Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування арешту об`єктів нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , який було внесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (серія АА № 459268 від 30.05.2007 року, виданого відділом ДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області). Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 30.05.2007 року згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 495268 Первомайським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області в рамках виконавчого провадження про стягнення з позивача аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходів було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. На підставі вказаної постанови було внесено запис до державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер 5085062 від 06.06.2007 року. З цього приводу він 19.05.2020 року звернувся до Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування вказаного арешту, проте йому надали відповідь про те, що матеріали вказаного виконавчого провадження в архіві відсутні у зв`язку з тим, що закінчився термін зберігання, а виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень знищені. Таким чином у позасудовому порядку неможливо зняти накладений арешт. Викладені обставини змусили його звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 29.05.2020 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк для усунення її недоліків. 09.06.2020 року позивачем на виконання вищевказаної ухвали суду було подано уточнену позовну заяву. Ухвалою судді від 15.06.2020 року у зазначеній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 21.07.2020 року надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211403285 від 04.06.2020 року вбачається, що позивачу [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) належить таке нерухоме майно: земельна ділянка, кадастровий номер 4825488200:02:000:0907, площею 0,12 га; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4810400000:09:026:0007, площею 0,064 га. З даної Інформації також вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься реєстраційний номер обтяження 5085062, який свідчить про те, що на все майно [PERSON] накладено арешт; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 459268 від 30.05.2007 року. Судом було встановлено, що вказаний арешт було накладено відповідачем в рамках виконавчого провадження (виконавчий лист 2-2105 від 10.10.2006 року) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини всіх його доходів. На даний час виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-2105 від 10.10.2006 року закінчене на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення), а дитина вже є повнолітньою. Дане підтверджується інформацією зі Спецпідрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження від 21.07.2020 року З листа - відповіді Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.05.2020 року за №30861/9 вбачається, що виконавче провадження було передане до архіву та в подальшому знищене. Будь-які виконавчі документи щодо стягнення з [PERSON] коштів на виконанні в Первомайському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на даний час відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. Відповідно до частин 4 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Листом Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.05.2020 року за №30861/9 позивачу згідно його заяви було роз`яснено, що у 2009-2011 роках перебували на виконанні різні виконавчі документи, однак усіх їх вимоги були задоволені, а станом на 21.05.2020 року вони є знищеними. А тому, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З абзацу 1 частини 2 цієї статті вбачається, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що арешт на нерухоме майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також те, що на примусовому виконанні в Первомайському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно [PERSON] не перебуває жодних відкритих виконавчих проваджень, суд приходить до висновку про те, що на даний час відсутні законні підстави для арешту майна [PERSON] , а тому вважає за необхідне позовну заяву задовольнити. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved