Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 06 листопада 2004 року Трудовою сільською радою Великобілозерського району Запорізької області .В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дітей органом ДРАЦС зареєстрований і є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Шлюбні стосунки сторін фактично припинилися, сім'ю зберегти неможливо у зв'язку з відсутністю бажання відповідача дбати про свою родину, на підставі чого позивач просить розірвати шлюб. 16 вересня 2016 року судом надано сторонам строк для примирення, однак по закінченню вказаного строку сторонни не дійшли примирення. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення по справі. Крім того, нормами ч. 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дитини. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 06 листопада 2004 року Трудовою сільською радою Великобілозерського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 05 (а.с.4). В шлюбі мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5), доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні стосунки сторін фактично припинилися. Таким чином, оскільки позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям припинено, збереження сім'ї за вказаних обставин неможливо та суперечить інтересам позивача, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved