Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка постійно та на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким земельні ділянки, належні їй, що знаходяться на території Свидовецької сільської ради Бобровицького району та грошові вклади заповіла позивачеві, [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно. Проте, до переліку спадкового майна не ввійшло право на земельну частку (пай) КСП ім. Чапаєва, що розташована на території Свидовецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області і належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧН № 0337778, виданого 05.07.2000 року, яку [PERSON] успадкувала після смерті сина [PERSON] , що помер [INFO] . Оформити право на зазначену земельну частку (пай) позивач у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, оскільки оригінал сертифіката втрачений. Тому він вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) після смерті баби. В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , померли [INFO] року та 05.04.2007 року відповідно, що засвідчено копіями свідоцтв про смерть (а.с.9,10). [PERSON] являється матір`ю [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с.18,20). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.21). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , про що також свідчить відповідне свідоцтво (а.с.19). Згідно довідок від 20.03.2019 року № 49, 50 та 51 виданих Свидовецьким старостинським округом Бобровицької міської ради, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживала та була зареєстрована його мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] , фактично спадщину прийняла його мати [PERSON] , що виразилося в організації поховання та управління спадковим майном. Після смерті [PERSON] яка померла [INFO] з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. (а.с.15-17). Довідкою Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.11.2015 року підтверджується, що земельний пай розміром 6,61 умовних кадастрових гектарів, який розташований на території Свидовецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області належав [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0337778 від 05.07.2000 року. Грошова оцінка на 2015 рік становить 132691 гривні. Дублікати сертифікатів відсутні (а.с.14). Згідно заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Скригалівської сільської ради Фастівського району Київської області від 27.03.2007 року [PERSON] земельні ділянки належні їй на праві приватної власності розташовані на території Свидовецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та грошові вклади в Державному ощадбанку заповідала [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.04.2010 року посвідченого державним нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Кучерявець Л. О., [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка складається з земельної ділянки, що знаходиться на території Свидовецької сільради Бобровицького району Чернігівської області, кадастровий номер 7420687200090000347, площею 3,88 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належної спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 126708, виданого Бобровицькою РДА 16.02.2004 року (а.с.12). В газеті „Наше Життя" за 21.11.2015 року № 48 опубліковане оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0337778 виданого на ім`я [PERSON] (а.с.13). В довідці Інституту мовознавства № 131/438 виданій [PERSON] , про ідентичність прізвищ, зазначено наступне, що розбіжність написань прізвища сталася через неправильне передавання прізвищ з російської мови на українську. Згідно з нормами чинного українського правопису написанню прізвища російською мовою « [PERSON] » в українській мові відповідає написанню [PERSON] . Отже з лінгвістичного погляду, прізвища [PERSON] та [PERSON] , які належать одній і тій особі, чи одній родині вважаються цілком ідентичними. (а.с.22). Згідно постанови державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 08.04.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) КСП імені Чапаєва, що розташована на території Свидовецької сільської ради Бобровицького району Чернігівської області належну [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була його мати - [PERSON] , яка померла [INFO] по причині відсутності правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. 07.07.2007 року була заведена спадкова справа 465/2007 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про відмову від спадщини. (а.с.25). Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей 1216,1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на право на земельну частку в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючий документ відсутній, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття позивачем права на земельну частку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved