Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись у Канівський міськрайонний суд з позовом до Релігійної громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної Православної Церкви, що знаходиться в м. Каневі по вул. Пилипенка, 1 про визнання недійсним рішення за протоколом № 1/2007 від 29 грудня 2007 року «Парафіяльних зборів Церкви Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної Православної Церкви Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ м. Канева Черкаської області» про висловлення недовіри настоятелю парафії [PERSON] із зобовязанням передати ключі від храму та проханням до архієрея Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ про його звільнення та призначення [PERSON]. Вважають дані збори неправомочними, оскільки в порушення п.4.2. Статуту даної релігійної громади, в чинній на той час редакції, про присутність не менше 2/3 членів парафії, тобто 145 осіб, на них було присутніх із 217 членів парафії лише 16 осіб, з яких четверо членів парафії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проголосували проти такого рішення. В порушення п.3.3 Статуту головою зборів був декан Київського деканату [PERSON], а не настоятель парафії [PERSON], в порушення п.4.6 Статуту протокол зборів парафії не підписаний настоятелем [PERSON]. Зазначені порушення вимог Статуту під час прийняття рішення 29.12.2007 свідчать про його не відповідність вимогам ст.203 ЦК України. На підставі оспорюваного протоколу зборів парафії було видано Указ ч.4 Архієпископа Харківського і [PERSON] УАПЦ [PERSON] від 28.01.2008 про виведення поза штат [PERSON] та Указ ч.5 від 28.01.2008 про призначення настоятелем парафії Вознесіння Господа Нашого [PERSON] м. Канева тимчасово [PERSON], внаслідок чого відбулося втручання в діяльність їх релігійної громади та порушення прав, встановлених Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», зокрема, права на свободу совісті, право вільно сповідувати своє віросповідання та свою релігію, тощо. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, [PERSON], [PERSON] не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, з участю представника. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позов та просили його задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю, посилаючись на те, що Указом архієпископа Харківського і [PERSON] від 28.01.2008 за №5 відповідно до статуту релігійної громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] УАПЦ в м. Каневі на підставі рішення парафіяльних зборів від 29.12.2007 його призначено настоятелем парафії. Зазначає, що посилання позивачів на книгу членства парафії розпочатої в серпні 2007 за підписом [PERSON] є безпідставними, поскільки назви організацій не співпадають, і згідно списку членів громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] УАПЦ в м. Каневі від 06.03.2007 їх кількість складає 24 особи, а отже рішення за протоколом № 1/2007 від 29 грудня 2007 року Парафіяльних зборів Церкви Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної Православної Церкви Харківсько-Полтавської єпархії м. Канева Черкаської області, яке проведене у присутності 16 осіб є правомочним. Також вказує, що позивачі пропустили позовну давність, яка відповідно до ст.257 ЦК України складає три роки, а тому надав заяву (а.с.100 т.1), в якій просить суд відмовити у позові у звязку із спливом позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст.55,124 Конституції України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов'язкова. Крім цього, згідно зі статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії. Це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію, переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Згідно ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації" релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного і того ж культу, віросповідання, напрямку, течії або толку, які добровільно об'єднались з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості. Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації" статут релігійної організації повинен містити відомості про віросповідну-приналежність релігійної організації, місце релігійної організації в організаційній структурі релігійного об'єднання, порядок внесення змін і доповнень до статуту. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно зі своїми статутами (положеннями). Судом установлено, що 27.06.1999 на підставі протоколу зборів віруючих УАПЦ в м. Каневі в кількості 16 осіб ( а.с.11-12 т.1) була створена та 12.10.1999 зареєстрована релігійна громада «Парафія Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної православної Церкви» в м. Каневі (мікрорайон Костянець), що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 549920 (а.с.17 т.1) . Статут релігійної громади (Парафії) Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Черкаської єпархії Української Автокефальної православної Церкви» в м. Каневі (мікрорайон Костянець) зареєстровано розпорядженням голови Черкаської ОДА від 12.10.1999 №393 (а.с.13-16 т.1), настоятелем парафії призначено протоієрея [PERSON] (а.с.10 т.1). Рішенням Канівського міськвиконкому від 18.10.2001 №428 вказаній Релігійній громаді УАПЦ передано у власність нежиле приміщення по вул. Пилипенка, 1 в м. Каневі, що підтверджено виданим свідоцтвом про право власності від 24.10.2001, на місці якого даною релігійною громадою на пожертви віруючих збудовано церкву (а.с.18 т.1). Парафіяльними зборами релігійної громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] УАПЦ, що відбулися 27.03.2007 в м. Каневі прийнято рішення про зміну канонічного підпорядкування релігійної громади, тобто виходу зі складу Черкаської (нині Черкаської і Кіровоградської) єпархії та входження в канонічне підпорядкування до Харківсько-Полтавської Єпархії ( а.с.19-21 т.1). Після чого Указом ч.15 Архієпископа Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ [PERSON] від 18.04.2007 ієрея [PERSON] прийнято до клиру Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ та призначено на посаду настоятеля парафії Вознесіння Господнього м. Канева (а.с.23 т.1). П.2.6 розпорядження Черкаської ОДА від 28.09.2007 за №133 відповідно до ст.14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації в Україні», враховуючи заяви віруючих громадян, перевіривши легітимність заявників та правильність проведення зборів, зареєстровано зміни до Статуту релігійної громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної православної Церкви» в м. Каневі, а саме п.1.3 розділу1 та пункт 6.2 розділу 6 статуту викладено у такій редакції «парафія входить до складу Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ (оновленої) і знаходиться під канонічним керівництвом правлячого архієрея». Отже, 28.09.2007 до Статуту вказаної релігійної громади внесені зміни, відповідно до яких громада, як юридична особа, змінила канонічне підпорядкування Черкаської єпархії УАПЦ і ввійшла до Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ (оновленої). Судом установлено, що станом на час прийняття рішення за протоколом №1/2007 парафіяльних зборів від 29.12.2007 діяв Статут Релігійної громади (парафії) Вознесіння Господа Нашого [PERSON] м. Канів УАПЦ, зареєстрований розпорядженням голови Черкаської ОДА 12.10.1999 №393 (а.с.13-16 т.1) із змінами на підставі п.2.6 розпорядження Черкаської ОДА від 28.09.2007 за №133 про зміну канонічного підпорядкування і входження до Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ. Відповідно до п.4.1 Статуту парафіянами є повнолітні члени парафії, які перебувають у церковному спілкуванні, живуть відповідно до норм християнської моралі та внесли свої імена до книги членства Парафії. Відповідно п.4.2 Статуту клир, причет і парафіяни скликають парафіяльні збори (загальні збори парафії), які є вищим органом управління Парафії, скликаються не рідше як раз на рік з благословення настоятеля і є правомочними за умови присутності не менше як двох третин членів Парафії. Відповідно п.4.3 Статуту головою парафіяльних зборів є настоятель, а коли Парафія не має настоятеля - священнослужитель, призначений указом єпархіального архієрея для проведення цих зборів. Відповідно до п.4.4 Статуту до виключної компетенції парафіяльних зборів належать прийняття парафіяльного статуту, змін і доповнень до нього, визначення кандидатури настоятеля з наступним затвердженням єпископом, вибори парафіяльної управи, ревізійної комісії, позбавлення членства в парафії. Відповідно до п.4.6 Статуту протокол парафіяльних зборів, підписаний головою та секретарем, подається до парафіяльного архіву, а його копія до єпархіальної консисторії. Відповідно до вимог п.4.1 Статуту релігійної громади ведення Книги членства парафії Вознесіння Господа Нашого [PERSON] УАПЦ в м. Каневі розпочато в серпні 2007 року за підписом настоятеля парафії [PERSON] (а.с.41-50 т.1). З даних Книги членства парафії Вознесіння Господа Нашого [PERSON] УАПЦ в м. Каневі вбачається, що кількість членів парафії складала 217 осіб, зокрема позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно внесені під № відповідно 21, 5, 177, 3, 127, 9, 156, 14, 53. За протоколом № 1/2007 від 29.12.2007 Парафіяльних зборів Церкви Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної Православної Церкви Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ м. Канева Черкаської області ухвалено про висловлення недовіри настоятелю парафії [PERSON] із зобовязанням передати ключі від храму та проханням до Архієрея Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ про його звільнення та призначення тимчасово [PERSON] (а.с.73-75 т.2). На підставі вказаного рішення парафіяльних зборів від 29.12.2007 було видано Указ ч.4 Архієпископа Харківського і [PERSON] УАПЦ [PERSON] від 28.01.2008 про виведення поза штат [PERSON] та Указ ч.5 від 28.01.2008 про призначення настоятелем парафії Вознесіння Господа Нашого [PERSON] м. Канева тимчасово [PERSON] (а.с.31,33 т.1). Із змісту протоколу № 1/2007 від 2.12.2007 Парафіяльних зборів Церкви Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної Православної Церкви Харківсько-Полтавської єпархії м. Канева вбачається, що в порушення п.4.2. Статуту даної релігійної громади про присутність не менше 2/3 членів парафії, тобто 145 осіб із 217 членів, на зборах 29.12.2007 були присутні лише 16 членів громади, з яких 12 проголосувало «за», 4 - «проти», 0 «утримались», що свідчить про те, що збори були не правомочні, оскільки на них не були присутні 2/3 від загальної кількості. Крім цього, судом встановлено, що в порушення п.3.3 Статуту релігійної громади головою зборів був декан Київського деканату [PERSON], а не настоятель парафії [PERSON] та в порушення п.4.6 Статуту оспорюваний протокол зборів парафії не підписаний діючим на той час настоятелем парафії [PERSON]. Посилання представника відповідача на сплив позовної давності за даним позовом суд вважає безпідставним, поскільки у даній справі заявлено вимогу, що випливає із особистих немайнових прав, зокрема передбаченого ст. 35 Конституції України права на свободу віросповідання, а тому відповідно до п.1.ч.1.ст.268 ЦК України на вказану вимогу позовна давність не поширюється. Посилання представника відповідача на Список членів громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] УАПЦ в м. Каневі від 06.03.2007 (а.с.133т.2) з кількістю членів 24 особи суд вважає безпідставним, поскільки список не підписаний діючим на той час на підставі Указу ч.15 Архієпископа Харківсько-Полтавської єпархії УАПЦ [PERSON] від 18.04.2007 (а.с.23 т.1) настоятеля парафії ієрея [PERSON] та суперечить даним Книги членства парафії, підписаної настоятелем [PERSON] з кількістю членів громади в 217 осіб, оглянутої в суді, яка є дійсною. Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що рішення Парафіяльних зборів релігійної громади Вознесіння Господа Нашого [PERSON] Української Автокефальної Православної Церкви Харківсько-Полтавської єпархії м. Канева, що оформлене проколом від 29.12.2007 ухвалене із порушенням вимог пп.3.3, 4.2, 4.6 Статуту від 09.06.2006, а тому відповідно до ст.ст.7,13 Закону України „ Про свободу совісті та релігійні організації» його слід визнати недійсним. З огляду на вищевикладене та

Outcome: approved