Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння [ADDRESS] відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого є вона, про що їй 14 жовтня 1987 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 195 від 09.09.1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Крім неї, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який мав право на частку в майні колгоспного двору. Вказує, що із введенням в дію Закону України "Про власність" колгоспні двори припинили своє існування, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Вважає, що відповідачі втратили свої частки в майні колгоспного двору, оскільки фактично в ньому не проживають, догляд за будинком не здійснюють. Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] Івано-Франківської області. Позивач в судове засідання не з»явився, однак преставник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позовну заяву підтримують та просять позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], Коломийського району належав до типу колгоспного двору, головою якого була [PERSON], про що їй 14 жовтня1987 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради [NUMBER] від 09.09.1987 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за [NUMBER], що підтверджуєтьсякопією свідоцтва про право власності (а.с.7). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] - голова двору, [PERSON] - чоловік, [PERSON]. - дочка, [PERSON] - онука, що підтверджується довідкою Виноградської сільської ради Коломийського району (а.с.8). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20із змінамиПро судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностіпередбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені. [INFO] року помер [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Будучи власником майна, позивач звернулась до нотаріальної контори з метоюналежного оформлення права власності, однак їй було відмовлено через те, що нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників житлового будинку та їх частки в цьому майні. У відповідності до ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з наведеного суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі ст.ст.15, 16, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved