Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача у якій, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 03 вересня 2019 року, просить: визнати таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис, вчинений 25 липня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. та зареєстрований за № 1245, яким звернуто стягнення на автомобіль марки «Suzuki Vitaro», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію СХМ334156 від 11 травня 2017 року; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що між сторонами 12 травня 2017 року було укладено кредитний договір строком до 01 травня 2024 року. Позивачу надано кредит у сумі 605272,23 грн для придбання автомобіля, який у подальшому було передано у заставу банку. 20 листопада 2017 року відповідач направив позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату інших платежів. Цього ж дня внесено відомості до державного реєстру обтяжень рухомого майна про звернення стягнення на спірний автомобіль. 25 липня 2018 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис шляхом звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за період з 01.05.2018 по 18.07.2018, яка становила 548650,93 грн, прострочені відсотки, пеню. Не зважаючи на вказані обставини, банк після направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості надалі нараховував проценти за користування кредиту та пеню у більшому розмірі, аніж встановлено законодавством. Окрім цього, позивач здійснював сплату заборгованості за кредитом, однак вказані кошти лише частково надходила на погашення основної суми заборгованості по кредиту після стягнення відповідних сум на погашення процентів та пені, що підтверджено випискою руху коштів по рахунку позивача. Таким чином, вказані вимоги спростовують безспірність сум вказаних у виконавчому написі нотаріуса, що були підставою для звернення стягнення на заставлений автомобіль. У відповідності до Закону України «Про нотаріат» та ЦК України, просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України здійснити вирішення питання судових витрат. \~ \~ \~ \~22 травня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, який містить заперечення на позов. Посилається на аргументи, що досудового вимога направлялась позивачу, однак лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання. Виконавчий напис вчиняється на підставі подання документів, перелік яких встановлений нормативно-правовим актом. Застереження щодо не вчинення виконавчого напису у зв`язку із оскарженням того чи іншого документа не є підставою для відмови у вчиненні напису. Безспірність вимоги підтверджується безспірністю заборгованості боржника та встановлення прострочення виконання зобов`язання. Будь-яких доказів неправильності проведення нарахування заборгованості з сторони позивача не подано. Спірний напис був вчинений з дотриманням вимог законодавства, а тому просить у позові відмовити. \~ \~ \~ \~14 грудня 2018 року ухвалою судді справу передано за територіальною підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. \~ \~ \~ \~25 квітня 2019 року постановою Львівського апеляційного суду ухвалу суду першої інстанції скасовано та справу направлено до Сихівського районного суду м. Львова для продовження розгляду. 03 травня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, яке у подальшому неодноразово відкладалось з поважних причин. 03 травня 2019 року ухвалою суду частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса. На адресу суду від представника відповідача надходили клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Просить відмовити в позові повністю. 23 вересня 2019 року ухвалою суду витребувано в приватного нотаріуса матеріали нотаріальної справи про вчинення спірного виконавчого напису, яка у подальшому була виконана та надано витребувані документи. 14 листопада 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 17 грудня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. \~ \~ \~ \~У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином викликались, а тому суд з урахуванням поданих заяв, вважає за можливе провести засідання у їх відсутності, що не перешкоджає розгляд справи по суті. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. Суд установив, 12 травня 2017 року між сторонами укладено кредитний договір № 8330/2017. Позивачу надано кредит у розмірі 605272,23 грн шляхом зарахування кредитних коштів на відкритий рахунок, строком до 01 травня 2024 року. Додатком № 1 до кредитного договору визначено графік погашення заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами 15 травня 2017 року укладено договір застави транспортного засобу марки «Suzuki Vitaro», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Відповідно до умов цього договору банк набуває право звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку із неналежним виконанням кредитного договору банк направив 20.11.2017 [PERSON] досудовому вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором від 12.05.2017 № 8330/2017, однак така повернулась на адресу банку за закінченням встановленого строку зберігання /арк. спр. 147-148/. Таким чином, у зв`язку із виникненням спірних правовідносин між сторонами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, банк звернувся за захистом свого порушеного права до нотаріуса. Згідно з виконавчим написом від 25 липня 2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1245, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною, запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «Suzuki Vitaro», 2017 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію СХМ334156 від 11 травня 2017 року, який переданий у заставу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] по кредитному договорі № 8330/2017 від 12 травня 2017 року за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу та запропоновано задовольнити вимоги банку станом на 18 липня 2018 року за період з 01 травня 2018 року по 18 липня 2018 року в розмірі: 548650,93 грн неповернута сума кредиту станом на 18 липня 2018 року, 17434,64 грн прострочені відсотки станом на 18 липня 2018 року, 5702,19 грн нараховані відсотки станом на 18 липня 2018 року, 6211,88 грн заборгованість по пені за період з 19.07.2017 по 18.07.2018, 2000,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 579999,64 грн. Надалі, банк пред`явив виконавчий напис до примусового виконання та приватним виконавцем Маковецьким З. В. відкрито виконавче провадження № 57124267. 10.04.2019 виконавцем прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій / арк. спр. 106/. Відповідно до пункту 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей15,16,18 ЦК України, статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Відтак, саме в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З виконавчого напису нотаріуса № 1245, вчиненого 25.07.2018, вбачається, що банком було надано нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18.07.2018 за період з 01.05.2018 по 18.07.2018, в якому відсутня повна інформація щодо суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості / арк. спр. 212-223/. Однак суд вважає, що такий не вважається документом, на підставі якого може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, оскільки вимогами пункту 2 Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин має бути додано виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідного до поданого нотаріусу руху коштів по рахунку убачається, що після надіслання банком 20.11.2017 досудової вимоги про дострокове погашення кредиту, позивачем здійснювалась сплата заборгованості за кредитним договором, однак така не була повністю зараховано на сплату заборгованості по тілу кредиту за договором кредиту, але й зараховувались на сплату заборгованості по відсоткам /арк. спр. 224/. Позивач стверджує, що нарахування відсотків після пред`явлення досудової вимоги, тобто 20.11.2018, здійснено з порушенням вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договорим проценти за кредитом припиняється. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.03.2018 № 444/9519/12. Таким чином, суд прийшов переконання, що нарахування процентів за порушення зобов`язань за спірним кредитним договором після 20.11.2017 здійснено банком з порушенням зазначеної норми права, а відтак така вимога для нотаріуса не була безспірною. Суд відмічає, що з поданих стягувачем нотаріусу документів відсутня можливість встановити, на якій підставі позивачу була нарахована пеня, адже не можливо встановити чи законно з 20.11.2017 нараховувалась пеня у вищому розмірі, аніж встановлено подвійна облікова ставка Національним банком України. Таким чином, суд приймає до уваги аргументи позивача щодо невірного нарахування пені після пред`явлення досудової вимоги. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов переконання, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, адже не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед банком. Разом із тим, наявність письмової вимоги боржникові, її направлення чи не направлення, у даному випадку не є доказом безспірності заборгованості. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, прийшов переконання, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів. Враховуючи встановлене, суд прийшов висновку, що позивачем доведено обставини на спростування безспірності вимог, недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису викладених вище вимог чинного законодавства, що є підставою для задоволення позову щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Будь-яких інших фактичних даних та підтвердження їх доказами, що має значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. Суд застосовує спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини та містяться у Законі України «Про нотаріат». Згідно з ч. 1 ст.141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подані позову до суду позивач посилався на застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не здійснював сплату судового збору. Таким чином, з відповідача в доход держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved