Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що надає послуги з питного водопостачання. Відповідач оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18385,35 грн., 3% річних у сумі 448,75 грн. та інфляційні втрати в сумі 888,72 грн. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є побутовим споживачем послуг, які надає позивач за зазначеною адресою. На відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку та бухгалтерської довідки до розрахунку сума заборгованості за період з 01 березня 2015 року по 28 лютого 2021 року становить 18385,35 грн. Позивачем за зазначений період нараховані втрати від інфляціїв розмірі 888,72 грн. та три відсотки річних в розмірі 448,75 грн. Правильність нарахування зазначених сум підтверджується розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, комунальні послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Як встановлено судом, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг, які надаються КП «Кривбасводоканал». Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання, з одного боку, та споживання, з іншого боку, комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Внаслідок несплати відповідачем за отримані послуги виникла заборгованість. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на свою користь 3% річних від суми заборгованості в сумі 448,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 888,72 грн. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, його доводи щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved