Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 23.11.1996 року Кодимською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 12. Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що близько чотирьох років вони з відповідачкою не проживають разом, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та не підтримують шлюбних стосунків. Спільне життя не склалося через відсутність кохання та взаємоповаги, байдужості до життя та проблем один одного, їх сім`я давно перестала існувати, тому вважає, що шлюб необхідно розірвати, що буде відповідати інтересам відповідачки та доньки. Примирення між сторонами не можливе, відсутнє бажання відновлювати сім`ю, а тому позивач просить суд не встановлювати строк для примирення сторін. Спори щодо поділу спільного майна відсутні. Судові витрати просив залишити за собою. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 23.11.1996 року Кодимською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 12, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки припинені через відсутність кохання та взаємоповаги, байдужості до життя та проблем один одного. Сторони мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] , виданого 15.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 575, згідно якого сторони по справі є батьками дитини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх спільним дітям, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні оскільки відповідач визнала позов повністю. Крім того, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. залишити за позивачем. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved