Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Після народження дитини [PERSON] залишив родину та сторони припинили шлюбні стосунки та мешкають окремо. З того часу відповідач [PERSON]В, не виконує свої батьківські обов'язки, не спілкується з дочкою, не піклується про її життя та розвиток, не надає матеріальної допомоги. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки у звязку з невиконанням [PERSON] своїх батьківських обовязків. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі. Відповідно до ч.1\~ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5\~ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст.\~197,\~224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], про що зазначено у свідоцтві про народження (а.с. 5). Неповнолітня [PERSON] зареєстрована проживаючию разом із матірю\~позивачем по справі [PERSON], що підтверджено довідкою (а.с. 6). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Також за рішенням суду з [PERSON] В,В. на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] стягнуті аліменти.(а.с. 4). З довідки ДНЗ «Калинка», де виховується [PERSON], (а.с. 7) вбачається, що батько [PERSON] до виховного закладу не звертався, батьківські збори не відвідує, участі у вихованні дитини в межах закладу не приймає. Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 20.03.2017 року визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] Згідно\~ст. 150 СК України\~батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як зазначено у\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Стаття\~8 Закону України "Про охорону дитинства"\~зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої\~Постановою Верховної ради України № 789 від 27.02.1991 року, вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 27 Конвенції визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Досліджені судом письмові докази у своїй сукупності підтверджують підстави, на які посилалась позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав, а саме [PERSON] не цікавиться життям [PERSON] не прагне спілкування із донькою, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не надає їй матеріальної допомоги. Проаналізувавши вивчені по справі докази, заслухавши учасників провадження, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що [PERSON] батьківські обов'язки належним чином не виконує, долею дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, тому є передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved