Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому вказала, що 06 вересня 2008 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] розпорядився належним йому майном, а саме заповів позивачу [PERSON] належну йому земельну частку (пай), згідно сертифікату серія - ЗП № 0089188 від 14 лютого 1997 року, зареєстрованого Якимівською РДА 20 лютого 1997 року за № 185. Заповіт на користь позивача [PERSON] було складено 23 травня 2000 року. У зв'язку із зміненими вимогами законодавства, в 2003 році спадкодавець [PERSON] оформив право власності на належну йому земельну ділянку та отримав державний акт на право власності на землю серія ІV-ЗП № 004365 від 06.02.2003 року. На протязі останніх двадцяти років позивач [PERSON] доглядала за позивачем [PERSON] як за власним батьком, а [PERSON] вважав [PERSON] своєю донькою, хоча останні не є родичами, проводили разом багато часу, позивач допомагала відповідачу по господарству, зокрема й самостійно, разом із сином обробляла заповідану земельну ділянку. Родичів після смерті [PERSON] не залишилось. За життя [PERSON] бажав, щоб вищезазначена земельна ділянка після його смерті перейшла у власність [PERSON] Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із відповідною заявою для оформлення спадщини на своє ім'я, але зазначеною особою їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та у видачі будь-якої відмови, свої дії нотаріус мотивував тим, що позивач взагалі не є родичем померлого, заповіт складено на сертифікат, а не на державний акт, не надано правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Позивач зазначає, що внаслідок юридичної необізнаності вважав, що сертифікат та державний акт є по суті однаковими документами, що підтверджують право власності на землю, не мав перешкод у користуванні земельною ділянкою, своєчасно сплачував земельний податок. В звязку з викладеним, просить суд визнати за нею право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер 06 вересня 2008 року, а саме визнати право власності на земельну ділянку згідно державного акту на право власності на земельну ділянку згідно державного акту ІV-ЗП № 004365 від 06.02.2003 року. В підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. \~ \~ \~ \~ Згідно\~до ч.3\~ст.\~200,\~ ч.4\~ ст.\~203\~ЦПК України\~ за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 112111, виданого 09 вересня 2008 року виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, 06 вересня 2008 року помер [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до заповіту, складеного 23 травня 2000 року [PERSON] заповідав [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) ЗП № 0089188, виданий Якимівською районною державною адміністрацією від 20 лютого 1997 року за № 185 (а.с. 8). 03 лютого 2009 року позивач [PERSON] звернулась до Якимівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини(а.с.30), тобто в межах строків передбачених ст. 1270 ЦК України. Згідно до ч.1,2 ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом. Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с.28-33). Судом встановлено, що спір між спадкоємцями з приводу спадкового майна відсутній та будь-яких інших заповітів з приводу земельної ділянки [PERSON] за життя складено не було. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на земельну частку (пай) ЗП № 0089188, виданий Якимівською районною державною адміністрацією від 20 лютого 1997 року за № 185. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст.\~19\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1 статті 1225\~ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулися з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка зі Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON]В та позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. За таких обставин заявлені вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved