Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача за участю третьої особи Служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 березня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлбу не було визначено місця проживання дитини. До цього часу дитина проживає з позивачем. Відповідач у вихованні та утриманні дитини участі не бере. В подальшому позивач разом з дитиною переїхала до с. Піски, Горохівського району Рівненської області, через проявлену ініціативу відповідача. При побаченні з дитиною відповідач негативно впливав на психологічний стан дитини, а саме занурював дитину у постійний стан тривоги розлукою з мамою і проживанням з іншою мамою. Після кожної зустрічі з дитиною відповідач налаштовує її проти матері та бабусі. Жодного бажання в допомозі у вихованні чи фінансової допомоги своєї доньки відповідач не проявляв і не проявляє з моменту розлучення. Позивач має постійну роботу, сталий дохід, проживає у будинку у власних батьків та забезпечує належні умови для виховання дитини. З моменту розлучення дитина заспокоїлась і знаходить у стабільному психологічному стані. З точки зору дитячого психолога переїзд дитини вплинув на неї позитивно. Просить суд визнати місце проживання доньки [PERSON], [INFO] з матір'ю у [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення,аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що позивач сумлінно виконує батьківські обов»язки. Відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір»ю, однак при умові, що мати за зазначеною адресою буде проживати. Йому відомо, що позивач знайшла роботу у м.Луцьку, тобто вона щоденно повинна з роботи повертатися додому. Представник третьої особи Служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 14 березня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем розірвано(а.с. 7). Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO](а.с.6). Згідно довідки про склад сім'ї , виданої Пісківською сільською радою Горохівського району Волинської області 23 березня 2015 року, позивач [PERSON] та її донька [PERSON] проживають за адресою по [ADDRESS](а.с.55,56). Згідно довідок-характеристик, виданих Пісківською сільською радою Горохівського району Волинської області 27 березня 2015 року, позивач характеризується позитивно: за останній рік скарг, заяв, повідомлень про порушення громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не надходило (а.с. 57, 58,63). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї позивача за адресою [ADDRESS], умови проживання сім'ї задовільні (а.с. 59). Згідно довідки Загально-освітньої школи І-ІІ ступеня м. Берестечко, Горохівського району, Волинської області, [PERSON] навчається у 1-А класі(а.с. 54). Згідно характеристики учениці 1-А класу Загально-освітньої школи І-ІІ ступеня м. Берестечко, Горохівського району, Волинської області [PERSON] вона до виконання доручень ставиться сумлінно, весела, товариська, розсудлива, має багато друзів, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Батьки приділяють належну увагу вихованню доньки.(а.с. 61). Згідно наказу № 8 від 20 липня 2015 року товариства з обмеженою відповідальністю позивач з 21 липня 2015 року працює адміністратором (а.с.80). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, судам роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно висновку № 1520/20/215 від 18 червня 2015 року органу опіки та піклування Горохівської районної державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. (а.с.41- 42,76,77) На підставі вище викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню повністю: визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved