Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд передати в ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належного йому на праві власності заставного майна, а саме: автомобіля Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіля Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №dn/586 від 22.05.2008 року в сумі 22019 доларів США звернути стягнення на автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER], шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.05.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №dn/586, за яким позичальник отримав 31080 доларів США, за умови сплати 18% річних та повернення кредиту в строк до 20.05.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 23.05.2008 року укладено договір застави №dn/586/1, за умовами якого предметами застави виступили автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] та автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER], які належать на праві власності [PERSON] У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань, що витікають з кредитного договору, станом на 05.10.2009 року утворилась заборгованість в сумі 22019 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20239,88 доларів США, заборгованості за процентами 658,20 доларів США, пені 12,80 доларів США, штрафу у фіксованій частині 62,58 доларів США, штрафу в процентній складовій 1045,54 доларів США. Посилаючись на норми Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та положення Цивільного Кодексу України, які встановлюють право заставодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави, звернулись з даним позовом до суду. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не відомі, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 22 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір №dn/586, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 31080 доларів США зі строком користування до 20.05.2011 року, та відсотковою ставкою в розмірі 18% річних. Крім того, умовами договору визначено розмір пені - 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а також штраф в розмірі 2% від суми отриманого кредиту. 23 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави автотранспорту №DN/586-1, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. за №2067, за умовами якого предметом застави є автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску державний номер [NUMBER]. Метою договору є забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 22.05.2008 року № DN/586 щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших обов'язкових платежів. Договір застави від 23.05.2008 року та кредитний договір від 22.05.2008 року підписані сторонами правочинами, а отже останні погодились на їх умови та прийняли на себе виконання зобов'язання. Відповідно до розрахунку позивача, виконаного станом на 05.10.2009 року, у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість в сумі 22019 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 20239,88 доларів США, заборгованості за процентами 658,20 доларів США, пені 12,80 доларів США, штрафу у фіксованій частині 62,58 доларів США, штрафу в процентній складовій 1045,54 доларів США. Станом на день винесення рішення судом курс долара США до гривні встановлений Національним Банком України на рівні 7,94 грн. за 1 долар США. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Стаття 530 Цивільного кодексу України, визначає - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Зокрема, статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. За ст. 26 цього Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Таким чином, оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору, добровільно в строк не сплачує заборгованість за кредитним договором забезпеченим заставою, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль Богдан А091, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER], які належать на праві власності [PERSON], шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, для чого вилучити у власника [PERSON] та передати в ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у відповідності до задоволенні частини позову. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача [PERSON]., який є боржником за кредитним договором, судові витрати слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved