Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Халітоглу Орхана, просив стягнути з відповідача суму неповерненого кредиту та процентів за користування в сумі 59348,60 грн, неустойку за порушення умов договору 23796,39 грн, 3% річних у розмірі 125,31 грн, проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1133,33 грн та збитки у розмірі 4217,65 грн, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що 02.09.2010 між сторонами був укладений кредитний договір №50000600, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 118 981,99 грн на купівлю автомобіля, строком на 48 місяців зі сплатою 12,50 % на рік зі змінною кредитною ставкою. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач своїх зобов'язань не дотримався. Станом на 19.08.2013 у відповідача утворилася заборгованість в сумі 88 621,28 грн, яка складається із основної суми заборгованості у розмірі 59 348,60 грн, збитків у розмірі 4 217,65 грн, штрафу в сумі 23796,39 грн, 3% річних у розмірі 125,31 грн, процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1133,33 грн та судові витрати включно із витратами на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2010 між ТОВ «Порше Мобіліті» та Халітоглу Орханом було укладено кредитний договір №50000600 на придбання автомобіля, відповідно до умов якого останній отримав кредиту в сумі 118981 грн 99 коп., що еквівалентно 15070,55 доларів США, строком на 48 місяців зі сплатою 12,50%, яка є змінною відповідно до ст.2.3 Загальних умов кредитування. Відповідно до п.п.5.1 п.5 додатку до кредитного договору позичальник зобов'язується використовувати кредит відповідно до цільового призначення, визначеного кредитним договором, забезпечити повернення кредиту та сплату плати за користування кредитом у повному обсязі на умовах кредитного договору. Підпунктом 8.1 п.8 додатку до кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з поверненням кредиту позичальник сплачує компанії пеню у розмірі подвійної процентної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника ввід сплати процентів за фактичний термін користування кредитом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із матеріалів справи, банком зобов'язання за договором виконано, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором кредиту. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що у зв'язку з заборгованістю за черговими платежами позивач відповідно до п.п.3.2 п.3 додатку до кредитного договору має право достроково вимагати повернення кредиту, серед іншого, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу або сплати за користування кредитом на строк не більше, ніж 1 (один) календарний місяць. Також судом встановлено, що відповідач не сплачував платежі протягом п'яти місяців. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору позивач, відповідно до п.п.3.3 п.3 додатку до кредитного договору, направив вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором за вих. №50000600 від 17.05.2012. Відповідач отримав вищевказану вимогу, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №0407201332110, яке міститься в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справ суд дійшов до висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про дострокове повернення кредиту, проте заборгованість свою не погасив та не повернув кредит. Станом на 19.09.2013 у Халітоглу Орхана існує заборгованість по поверненню кредиту (сума кредиту, яка повинна бути достроково повернута позивачу у відповідності до п.п.3.3 п.3 додатку до кредитного договору, не враховуючи процентів за користування кредитом) у розмірі 39 756,86 грн, а також залишаються несплаченими кредитні платежі за фактичний час користування кредитом за період 15.04.2013 по 15.09.2013 у розмірі 19582,74 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань становить 125,31 грн. Судом також встановлено, що п.п.8.2 п.8 додатку до кредитного договору передбачено штрафні санкції у вигляді фіксованого штрафу в розмірі 20% від суми кредиту. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Таким чином, відповідач повинен сплатити на користь позивача неустойку в розмірі 23796,39 грн. Окрім того, ст.1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проте Договором не встановлено розміру процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України за аналогію повинна застосовуватися ст.1048 ЦК України, де розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з розрахунком позивача сума процентів за користування чужими грошовими коштами становить 1 133,33 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 4217,65 грн. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, відповідно до ст.ст.79,84 ЦПК України, належать, в тому числі й витрати на правову допомогу. Згідно з ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячний розмір за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи підтверджується, що позивач поніс матеріальні збитки на оплату правової допомоги, а саме: договором про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010, додатковою угодою №14 від 20.07.2013, актом №89 від 17.08.2013, актом №107 від 16.09.2013, рахунком-фактурою №94 від 27.08.3013, рахунком-фактурою №87 від 16.09.3013, платіжним доручення №50006297 від 28.08.2013 та платіжним доручення №60004540 від 18.09.2013. Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4217,65 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 88621,28 грн (59348,60+23796,39+125,31+1 133,33+4217,65=88621,28). З урахуванням наведених норм та встановлених обставин, суд вважає, що позов ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 886,21 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved