Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки загальною площею 2,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Галаганівської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №058426 від 14.05.2004 року, зереєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 316. 02 березня 2008 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті фактично прийняв [PERSON] за заповітом, оскільки на час її смерті постійно проживав разом з нею, вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом та провів поховання померлого. Але для можливості оформити свої спадкові права позивачу потрібно встановити факт прийняття спадщини та визнати право власності на вказану земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи відсутні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом та фактично прийняв спадщину, але не зміг нотаріально оформити вказану земельну ділянку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем в м. Чигирин, вул. Йосипа Тукальського, 58. [PERSON] здійснював за померлою догляд, користувався її майном, був поєднаний з нею спільним побутом та провів її поховання. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 02 березня 2008 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 086436 від 04.03.2008 року, померла [PERSON] (а.с. 9). Після її смерті на території Галаганівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власницею земельної ділянки загальною площею 2,74 га, яка складається з земельної ділянки площею 2,16 га (кадастровий номер 7125481200:01:000:0314), земельної ділянки площею 0,58 га (кадастровий номер 7125481200:01:000:0658), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Галаганівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, на підставі розпорядження Чигиринської райдержадміністрації від 18.11.2003 року № 338, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 058426 від 14.05.2004 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 316, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.12.2017 року № 885/112-17 (а.с.13). Вказане підтверджується і копією вказаного Державного акту у матеріалах справи, оригінал якого було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в газеті "Чигиринські вісті" № 49 (12787) від 02.12.2016 року. Судом встановлено факт постійного проживання позивача з померлою [PERSON] за адресою: вул. Йосипа Тукальського, 58, м. Чигирин Черкаської області, і це крім показів свідків підтверджується актом обстеження умов проживання виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 01.12.2017 року № 410-02-17/5 (а.с.11). Відповідно до заповіту від 15 січня 2002 року, посвідченого секретарем Галаганівської сільської ради Чигиринського району по реєстру № 6 від 15.01.2002 року, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований (а.с.10). Крім того, як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 14.12.2017 року № 1144/02-31, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а саме на право на земельні ділянки в адмінмежах Галаганівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилися після померлої 02.03.2008 року [PERSON] (а.с.18). Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 20.12.2017 року № 1162/01-16, після смерті 02 березня 2008 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON], який спадщину у встановлений законом спосіб не прийняв. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с.25). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити встановивши факт постійного проживання та визнавши за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved