Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що 29 вересня 2018 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (повна назва Акціонерне товариство "АКЦЕНТ БАНК")з метою укладення кредитного договору б/н на отримання кредитної картки. На підставі підписаної Анкети-Заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24 листопада 2020 року складає 22621,59 грн, з яких: 16818,37 грн - заборгованість кредитом, 5803,22 грн - заборгованість по відсоткам. Позивач вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS -повідомлень та дзвінків з вимогою виконати зобов`язання, які залишились без реагування. Просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. На підставі ухвали суду від 22 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху для доплати судового збору за подання позову. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 03 березня 2021 року витребувані докази у позивача. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 29 вересня 2018 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом заповнення та підписання анкети-заяви, яка в сукупності з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складає Договір про надання банківських послуг (а.с. 6-12,44). Сторонами підписано паспорт кредиту за програмою «Кредитна картка», з якого видно, що сторони погодили тип кредиту: поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання, кредитний ліміт - до 50 000 грн, мета кредиту: на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Строк надання кредиту протягом одного дня; процентна ставка по кредитній картці «Універсальна» 3,9% в місяць (46,8% річних). При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується збільшена відсоткова ставка - 7,8% у місяць на суму загальної заборгованості. (а.с. 45). Із виписки по карті відповідача слідує, що останній користувався кредитними коштами: знімав готівку в банкоматах банку, здійснював оплату за придбані товари, поповнював картковий рахунок (а.с. 41-42). За розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 24 листопада 2020 року складає 22621,59 грн, яка складається з: 16818,37 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 5803,22 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками (а.с.5). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні. Встановлено судом, що між сторонами 29 вересня 2018 року укладено кредитний договір. У паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаної відповідачем 29 вересня 2018 року, встановлена процентна ставка по кредиту в розмірі 3,9% в місяць (46,8% річних) по карті «Універсальна». Також встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав, у зв`язку з чим позивачем нараховані відсотки на прострочений кредит в розмірі 5803,22 грн. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обґрунтовуючи право вимоги в частині нарахування процентів, позивач окрім іншого посилається на Умови та правила надання банківських послуг, відповідно до п.2.1.1.12.6 на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Однак, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з такими Умовами та Правилами було ознайомлено відповідача, яка при цьому погодилась з ними, підписуючи Заяву,що дає підставу для сумніву у належності і допустимості доказів того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг були складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідно до чого позивач не може посилатися на них під час обґрунтування своїх вимог. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів за користування кредитом було передбачено умовами укладеного між сторонами договору та зазначена у паспорті споживчого кредиту підписаного відповідачем, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 29 вересня 2018 року в розмірі 22621,59 грн, з яких: 16818,37 грн - заборгованість за кредитом; 5803,22грн - заборгованість по відсоткам. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України (сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми або сплата процентів у розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України) позивач не пред`явив. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження суду не надав, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню в повному обсязі в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved