Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену за період з листопада 2014р. по квітень 2015р. заробітну плату в розмірі 29333грн. 33коп., посилаючись на те, що з 2014р. він працював у відокремленому підрозділі відповідача «Донецька виконавча дирекція шахт» на посаді машиніста підземних установок. Згідно наказу № 81-к від 09.04.2015р. він був звільнений за власним бажанням, однак в день звільнення йому не виплачена заборгованість по заробітній платі. Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримує, просить слухати справу у його відсутність. Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595 "Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" та відповідно до листа Державної казначейської служби від 13.10.2014р. № 14-08/3291-22698 «Щодо дотримання бюджетного законодавства», Постанови Національного банку України від 6.08.2014р. № 466 № «Про зупинення здійснення фінансових операцій» на тимчасово-непідконтрольній Україні території витрати з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів, казначейське обслуговування розпорядників бюджетних коштів призупинено до повного повернення території під контроль органів державної влади України. Згідно п. 2 постанови № 595 від 7.11.2014р. у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Оскільки шахта ім. П.Л. Войкова, яка знаходиться у м. Свердловськ, Луганської області та відноситься до території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 оплата буде здійснена після повернення вказаної території під контроль органами державної влади, а тому просив відмовити в позові в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 17.04.2012р. працював на посаді машиніста підземних установок шахти ім. П.Л.Войкова, з 27.12.2014р. переведений до Відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт «ДП «ОК Укрвуглереструктуризація» /ас 4-5/. Наказом № 81-к від 09.04.2015р. позивач звільнений за власним бажанням /ас 6/. Згідно довідки, наданої позивачем, заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014р. по квітень 2015р. складає 29 333грн. 33коп. /ас 7/. У відповідності до положень ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Приписами ч. 3 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, розмір якої, згідно довідки № 04/566 від 28.09.2015 року на момент його звільнення складає 29 333 грн. 33коп. Із зазначеного вбачається, що відповідачем порушено право [PERSON] на оплату праці, як те передбачено КЗпП України. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вищезазначена сума заборгованості по заробітній платі у загальному розмірі 29 333грн. 33коп. Посилання представника відповідача на постанову КМ України від 07 листопада 2014 року № 595, якою було затверджено «Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької областей» та у відповідності до п. 2 якого передбачено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей на території яких органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, Пенсійного фонду та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюється лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади суд вважає безпідставним, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, п. 2 вказаного Тимчасового порядку скасовано. Крім того, згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За ст. 8 Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми\~Конституції України є нормами прямої дії. З огляду на викладене суд не вбачає правових підстав для відмови у стягненні нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved