Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2000 року [PERSON] переїхав до квартири позивача, яка розташована по [ADDRESS] , де вони сумісно проживали, вели спільний побут, тобто жили однією сім`єю без оформлення шлюбних відносин. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,35 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124182400:01:0040597, 5124182400:01:0020345, 5124182400:01:0030804, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час свого життя [PERSON] не залишив заповідального розпорядження. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач входить до кола спадкоємців четвертої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 13 січня 2021 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Златі Н.С. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог шляхом їх збільшення, відповідно до якої представник позивача просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та визнати право власності на спадкове майно. Також від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, з 2000 року [PERSON] переїхав до квартири позивача, яка розташована по [ADDRESS] , де вони сумісно проживали, вели спільний побут, тобто жили однією сім`єю без оформлення шлюбних відносин, що підтверджується наданими представником позивача протоколом опитування [PERSON] , [INFO] , протоколом опитування [PERSON] , [INFO] , протоколом опитування [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,35 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124182400:01:0040597, 5124182400:01:0020345, 5124182400:01:0030804, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач у встановлений законом строк звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, їй було роз`яснено, що через відсутність документів, що підтверджують шлюбні відносини між нею - [PERSON] та [PERSON] , позивач не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим, їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту сумісного проживання з померлим. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу ст. 1264 ЦК України факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки може бути підставою для одержання права на спадкування за законом у четвертій черзі спадкоємців. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Відповідно п. 21 постанови № 5 від травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25 січня 2018 року, №755/18012/16 від 17 червня 2020 року, №369/3338/17 від 10 вересня 2020 року. Таким чином, суд зазначає, що позивач не відноситься до числа спадкоємців першої черги як подружжя, а відноситься до числа спадкоємців четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для позивача юридичне значення, оскільки породжує її право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачем, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, по день його смерті, тобто по [INFO] . З урахуванням викладеного, дослідивши надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є обґрунтованою, знайшла своє повне підтвердження та доведена належними та допустимими доказами в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відносно позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне. [INFO] помер [PERSON] - особа з якою позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, по день його смерті, тобто по [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,35 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124182400:01:0040597, 5124182400:01:0020345, 5124182400:01:0030804, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту серії ЯА № 275188. За час свого життя [PERSON] не залишив заповідального розпорядження. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач входить до кола спадкоємців четвертої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 13 січня 2021 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження позовних вимог, представник позивача надала суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлого [PERSON] ; документи, що підтверджують звернення позивача у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємицею. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позовна вимоги про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [PERSON] знайшла своє повне підтвердження та доведена належними та допустимими доказами в судовому засіданні, у зв`язку з чим також підлягає задоволенню. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved