Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. В заяві вказувалося, що до служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації надійшло звернення Бригадирівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини щодо неналежного виконання батьківських обов'язків гр. [PERSON] [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Дана обставина підтверджується відповідними висновками органу опіки та піклування Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області та комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації. В зв»язку з вищевказаним позивач прохає: 1) позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; 2) винести рішення про стягнення аліментів з гр. [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], у розмірі ? усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання представник позивача Хорольської районної державної адміністрації Вернигора Н.М. не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи - служби в справах дітей Хорольської РДА в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ялосовецької сільської радив судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], відповідно до повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] є матір»ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Однак відповідач ухиляється та фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов»язків, так як вихованням та утриманням малолітьої дитини не займається. Постійного місця роботи немає. У висновку комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації від 17.07.2018 року №01-38/376 «Про неналежне виконання батьківських обов'язків гр. [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та затвердження висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав», вказується, що взв»язку з тим, що мати неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої дитини, комісія з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації вважає за доцільне затвердити висновок про неналежне виконання батьківських обов'язків та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1997 р.н., по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.164 ч. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постановивбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач працездатна, а тому спроможна надавати матеріальну допомогу, отже стягнення з відповідача слід проводити в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу). Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 24.07.2018 року Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 150,152,155,164,165 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved