Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 23242,00 грн., 3% річних у сумі 615,00 грн., пеню у сумі - 7298,62 грн., та суму збільшення рівня інфляції у сумі 1795,73 грн., а разом 32951,35 грн., грошові кошти у сумі 9400,00 грн. понесені на послуги адвоката. Ухвалою судді від 19.06.2019 відкрито провадженні у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 квітня 2018 року між ТОВ «Будівля №4» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення №31/18, за яким було передано в тимчасове платне користування нежитлових приміщень №49, 50 загальною площею 31 кв.м. за адресою м. Харків, вулиця Полтавський шлях, для розміщення офісу. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість яку позивач просить стягнути з відповідача задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. 06 квітня 2018 року між ТОВ «Будівля №4» та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення №31/18, за яким було передано в тимчасове платне користування нежитлові приміщення № 49 та 50, загальною площею 31 кв.м., за адресою м. Харків, вулиця Полтавський шлях, для розміщення офісу. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що передача приміщення в оренду оформляється актом прийому-передачі приміщення. Пункт 2.2. Договору визначає, що орендар у день закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає приміщення із оренди, про що оформляється акт повернення- передачі приміщення, складання якого покладається на орендодавця. У пункті 3.1. Договору зазначено, що строк оренди приміщення за даним договором встановлюється з 06 квітня 2018 року по 31 грудня 2018 року. Пункт 4.1 Договору встановлює, що розмір щомісячної орендної плати за користування приміщення становить 4439 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять гривень), без ПДВ. Сторони домовились, що орендна плата може бути змінена у разі спільної згоди сторін. У такому разі новий розмір орендної плати визначається додатковою угодою, які є невід`ємною частиною договору (п. 4.2.). Пунктом 4.3. Договору визначено, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату не пізніше 5-го (п`ятого) числа поточного місяця у вигляді авансового платежу. Оплата проводиться у безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця. Пунктом 5.1 та 5.1.1. Договору встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі платити орендодавцю орендну плату за користування об`єктом оренди та комунальні послуги. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати та інших платежів орендатор сплачує пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання обов`язків. У разі прострочення внесення орендної плати більш ніж 20 (двадцять) календарних днів, орендодавець в праві розірвати даний договір у односторонньому порядку (п. 6.3.). На виконання цього пункту сторонами були підписані додаткові угоди, з яких вбачається, 06.04.2018 орендна плата за квітень 2018 складала - 4439,00 грн.; 02.05.2018 орендна плата за травень 2018 складала-4970,00 грн.; 01.06.2018 орендна плата за червень 2018 складала - 5690,00 грн.; 01.07.2018 орендна плата за липень 2018 складала - 5873,00 грн.; 01.08.2018 орендна плата за серпень 2018 складала - 5980,00 грн.; 01.09.2018 орендна плата за вересень 2018 складала - 5693,00 грн. (копії всіх додаткових угод надано в додатках до позовної заяви). Орендна плата за користування нежитлових приміщень складалася кожен місяць з урахуванням комунальних послуг у відповідності до п. 5.11. Договору. За весь час оренди нежитлових приміщень, а саме за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року ФОП Шашковим Д.М. було сплачено 9409 грн., що підтверджується звіркою взаємних розрахунків (копія у додатку). У зв`язку з тим, що орендар своєчасно не виконував грошові зобов`язання щодо сплати за орендну нежитлових приміщень та комунальні послуги, орендодавцем було прийнято рішення розірвати договір в односторонньому порядку, як передбачено п. 6.3. Договору. 03 жовтня 2018 року ФОП [PERSON] була вручена претензія про оплату заборгованості за оренду нежитлових приміщень (копія у додатку). З претензії вбачається, що ТОВ "Будівля №4" неодноразово зверталося до ФОП [PERSON] з попередженням, що не сплата орендних платежів призведе до розірвання договору з ініціативи орендодавця, на що відповідач запевняв позивача, що сплату заборгованості буде проведено найближчим часом. 03 жовтня 2018 року приміщення були звільнені, акт повернення-передачі приміщення складено та підписано з обох сторін, проте заборгованість по оплаті орендних та комунальних платежів станом на день звернення з відповідною позовною заявою залишилися не погашена. Спір між сторонами виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачеві грошових зобов`язань по оплаті за оренду нежитлових приміщень. Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та Обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності до ст. 762 ЦК України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди. Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або м. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ст.530 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже передбачені законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати та інших платежів орендатор сплачує пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання обов`язків. Згідно правової позиції викладеній у п. 3.1 Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь -ас прострочення в їх сплаті. Відповідно до п. 4.1. цієї ж постанови сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) а користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 4.3. Договору орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату не пізніше 5-го (п`ятого) числа поточного місяця у вигляді авансового платежу. Оплата проводиться у безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця. Відповідно до звірки взаємних розрахунків остання дата, відповідно до якої відповідачем було перераховано на розрахунковий рахунок позивача кошти на виконання умов договору оренди нежитлових приміщень є 25.06.2018 у сумі, яка становить - 9409 грн. Сума, яка становить - 9409 грн. у відповідності до додаткових угод від 06.04.2018 та 12.05.2018 складається з сум - 4439 грн. та 4970 грн., тобто 25.06.2018 орендарем було сплачено грошові кошти за оренду нежитлових приміщень за квітень 2018 року та травень 2018 року. Оскільки орендарем було сплачено 25.06.2018 грошові кошти за попередні два місяця оренди нежитлового приміщення, то відповідно до п. 4.3. Договору сплата за оренду за червень повинна була бути проведена не пізніше 05 червня 2018 року. Таким чином розрахунок заборгованості за невиконання умов договору оренди нежитлового приміщення № 49,50, яке розташоване за адресою: м. Харків вул. Полтавський шлях, 4, загальною площею 31 кв.м. проведено за період з 06.06.2018 по 24.04.2019. Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Пункт 2 цієї ж статті визначено, що представництво у суді, як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved