Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 2,3639 га. та площею 0,6286 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] та належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] та на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Паризької комуни», с. Раківщина Овруцького району Житомирської області, в розмірі 7772,03 гривень або 0,14 відсотків, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], мотивуючи тим що він являється спадкоємцем за законом після смерті дружини, і звернувся до Овруцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що на вказані вище земельні ділянки спадкоємцем не було надано правовстановлюючі документи, а лише копії державних актів, а свідоцтво про право власності на майновий пай виданий після смерті спадкодавця. Сторони в підготовче засідання не з»явилися, хоча були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом. Позивач просив справу розглядати без його участі, відповідач надав лист про розгляд справи без їх участі, позов визнає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки площею 2,3639 га. та площею 0,6286 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] та належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] та на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Паризької комуни», с. Раківщина Овруцького району Житомирської області, в розмірі 7772,03 гривень або 0,14 відсотків, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] (а.с.8-10). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті дружини [PERSON], так як проживав та був зареєстрований разом з померлою, що підтверджується довідкою Овруцької міської ради Житомирської області від 17.07.2018 року №1055. Позивач є чоловіком [PERSON], і являється спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.7). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Кулініч Я.В., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2018 року №3578/02-31 вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину за законом після померлої [INFO] дружини [PERSON], так як він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та майновий пай у зв'язку з тим, що на вказані вище земельні ділянки спадкоємцем не було надано правовстановлюючі документи, а лише копії державних актів, а свідоцтво про право власності на майновий пай виданий після смерті спадкодавця, а саме 22 лютого 2007 року (а.с.4). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.08.2018 року земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. З повідомлення державного нотаріуса Овруцької ДНК від 04.09.2018 року за №3704/01-16 вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельні ділянки та майновий пай, правовстановлюючі документи на які були видані після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельну ділянку), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved