERSON] задоволено частково. Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року, - скасувано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги\~[PERSON] до Горбівської сільської ради Глобинського району, Глобинської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, - задоволено частково. Визнано за [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO] в порядку спадкування за законом після померлого 25.12.2006 року чоловіка [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 3,07 га, розташованої на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому 20 лютого 1998 року [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ПЛ №009077, зареєстрованого 15.11.1999 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №608. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 504980, [PERSON], яка проживає [INFO] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 5-1261 від 26.11.2008 ДН Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,5350 га., розташованої Полтавська область, Глобинський район, Горбівська сільська рада, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320681400:00:009:0085, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 0110353000015. Рішенням №715 від 19.06.2017 начальником відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Глобинської міської ради [PERSON] відмовлено у державній реєстрації на вищезазначену земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оскільки правовстановлюючим документом, який посвідчує право спільної часткової власності на земельну ділянку є свідоцтво про право на спадщину за законом, який був виданий на загальну площу спірної земельної ділянки, а саме : згідно дубліката свідоцтва про права на спадщину за законом № 57 від 13.04.2016, [PERSON] спадкує ? частку земельної ділянки площею 3,07 га, а згідно довідки ТОВ «Проектно-виробнича компанія «Плай» № 561 від 14.06.2017 року по даній земельній ділянці здійснено поділ та в НКС вже зареєстрована земельна ділянка площею 1,535 га з кадастровим номером 5320681400:00:009:0085, що у подальшому унеможливить проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно даного правовстановлюючого документу так як земельної ділянки площею 3,07 га вже не існує. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею ч. 1 ст.369, ч. 1,2\~ст.372 ЦК України передбачено,\~що співвласники\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підпунктом «е» п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, передбачено, що учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки, в тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають, або виплати рештою учасників грошової компенсації за що частку при неможливості її виділення та отримання його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки, за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Зі змісту ст.\~357\~ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч.2 ст.158\~Земельного Кодексу\~України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Згідно ч.2 ст.\~152\~ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст.152 ЗК). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved