Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Подружнє життя виявилось невдалим через різні характери та погляди на життя, через що виникали сварки та непорозуміння. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, Спільне господарство не ведуть. Відповідач, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити - «[PERSON]», стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини його заробітку. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 17 лютого 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі державної РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис № 39. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем. Батько дитини матеріальної допомоги не надає, але з позовними вимогами згідний та не заперечує проти розірвання шлюбу та сплати аліментів на утримання доньки в розмірі ? частини. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, тому може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved