Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, свої вимоги обґрунтовуючи наступним. Як вказано у позові, відповідач є колишній чоловіком позивача, і шлюб із ним було розірвано 19.04.1994 р. 01.07.1994 р. позивач уклала шлюб із гр. Хорватії [PERSON] та змінила своє прізвище на «[PERSON]». 10.04.2000 р. позивач придбала [ADDRESS], а [INFO] р. чоловік позивача - [PERSON] помер у м. Ялта АРК. При цьому 01.02.2011 р. у зв'язку з тривалим проживанням у Республіці Хорватія та отриманням пенсії після смерті чоловіка, позивач оформила громадянство Республіки Хорватія. На прохання доньки - [PERSON], позивач у спірну [ADDRESS] 06.02.2007 р. зареєструвала її батька дитини - відповідача [PERSON], який ніде з 2005 р. не був зареєстрований. Але починаючи з жовтня 2010 р. відповідач у спірній квартирі не проживає та квартирою не користується, та як [PERSON] з квартири забрав всі свої особисті речі, квартиру залишив добровільно і в подальшому вселитись в що квартиру не намагався. Тому просить суд визнати [PERSON] - відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - [ADDRESS]. Під час судового засідання представник позивача подала заяву щодо долучення оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» Відповідач у судове засідання так і не з'явився, повідомлявся належним чином через оголошення у газеті. Оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши усі матеріали справи суд визнає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було з'ясовано судом, позивач та відповідач перебували у шлюбі до 19.04.1994 р. 01.07.1994 р. позивач уклала шлюб із гр. Хорватії [PERSON] та змінила своє прізвище на «[PERSON]». При цьому 10.04.2000 р. позивач придбала [ADDRESS]. [INFO] р. чоловік позивача - [PERSON] помер у м. Ялта АРК, а 01.02.2011 р. у зв'язку з тривалим проживанням у Республіці Хорватія та отриманням пенсії після смерті чоловіка, позивач оформила громадянство Республіки Хорватія. У відповідності до форми № 3 у [ADDRESS] зареєстровано 2 особи: донька позивач та відповідача - [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім членом сім'ї наймача зберігається право користування жилим приміщенням протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як з'ясовано судом, на прохання доньки - [PERSON], позивач у спірну [ADDRESS] 06.02.2007 р. зареєструвала її батька дитини - відповідача [PERSON], який ніде з 2005 р. не був зареєстрований. Але починаючи з жовтня 2010 р. відповідач у спірній квартирі не проживає та квартирою не користується, та як [PERSON] з квартири забрав всі свої особисті речі, квартиру залишив добровільно і в подальшому вселитись в що квартиру не намагався. Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідача [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання понад 4 р. без поважних причин з жовтня 2010 р. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживають із 2010 р., доказів на спростування цих обставин відповідачем до суду не надано, так як не з'явився у судове засідання, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Судовий збір підлягає стягненню із позивача [PERSON] на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved