Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду із позовом, в якому просить встановити факт визнання батьківства [PERSON], померлим 20 червня 2006 року, по відношенню до нього та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 20 червня 2006 року в селі Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку площею 0,9060 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Драбівської (нині Набутівської) сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА 706722, виданого 25 липня 2005 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 28 вересня 2004 року, №302. Свій позивач мотивує тим, що його батьки на час його народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого у свідоцтві про народження дані про батька записані зі слів матері у відповідності до чинного на той час законодавства, тобто «Грицько». Батько помер, заповіту не залишив, після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, але через відсутність повних даних про батька та втрату державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач не може реалізувати свої спадкові права щодо майна померлого. Представник позивача - адвокат [PERSON] у суд зявилася, позов підтримала та надала пояснення, аналогічні до змісту позову. Від Набутівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Відділ ДРАЦСу Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції звернувся до суду із заявою про розгляд справи у їхню відсутність. Приватний нотаріус [PERSON] у суд не з»явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами померлого [PERSON] та проживають в [INFO], у суді показали, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Померлий [PERSON] протягом усього свого життя визнавав позивача своїм сином, піклувався про нього. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення. В суді встановлено, що позивач [PERSON] народився 26.10.1962 року в с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується паспортом серії НЕ №154736 (а.с.9). На час народження позивача його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, тому в свідоцтві про народження позивача в графі батько записаний «Грицько» (а.с.18). Батько позивача [PERSON] помер 20.06.2006 року в с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №035914 (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.15). Померлий заповіт не залишив, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. Позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини з поважної причини, тому рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.09.2017 року по справі №600/414/17 [PERSON] було визначено додатковий строк для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 20 червня 2006 року в с.Драбівка Корсунь- Шевченківського району Черкаської області. У визначений судом додатковий строк [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON], про що 18.10.2017 року було заведено спадкову справу за №141/2017, крім позивача, ніхто спадщину після смерті [PERSON] не приймав, що підтверджується довідкою №332/02-31, виданою 21.11.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.14). Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА 706722, виданим 25 липня 2005 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 28 вересня 2004 року, №302. Але примірник державного акта на право власності на земельну ділянку, який було передано батькові позивача втрачено, в зв'язку з чим було розміщено в місцевій газеті Корсунь-Шевченківського району «Надросся» №95 від 17.11.2016 року оголошення про втрату державного акта на право власності на землю та оголошення його недійсним (а.с.16). Відповідно до Законів «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Відповідно 23.08.2013 року втратив чинність наказ Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який регулював, в тому числі, порядок видачі дубліката державного акта при втраті або псуванні оригіналу. Тому дублікат втраченого державного акта на землю позивач отримати не може. Згідно постанови приватного нотаріуса [PERSON] від 21.11.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які посвідчують родинні відносини з померлим та втратою державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.17). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Щодо позовної вимоги про встановлення факту визнання батьківства, судом встановлено, що [PERSON] народився 26 жовтня 1962 року в селі Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. На момент його народження його батьки - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Народження [PERSON] було зареєстроване 10 листопада 1962 року Нетеребською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Відповідно до діючого на той час законодавства запис про батька в свідоцтві про народження проведено за вказівкою матері - записано ім'я батька [PERSON]. Батьки позивача постійно проживали однією сім'єю до дня смерті його батька в с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується довідкою № 933, виданою 26.09.2006 року виконкомом Драбівської сільської ради (а.с.20). Шлюб батьки позивача не реєстрували. Мати позивача [PERSON] померла 15.03.2009 року. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.07.2017 року, яке набрало законної сили 25.07.2017 року, встановлено факт, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка померла 15.03.2009 року в с.Мліїв Городищенського району Черкаської області, свідоцтво про смерть серії 1-СР №110180 видане 17 березня 2009 року Мліївською сільською радою Городищенського району Черкаської області (а.с.27-28). Позивач [PERSON] проживав в сім'ї батьків постійно від дня свого народження до повноліття, [PERSON] постійно від дня його народження і до повноліття утримував сина і визнавав себе його батьком, проявляв батьківське піклування, займався вихованням. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 856, виданою 22.12.2017 року виконкомом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.19). Встановлення позашлюбного батьківства відносно дітей народжених до 1 жовтня 1968 р. регулювалося Указом Президії ВР УРСР від 29.12.1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української PCP», згідно п. 7 якого суд вправі встановити факт визнання батьківства у випадку смерті особи, на утриманні якої знаходилася дитина і яка визнавала себе батьком цієї дитини. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини народженої до 1 жовтня 1968 p., розглядаються судом у випадках коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 cm.55 KпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про доведеність факту того, що померлий 20.06.2006 року [PERSON] за свого життя визнавав [PERSON] своїм сином, а тому позов в частині встановлення факту визнання батьківства підлягає до повного задоволення. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування суд зазначає наступне. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №7106666042018 від 17.01.2018 року власником земельної ділянки площею 0,9060 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Драбівської (нині Набутівської) сільської ради є [PERSON], вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА 706722, виданого 25 липня 2005 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 28 вересня 2004 року, №302, кадастровий номер земельної ділянки 7122582000:06:001:0061 (а.с.43-45). В копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА 706722 (а.с.15) кадастровий номер земельної ділянки зазначений 7122582000020010010. Кадастровий номер земельної ділянки 7122582000020010010 змінено на кадастровий номер земельної ділянки 7122582000:06:001:0061 у зв»язку з дублюванням кадастрового номера земельної ділянки (а.с.46). Вартість земельної ділянки становить 42872.43 грн, що підтверджується довідкою Держгеокадастру № 839/0/196-1 7 від 27.11.2017 року і становить 42872,43 грн. Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку, позивач, як спадкоємець за законом звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON], про що заведена спадкова справа, але оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку втрачено, згідно вимог закону цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку є законною і задовольняє позов.

Outcome: approved