Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансолва компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому вказує що 19 травня 2020 року він отримав від працівників сервісного центру МВС України в м. Енергодарі, куди він звернувся для переоформлення автомобіля , інформацію, що на нього накладене грошове стягнення, згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, від 24.04.2020 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Дмитром Юрійовичем в рамках виконавчого провадження №61911021. Станом на 19.05.2020 року позивачу нічого не відомо про відкриття виконавчого провадження, жодних документів від приватного нотаріуса Кондратюка В.С., приватного виконавця Проценка Д.Ю., а також від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про наявність заборгованості по споживчому кредиту не отримував. Таким чином позивач тільки з зазначеної постанови від 24.04.2020 року дізнався, що 26 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , на Користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 46224 (сорок шість тисяч двісті двадцять чотири) грн.. 46 коп., відповідно до кредитного договору від 05.01.2016 року укладеного з ПАТ «Платінум Банк». Станом на 19.05.2020 року позивач не перебував у будь-яких відносинах з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Позивач зазначає, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних документів, зокрема які підтверджують безспірність заборгованості. Крім того виконавчий напис скоєно після спливу трьохрічного строку вимог, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості нотаріусу не подавалася. Ухвалою суду від 03.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду повернулися поштові повідомлення про отримання судових повісток. В судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду повернулися конверти з поштовими повідомленнями. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом установлено, що 26.12.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Алан» заборгованість в розмірі 46224 (сорок шість тисяч двісті двадцять чотири) грн. 46 коп. відповідно до кредитного договору від 05.01.2016 року укладеного з ПАТ «Платінум Банк». Станом на 19.05.2020 року позивач не перебував у будь-яких відносинах з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», та йому нічого не було відомо про відкриття виконавчого провадження, оскільки жодних документів від приватного нотаріуса Кондратюка В.С., приватного виконавця Проценка Д.Ю., а також від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про наявність заборгованості він не отримував. У виконавчому написі №5607, від 26 грудня 2019 року строк за який проводиться стягнення з [PERSON] не зазначено, а сам виконавчий напис вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. На підставі п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» про безспірність заборгованості, розрахунок заборгованості, розмір невиконання зобов`язань за кредитним договором у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово відповідно до розрахунку заборгованості, підписаного представником Банку, при цьому надана виписка не може бути визнана документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника, оскільки з неї не можливо визначити за який період проводиться стягнення, строки його погашення, не відображено руху коштів на рахунку боржника, не вказано, які суми були нараховані у цей період, а надана банком довідка про заборгованість за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Крім того, до матеріалів заяви на вчинення виконавчого напису\~не долучено\~доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому не відомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. Слід зазначити, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із ч.3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору саме в розмірі 840,80 грн. згідно ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". На підставі ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.\~34,\~87-89 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1., 3.1., 3.2., 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5,

Outcome: approved