Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилався на наступне. Між сторонами 22.02.2008 року укладено кредитний договір №ODMLG40000004080. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 22.02.2008 року уклали договір іпотеки №ODMLG40000004080, згідно із яким третя особа надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44.60 кв.м., житловою площею 29.00 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 23.04.2013 року суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та про виселення її мешканців. Втім, до сьогоднішнього дня за адресою вказаної квартири проживають відповідачі, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідачі у судове засідання не з'явились неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з'явились, у порядку очного розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 22.02.2008 року уклали кредитний договір № ODMLG40000004080. Відповідно до зазначеного кредитного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 340875.0 гривень строком до 22.02.2028 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 22.02.2008 року укладено договір іпотеки № ODMLG40000004080. Згідно вказаного договору іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44.60 кв.м., житловою площею 29.00 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначене майно третій особі належало на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2008 року. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. В подальшому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 23.04.2013 року судом ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 44.60 кв.м., житловою площею 29.00 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та виселено [PERSON]. На сьогоднішній день зазначене рішення набрало законної сили, ніким не оскаржене та не скасоване. Як вбачається з довідки про склад сім'ї та прописку від 28.10.2013 року за вих. №666, за адресою спірної квартири зареєстровані відповідачі. При цьому, дії з реєстрації вказаних осіб за адресою вказаної квартири були проведені вже після постановлення рішення суду від 23.04.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення третьої особи. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 109 Житлового кодексу УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Частиною 3 ст. 109 Житлового кодексу УРСР передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Таким чином, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення вказаних осіб, які мешкають у ньому, що тягне за собою припинення права користування відповідачами вказаним майном. Додатково суд має врахувати недобросовісну поведінку відповідачів, яка виразилася у проведенні реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири вже після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що свідчить про умисне ускладнення виконання рішення суду від 23.04.2013 року. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі, а також іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судового збору у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved