Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.03.2008 року між ним та відповідачем укладено кредитні договори та з метою забезпечення виконання зобов'язань за даними кредитними договорами - договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. В період дії кредитних договорів відповідач не дотрималась їх умов, у зв'язку з чим позивач звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з прилюдних торгів в рамках виконавчого провадження. Позивач придбав предмет іпотеки з прилюдних торгів та йому видане свідоцтво про право власності на вказану квартиру. На даний час в квартирі проживає її попередній власник [PERSON] без законних на те підстав, що порушує права позивача як власника. Зазначав, що відповідач не надає йому доступу до спірної квартири. На підставі наведеного позивач просив виселити відповідача з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання позову та можливість розгляду справи за її відсутності. Третя особа Львівська міська рада свого представника в судове засідання не направила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи наведене, суд на підставі ст. 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитні договори № 015-2008-929, № 015-2008-930 та з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за даними кредитними договорами - договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Судом встановлено, що в період дії кредитних договорів відповідач не дотрималась їх умов, у зв'язку з чим позивач звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з прилюдних торгів в рамках виконавчого провадження та придбав предмет іпотеки з прилюдних торгів. 31.01.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] було видане позивачу свідоцтво про придбання майна з прилюдних торів, зареєстроване в реєстрі за № 86, яким посвідчено, що ПАТ «Універсал Банк» належить право власності на майно, яке складається з квартири [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON] Вказане свідоцтво зареєстроване позивачем у ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 27.08.2012 року № 35282910. Згідно з довідкою ТОВ «Підприємство Світ-Сервіс» від 13.03.2013 року № 38 в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. З акту про відсутність доступу до приміщення від 24.07.2014 року вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» доступ до квартири [ADDRESS] обмежений з боку попереднього власника - [PERSON] Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Приписами ст. 109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Роз'ясненнями, наданими в п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що 12.06.2014 року позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про добровільне виселення з спірної квартири, яка відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 0305605691485 отримана відповідачем 17.06.2014 року, проте залишена останньою без реагування. За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що на спірну квартиру було звернуто стягнення, як на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту (позики) банку та було предметом іпотеки, та відповідач на першу вимогу нового власника квартири мала в добровільному порядку звільнити житло, однак, цього не зробила. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved