Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до відповідачів, а саме просить визнати недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» 14.08.2007 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26, скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26, під номером запису про іпотеку 16288663, скасувати запис про державну реєстрацію обтяження нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26, під номером запису про обтяження 5479182, судові витрати покласти на Відповідачів. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 30.05.2017 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду та застосовано заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею 220,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26. У судове засідання представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог та проханням розглядати справу за його відсутності, надавши письмові пояснення, представник [PERSON] також просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування судового процесу, проти задоволення позову не заперечував. Інші учасники у судове засідання не зявились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та позов задовольнити повністю з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14.08.2007 року між ЗАТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту, даний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу [PERSON], яким забезпечувалося виконання зобовязання [PERSON] Згодом, право вимоги щодо спірного обєкту нерухомості було передано відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 21.08.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження нежилого приміщення першого поверху загальною площею 220,9 кв. м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26, що зареєстровано в реєстрі за № 415. Предметом даного договору, було нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26. Також судом встановлено, що нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26 є обєктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Зазначене приміщення було передано в оренду приватному підприємцю [PERSON] згідно з договором оренди нежитлового приміщення № 12/96 від 03.03.2006 р., укладеним з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради. Відповідно до рішення Одеської міської ради від 31.01.2011 р. № 273-VI «Про затвердження виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради» було змінено найменування Представництва на Департамент комунальної власності Одеської міської ради. Відповідно до положення «Про Департамент комунальної власності Одеської міської ради», що затверджене рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 р. № 384-VI, Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2006 р. по справі № 2-4902 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності за [PERSON] було визнано право власності на нежитлове приміщення площею 220,9 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.05.2007 р. заочне рішення від 19.09.2006 р. було скасовано, а справу призначено на новий розгляд. Ухвалою від 24.07.2007 р. провадження по справі було закрито з підстав того, що за зазначеним позовом слід звертатися до господарського суду. 07.05.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо-Кюрі, 26. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.10.2010 р. по справі №2-1129/2010 рік позовні вимоги Представництва були задоволені в повному обсязі, договір купівлі-продажу від 07.05.2007 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], був визнаний недійсним, майно витребуване у [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.03.2011 р. та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2011 р. вищевказане рішення залишене без змін. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не було набуто право власності на спірне приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути власник майна. Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. За змістом ст. 388 ЦК України добросовісним вважається придбання майна не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] під час укладення іпотечного договору не мала необхідний обсяг правомочностей власника спірного майна, а отже позовні вимоги Департаменту про визнання недійсним іпотечного договору від 14.08.2007 року підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, рішення суду про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав вже є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації таких прав. У разі визнання договору іпотеки недійсним, підлягають скасуванню й записи у державному реєстрі, які були внесені на підставі недійсного договору. Таким чином, вимога Департаменту про скасування запису про державну реєстрацію іпотеки та скасування запису про державну реєстрацію обтяження підлягає задоволенню. Заява відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про застосування наслідків пропущення строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів обізнаності позивача з інформацією щодо укладення договору іпотеки щодо спірного нерухомого майна. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 4800 грн., що підтверджується платіжним дорученням №301 від 26.05.20112.05.2017 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved