Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку № 99 по пр. Гагаріна в м. Харкові. В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок № 99 по пр. Гагаріна в м. Харкові, в зазначеному будинку зареєстровані він, його сестра [PERSON], родичка [PERSON], та його колишня дружина [PERSON] Шлюб між ним та відповідачкою було розірвано 18.12.2009 року, [PERSON] на даний час не є членом його сім*ї, тому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідачка [PERSON] не погодившись з позовом [PERSON] подала зустрічний позов в якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1984 року, з цього ж часу вона була зареєстрована за спірною адресою та постійно там проживала. Дане домоволодіння, а саме 15/100 належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 28.07.2001 року та 15/200 на підставі договору дарування від 14.07.2016 року. Ще до того, які [PERSON] став власником частини домоволодіння вона з ним постійно приймала участь у ремонті та інших необхідних роботах. На той час вона працювала та мала постійний дохід, котрий вкладала у сімю. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2009 року без її відома шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу вона зі згоди колишнього чоловіка стала проживати в помешканні 2-5. Таким чином між ними створився фактичний порядок користування жилим приміщенням. Після того як [PERSON] почав порушувати її права в користуванні жилим приміщенням, вона була вимушена звернутись до суду та рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.09.2013 року, яке набрало законної сили, суд зобовязав [PERSON] не перешкоджати їй в користуванні житловим приміщенням 2-5 спірного домоволодіння. Однак не зважаючи на рішення суду всі ці роки в її кімнаті було відсутнє електропостачання, в звязку з чим вона була вимушена розводити багаття во дворі будинку, також в неї відсутні ключі від вхідної двері та вона вимушена потрапляти в будинок через вікно. На теперішній час [PERSON] взагалі виселив її з приміщенням 2-5, хоча вона добросовісно виконує свої обовязки по утриманню житла, сплачує за нього. Іншого житла в неї немає, тому вона має право на проживання. [PERSON] усіляко намагається вигнати її зі спірного житлового будинку. Просить суд вселити її в приміщення 2-5 домоволодіння № 99 по пр. Гагаріна в м. Харкові. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував, пояснив, що [PERSON] має родичів в Росії та періодично проживає там. Оскільки вона не є членом його сімї, то не має права на проживання у спірному домоволодінні та чинить перешкоди йому як власнику користуватись своїм майном. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували, зустрічний позов підтримали. Відповідачка [PERSON] пояснила, що [PERSON] разом зі своєю новою дружиною постійно чинить їй перешкоди у проживанні у спірному домоволодінні, вона сплачує за комунальні послуги, хоча фактично їх не отримує, іншого житла в неї немає. Просила зустрічний позов задовольнити, в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй належить 20/100 житлового будинку № 99 по пр. Гагаріна в м. Харкові. Вона проживає в приміщеннях 1-2, 1-3, 1-4 з 01.01.2007 року. Влітку вона там не проживає. В 2010 році вона зрозуміла, що [PERSON] та [PERSON] разом не проживають. [PERSON] проживала в частинах 2-5, 2-4, 2-2. Приблизно з 2015 року вона в спірному домоволодінні не проживала, зі слів [PERSON] їй стало відомо, що [PERSON] уїхала. В 2016 році вона [PERSON] не бачила. Позов [PERSON] підтримала, проти позову [PERSON] заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у спірному домоволодінні вона не бачила [PERSON] з кінця 2015 року, в неї з [PERSON] сумісний двір. Сама вона в спірному домоволодіння проживає не постійно, їй відомо, що [PERSON] проживає там з 2010 року постійно. Позов [PERSON] підтримала, проти позову [PERSON] заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, що [PERSON] не бажала проживати у спірному домоволодінні. Вона є сестрою [PERSON] та не може проживати у спірному житловому будинку, оскільки [PERSON] створює неможливі умови для проживання. Напракінці 2016 року [PERSON] їй сказав, що [PERSON] назавжди поїхала проживати до матері в Росію. Позов [PERSON] підтримала, проти позову [PERSON] заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надавала пояснення та була допитана в якості свідка. Позов [PERSON] підтримала, проти позову [PERSON] заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення та був допитаний в якості свідка, в останнє судове засідання надав заяву с проханням закінчувати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав, проти позовних вимог [PERSON] заперечував. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву с проханням розглядати справу за її відсутності, позов [PERSON] підтримала, проти позову [PERSON] заперечувала. Представник третьої особи Комінтернівський РВ ГУ Департамент міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2001 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 4-855, виданого 11-ю ХДНК та згідно Угоди про поділ майна від 28 липня 2001 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 4-856, посвідченої державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному перейшло 15/100 частин домоволодіння, що знаходиться в місті Харкові, пр. Гагаріна № 99. Згідно договору дарування частки житлового будинку від 14 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1113, [PERSON] подарувала безоплатно, а [PERSON] прийняв в дар 15/200 часток у праві спільної часткової власності на два житлові будинки номер 99 з прибудовами та надвірними будівлями по пр. Гагаріна у місті Харкові. Також відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 14 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1113, [PERSON], яка діє від імені та в інтересах гр. [PERSON] Федерації [PERSON] на підставі довіреності, подарувала безоплатно, а [PERSON] прийняв в дар 15/100 часток у праві спільної часткової власності на два житлові будинки номер 99 з прибудовами та надвірними будівлями по пр. Гагаріна у місті Харкові. В житловому будинку № 99 по пр. Гагаріна у місті Харкові зареєстровані - [PERSON], сестра [PERSON], родичка [PERSON] та колишня дружина [PERSON] - відповідач по справі, [PERSON], про що свідцить довідка надана адміністрацією Комінтернівського району Харківської міської ради № 1511/0/102-16 від 18.11.2016 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 18 грудня 2009 року, виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, шлюб між мною [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис № 527 від 2009 року грудня місяця 18 числа. Згідно довідки ПАТ «Укрпошта» № 09-07-1080 від 04.09.2017 року поштамт-ЦПЗ № 1 Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» повідомляє, що згідно відомостей на виплату пенсій та соціальних допомог, пенсія на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] виплачується у відділенні поштового звязку Харків, 140. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він проживає у домоволодінні за адресою: м. Харків пр. Гагаріна 99, [PERSON] його друг. Останній раз він бачив [PERSON] 08.03.2017 року, а перед цим в 2013 році. Він не може знати і не може стверджувати чи проживає [PERSON] у спірному домоволодінні, 28.10.2015 року [PERSON] у будинку не було, оскільки там був ремонт та все було розібрано. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] [PERSON] у спірному домоволодіння проживала не постійно, вона постійно чинила сварки, бійки, її поведінка була протиправною. З 2007 по 2011 роки [PERSON] у спірному домоволодінні не проживала, потім з 2011 по 2013 роки проживала. З 2014 по 2016 роки її не було. В кінці 2016 року вона поїхала до матері, але в 2016 році вона у будинку не проживала. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що проживає у домоволодінні за адресою: м. Харків пр. Гагаріна 99 з 2013 року в літ. Б-1, Б1-1, б-1. Він бачив [PERSON], коли тільки купив частину домоволодіння, потім довгий час її не бачив. З кінця 2014 року по 2017 рік він як йому здається [PERSON] не бачив. З пояснень наданих свідками вбачається, що [PERSON] тривалий час у спірному домоволодінні не проживає, однак предметом на підставами позову є не той факт що відповідачка тривалий час не проживає у спірному житловому будинку таким чином втратила право користування, а той факт, що відповідачка не є членом сімї власника, таким чином її реєстрація у житловому будинку чинить перешкоди йому як власнику користуватись своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно періодично проживає за адресою: [INFO], однак на даний час вона не є членом сімї власника, будь-які угоди з приводу користування спірним житловим будинком між сторонами не укладались, та [PERSON] не бажає цього робити, таким чином суд прийшов до висновку, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] як власнику у користуванні своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі судового \~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права \~власності \~на \~житлове \~приміщення \~або \~права користування житловим \~приміщенням, \~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця \~\~проживання \~та \~місця \~перебування \~осіб здійснюється органом реєстрації. \~\~Центральний \~орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної \~політики \~у \~сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно \~до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування \~осіб \~в \~Україні, \~зразки \~документів, необхідних для реєстрації \~і \~зняття \~з \~реєстрації \~місця \~проживання \~та \~місця перебування. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки вона не є власником спірного домоволодіння. На даний час вона є не є членом сімї власника. Як зазначав суд вище, до виниклих правовідносин не підлягають застосуванню статті Житлового кодексу на які посилається [PERSON] в своєму зустрічному позові, оскільки ст. 64 ЖК України передбачає, що члени сім*ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов*язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. В даному випадку [PERSON] є не наймачем житлового приміщення, а його власником, а [PERSON] не є членом його сім*ї. Крім того як вона сама пояснила в судовому засіданні вона фактично проживає у спірному домоволодінні, однак з боку інших співвласників та [PERSON] їй створюються неможливі умови для проживання, дана обставина вказує на те, що відповідачка не потребує вселення до спірного житлового будинку, оскільки фактично в ньому проживає. На підставі викладеного,

Outcome: approved