Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 20.03.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № MKXRFS08560553, який складається з заяви позичальника і умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (надалі Умов), відповідно до якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 4 016,65 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.01.2011 року включно. Однак, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у результаті чого станом на 13.03.2014 року за ним рахується заборгованість у сумі 16 974,74 грн., з якої 15 690,23 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 784,51 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вище вказаним договором кредиту, а також сплачений судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач також у судове засідання не з'явився, подав заперечення, в якому просив розглянути справу без його участі через велике завантаження в роботі й у задоволенні позову відмовити повністю в зв'язку з його безпідставністю. Зазначив, що повністю виконав умови вищевказаного кредитного договору, на підтвердження чого додав копію чека № 25102011143000 на суму 3 450 грн. Крім того, зазначив, що відповідно до вимог ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, таким чином у разі визнання, що між сторонами й були якісь відносини, то позивачем пропущено строк для звернення до суду. Проти поновлення строку заперечує і вважає, що підстав для його поновлення не має, просить застосувати позовну давність. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач звернувся до банку з заявою встановленого зразка, на підставі якої з ним було укладено кредитний договір № MKXRFS08560553 від 20.03.2010 року. Згідно цього договору останній отримав строковий кредит у розмірі 4 016,65 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 2 - 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.01.2011 року включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Згідно умов вказаного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 25 по 30 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 514,36 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до п.5.5 Умов терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Умови вказаного кредитного договору банком виконані в повному обсязі. Відповідач з свого боку, умови кредитного договору не виконав, припинив виконувати свої зобов'язання і згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 13.03.2014 року його заборгованість становить 16 974,74 грн., з якої 15 690,23 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 784,51 грн. - штраф (процентна складова). Правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини справи, випливають із зобов'язань, що виникають внаслідок договору, і врегульовані главою 48 ЦК України, зокрема ст. 526 цього Кодексу - зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору; главою 71 ЦК України, зокрема ст. 1050 Кодексу - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього ж Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Однак, згідно ч.1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З аналізу ст.ст. 258, 259, 549-551 ЦК України, можна дійти висновку, що в них не міститься положення про строк, за який може бути стягнута неустойка, а йдеться про строк позовної давності для звернення до суду, який був обумовлений сторонами тривалістю у - 3 - п'ять років відповідно до п.5.5 вищевказаного кредитного договору. Тобто, за загальним правилом, що випливає з ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved