Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] 01.07.2003 року було укладено кредитний договір №014/03-314/2037, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 30 000,00 доларів США, строком до 01.07.2013 року, зі сплатою 12% річних. Банк свої зобов`язання виконав. Однак, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання у частині повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 05.11.2018 року заборгованість по кредиту становить 14 345,86 доларів США, яку позивач і просить суд стягнути із відповідача. Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2003 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль», та [PERSON] 01.07.2003 року було укладено кредитний договір №014/03-314/2037, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 30 000,00 доларів США, строком до 01.07.2013 року, зі сплатою 12% річних. Встановлено, що банк свої зобов`язання виконав. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання не виконує, що призвело до виникнення заборгованості. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач був змушений звернутись до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 08.04.2011 року позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у сумі 129 650,04 грн. Однак, вказане рішення відповідачем не виконується, а тому продовжуються нараховуватись відсотки та пеня за порушення гафіку та сплату відсотків. У зв`язку з викладеним, станом на 05.11.2018 року відповідач має заборгованість по сплаті відсотків за період з 08.04.2011 року по 05.11.2018 року у сумі 14 345,86 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 05.11.2018 року становить 403 589,54 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 6053,84 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved