Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , № 1-375 від 21.11.2002 року, укладений на Лозівській товарній біржі; визнати за нею - [PERSON] право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що 21.11.2002 року між нею та [PERSON] була укладена біржова угода № 1-375 на підставі якої нею у [PERSON] була придбана житлова однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З часу придбання квартири вона в ній мешкає, сплачує відповідні платежі та збори. 23.06.2020 року вона звернулась до державного реєстратора Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про оформлення права власності на квартиру. Рішенням вищевказаної організації мені було відмовлено у державній реєстрації права власності на її квартиру. Оформити право власності на квартиру у відповідності до вимог чинного законодавства вона також не має можливості, оскільки дана угода не посвідчена нотаріально, у зв`язку чим вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.11.2002 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу житлової однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу було зареєстровано у Лозівській товарній біржі за № 1-375. 22.06.2020 року позивач звернулась до державного реєстратора Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора від 23.06.2020 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену квартиру, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Суд зазначає, що реєстрація вказаного договору купівлі-продажу здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (п.3.2 договору). Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю погодили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 3 статті 334 ЦК України, передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved