Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна боржника, посилаючись на те, що 26.11.2012\~постановою державного\~виконавця ВДВС\~Лозівського МРУЮ\~Харківської області\~було накладено\~арешт на\~невизначене майно,\~все нерухоме\~майно боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження\~№35507002,\~на підставі\~виконавчого листа\~№2-469/2010\~від 22.03.2010,\~виданого Лозівським\~міськрайонним судом\~Харківської області\~про стягнення\~з позивача\~на користь\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк»,\~боргу у\~розмірі 12766\~грн.\~90\~коп.,\~яке було\~зареєстровано реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 10.12.2012 за №13357138. 19.03.2013 виконавче провадження було завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу, однак арешт майна боржника не було скасовано. У зв`язку з арештом усього майна боржника, позивач не має можливості в повному обсязі користуватися своїм нерухомим майном. Згідно листа ВДВС від 28.01.2021 виконавче провадження, за яким накладався вищезазначений арешт усього майна (коштів) боржника [PERSON] , у відділі не виявлено, оскільки відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.02.2017, виконавчі провадження, завершені у 2013 році були знищені у зв`язку з закінченням строків зберігання. Крім того, згідно довідки з АТ КБ «ПриватБанк» будь-які боргові зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Таким чином, оскільки, виконавче провадження де позивач був боржником відсутнє, державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про зняття арешту з усього майна у позасудовому порядку. Тому у позивача немає іншої можливості зняти арешт з усього майна, крім звернення до суду. На підставі вищевикладеного, просить скасувати арешт, накладений на невизначене майно, все нерухоме майно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , а саме трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі виконавчого листа №2-469/2010 від 22.03.2010 року, виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», боргу у розмірі 12766 грн. 90 коп., яке було зареєстровано реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 10.12.2012 року за№13357138. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, в наданій суду телефонограмі представник позивача просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності її довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.08.1997 року, [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта від 10.11.2020, на підставі постанови від 26.11.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 35507002, ВДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції, державний виконавець Чеботарьова Ю.О., 10.12.2012 накладено обтяження на все нерухоме майно [PERSON] /а.с.10/. Згідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.01.2021, на виконанні у відділу перебувало виконавче провадження ВП № 35507002 з примусового виконання виконавчого листа № 2-469/2010 від 22.03.2010, виданого Лозівським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 12766,90 гривень, яке було завершено 19.06.2013 відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.02.2021, виконавчі провадження, завершені у 2013 році були знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання /а.с.9/. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 28.04.2018, [PERSON] станом на 28.04.2018 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с.14/. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном /ч. 1\~ст. 317 ЦК України/. Як зазначено у ч. 1\~ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд /ст. 319 ЦК України/. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки арешт нерухомого майна належного на праві спільної сумісної власності [PERSON] був заходом забезпечення виконання постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження № 35507002, яке було завершено 19.06.2013, та згідно довідки від 28.04.2018 [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», існування зазначеного обтяження обмежує права позивача, як власника майна, а іншим шляхом окрім як у судовому порядку [PERSON] не може захистити свої права власника, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про зняття арешту з нерухомого майна боржника.

Outcome: approved