Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона разом з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 24.09.2012 року було розірвано. За час перебування шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] Після розлучення позивачка з донькою переїхала проживати у м. Коломия Івано-Франківської області, де створені задовільні умови проживання. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2013 року відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти на утримання доньки по 550,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що розпорядженням органу опіки та піклування Тлумацької РДА від 17.04.2013 року було визначено години та дні спілкування та виховання доньки з батьком, проте відповідач з грудня 2012 року взагалі не бачився з донькою, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, не цікавився її навчанням та не готував до самостійного життя. Крім цього відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, заборгованість становить 14417,58 грн., за що був двічі притягнутий до кримінальної відповідальності. Також відповідач надав нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав відносно доньки, проте відкликав дану заяву, оскільки дізнався що [PERSON] не є його біологічною донькою. Через це відповідач став негативно впливати на доньку, почав пиячити, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з приводу хронічного алкоголізму. А тому, враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Позивачка вказала, що відповідач ніколи вихованням доньки не цікавився, жодної матеріальної допомоги не надавав, навчанням, фізичним та духовним розвитком дитини не займався, присуджені аліменти не сплачував жодного разу, зв'язок з дитиною не підтримує. Родичі по лінії відповідача також не приймають участь у вихованні дитини та її матеріальному утриманні. Додала, що відповідач негативно впливає на дитину, оскільки останній перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з приводу хронічного алкоголізму, агресивно ставиться до неї та доньки, та вважає, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо доньки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, вказав, що він не є біологічним батьком дитини, духовним та моральним розвитком доньки не займається, не цікавиться та не спілкується з нею більше двох років, матеріально не допомагає її утримувати, присуджені аліменти не сплачує, а тому просив позбавити його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], оскільки і в подальшому не має наміру належним чином виконувати батьківські обов'язки. Прокурор позов підтримала, проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO], не заперечує. Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Яворська Н.Є. в судовому засіданні вказала, що з врахуванням висновку органу опіки та піклування Тлумацької РДА, пояснень позивачки та свідків, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], оскільки органом опіки та піклування було встановлено, що відповідач зв'язок з дитиною не підтримує, аліменти не сплачує та будь-яким іншим чином матеріально не допомагає [PERSON] утримувати доньку, тобто злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши позивачку та її представника, відповідача, прокурора, врахувавши думку дитини та органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини». Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або н аркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини та першочергове право батьків перед іншими особами на те, щоб неповнолітня дитина проживала з ними та право батьків на її виховання. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивачка) є батьками [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою (4 роки), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). 24.09.2012 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивачка) розірвано, а місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено місце проживання її матері [PERSON] (позивачка) (а.с. 6, 7). Згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.01.2013 року [PERSON] (відповідач) було зобов'язано сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 550,0 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Проте, згідно розрахунку ВДВС Тлумацького РУЮ по заборгованості аліментних платежів від 01.04.2015 року позивачка за період з січня 2013 року по березень 2015 року отримала лише 255,0 грн. аліментів на утримання дитини від [PERSON] (відповідач), а загальна сума боргу по аліментах становить 14417,58,0 грн. (а.с. 13). В зв'язку з злісним ухиленням від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) [PERSON] (відповідач) було засуджено вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2014 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт (а.с. 10), а також вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2015 року за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт (а.с. 11-12). Відповідно до довідки про склад сім'ї та проживання від 04.03.2015 року та акту обстеження матеріально-побутових умов від 18.02.2015 року [PERSON] (позивачка) та її донька [PERSON] зареєстровані [ADDRESS] і до складу їх сім'ї входять [PERSON] (мати позивачки), [PERSON] (брат позивачки) та [PERSON] (племінник позивачки), однак позивачка з дочкою за місцем реєстрації не проживають (а.с. 15, 17). Згідно акту обстеження умов проживання від 19.02.2015 року [PERSON] (позивачка) та її донька [PERSON] фактично проживають по [ADDRESS] в м. Коломия Івано-Франківської області де створені задовільні умови проживання, дитина забезпечена окремим ліжком, місцем для проведення занять та ігор, сезонним одягом, засобами гігієни, іграшками та харчуванням, тобто необхідними умовами для повноцінного проживання, виховання та розвитку малолітньої доньки (а.с. 16). [PERSON] (позивачка) з 08.11.2013 року працює в ПАТ «Банк Михайлівський» на посаді фахівця міні-офісу регіонального центру в Івано-Франківській області Західної регіональної дирекції з посадовим окладом 2000,0 грн., що підтверджується довідкою від 16.02.2015 року, виданою начальником відділу кадрів Департаменту по роботі з персоналом ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с. 21). Відповідно до довідки № 58 від 11.02.2015 року малолітня [PERSON], [INFO], з 03.09.2013 року по даний час відвідує ДНЗ № 17 «Калинка» групу № 6 «Метелик» (а.с. 18). Також відповідно до листа-рекомендації від 02.03.2015 року, виданого Дитячим розвиваючим центром «Радість», малолітня [PERSON], [INFO], з серпня 2014 року відвідує Дитячий розвиваючий центр «Радість», влітку тричі на тиждень відвідувала заняття, а з вересня займається хореографією, бере участь у організованих святах. За весь період навчання мати [PERSON] (позивачка) приходила на заняття до дитини, а батько [PERSON] (відповідач) на заняттях був відсутній та дитину не провідував (а.с. 19, 20). Згідно розпорядження Тлумацької РДА № 177 від 17.04.2013 року [PERSON] (відповідач) було змінено визначені дні та години для спілкування та виховання малолітньої дитини, оскільки останній неодноразово приходив до дитини в агресивному стані, вчиняв сварки з матір'ю дівчинки, погрожував фізичною розправою, що негативно впливало на малолітню [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Проте, в судовому засіданні встановлено, що відповідач взагалі не провідував доньку більше 2-х років. Даний факт сторонами по справі не оспорювався. Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України. Згідно висновку № 368/01-18/01 від 08.06.2015 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що [PERSON] (відповідач), [INFO], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], не спілкується та не надає їй матеріальної допомоги, не створює умов для отримання нею освіти, ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області, вважає доцільним позбавити [PERSON] (відповідача) батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 47). При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховує висновок органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (відповідач) стосовно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], який узгоджується як із поясненнями учасників процесу щодо обставин справи, так і з фактичними обставинами справи. Отже, судом встановлено, що [PERSON] (відповідач) за станом свого психічного здоров'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а також мав юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Він був зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і мав право на особисте спілкування з нею. Проте [PERSON] (відповідач) таким правом не скористався, самоусунувшись від нього, залишивши дитину без свого піклування та не бажаючи і на сьогоднішній день займатись її утриманням та вихованням. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], нездатний забезпечити їй нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved