Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 09.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 4/33/08/АК, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 20298, 02 доларів США зі сплатою 14,7 % річних з кінцевим строком повернення 09.04.2015 року. Свої зобовязання перед позивачем відповідач не виконує, у звязку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість, яка складає 33455 грн. 36 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 33455 грн. 36 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4/33/08/АК (а.с.10-18). За даним договором відповідачу було надано кредит в сумі 20298,02 доларів США на придбання автотранспортного засобу Honda CR V, номер кузову SHSRE58508U013545, строком до 09 квітня 2015 року, зі сплатою 14,7% річних за користування кредитними коштами (п.п. 1.1.-1.3. кредитного договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача виникла наступна заборгованість: за кредитом 1177, 61 доларів США, по відсотках 120, 26 доларів США, плата за пропуск платежів 5474 грн. 72 коп., а всього 33455 грн. 36 коп. (а.с.8-9). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що в нього відсутня заборгованість за укладеним договором, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідач не виконує належним чином свої зобовязання передбачені кредитним договором, в добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість, яка виникла за кредитним договором, тому суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 33455 грн. 36 коп. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 про початок здійснення процедури ліквідації позивача, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду [PERSON] строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 20 березня 2016 року включно. Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду щодо останнього розпочато процедуру ліквідації. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Пунктом 1 ч. 3 ст. 47 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п.5 ч. 1 ст. 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Оскільки, зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаний із здійсненням тимчасової адміністрації, то позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved