Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.1999 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано виконавчим комітетом Дяківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 3. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , яка є повнолітньою, має 21 рік. Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя, неспроможність знайти компроміс. Із-за сварок та скандалів, інших непорозумінь вони втратили почуття любові. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями. Все це призвело до того, що вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. За таких обставин позивачка просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання судове засідання не з`явилася, однак згідно прохальної частини позовної заяви просить суд розглядати справу у її відсутність та задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явився, однак надіслав до суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивачки визнає в повному обсязі, підтверджує, що шлюбно-сімейні відносини з позивачкою не підтримує, примирення між ними не можливе та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позовні вимоги визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позовних вимог прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 20.02.1999 року у виконавчому комітеті Дяківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 3. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина - донька [PERSON] , яка досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Тривалий час сторони проживають окремо. Шлюб існує тільки формально. Позивачка остаточно визначилася та бажає розірвати шлюб. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, беручи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб, укладений між сторонами, слід розірвати. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Відтак у зв`язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved