Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у користуванні будинком, посилаючись на наступне. Він є власником будинку [ADDRESS] в м.Нікополі Дніпропетровської області. Вказаний будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. У належному йому будинку з 01.04.1999 року зареєстровані його дядько з дружиною, які з часу реєстрації і до теперішнього часу там не мешкають, оскільки постійно проживають [ADDRESS]. Він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою знятись з реєстрації, оскільки він має намір оформити субсидію, але відповідачі добровільно цього робити не бажають. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що раніше відносини з дядьком та його дружиною в нього були навіть краще, ніж з батьками. Але під час хвороби бабусі, відносини між ними погіршились настільки, що вони перестали спілкуватись взагалі. Його мати дзвонила відповідачам з проханням знятись з реєстрації, але вони проігнорували її прохання. Відповідачі про день та час розгляду справи по суті були повідомлені належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримали особисто, та оголошенням на офіційному веб-порталі Судової влади. Про причини неявки до суду не повідомили, будь-яких заяв до суду не надали. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідачів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником будинку [ADDRESS] в м.Нікополі Дніпропетровської області. Вказаний будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. (а.с.5-7). У належному позивачу будинку з 01.04.1999 року зареєстровані його дядько з дружиною (а.с.14-16), які з часу реєстрації і до теперішнього часу там не мешкають, оскільки постійно проживають [ADDRESS] (а.с.16-17). Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою знятись з реєстрації, оскільки має намір оформити субсидію, але відповідачі добровільно цього робити не бажають. Факт не проживання відповідачів в будинку позивача в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що він - кум та сусід позивача. Дружать з позивачем з дитинства. Позивач проживає [ADDRESS] Він живе від позивача через 3 двори. В гостя у позивача буває майже кожного дня. Дядько позивача в його будинку не проживає більше 10 років, бо придбав собі будинок по [ADDRESS], де й живе разом з дружиною. А по [ADDRESS] проживає лише позивач з дружиною та дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він - друг позивача по справі. Знає його років з 10. Дядько позивача, коли бабусі [PERSON] стало погано, взагалі не з»являвся в спірному будинку. Він купив будинок по [ADDRESS] проживає [PERSON] з дружиною та дитиною. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved