Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги по вивезенню та захоронення побутових відходів за період з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2020 року в сумі 885 грн 06 коп. та 2102 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач користується послугами з вивезення та захоронення побутових відходів за адресою: [ADDRESS] . На його ім`я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач є споживачем послуг, оскільки зареєстрований та проживає за вказаною вище адресою. КП «ВУКГ» визначено виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м.Ніжині. Публічний договір був розроблений відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». Шляхом опублікування в газеті «Вісті» було надано пропозицію про укладення Публічного Договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів. При умові, якщо протягом 30 днів з дня опублікування цього договору від споживача не надійде письмових заперечень, то він вважається укладеним. В свою чергу, від [PERSON] в період прийняття заперечень до КП «ВУКГ» та органів місцевого самоврядування не надходило. Вказаний договір набрав чинності 15 грудня 2016 року. Договір є публічним і міститься на сайті КП «ВУКГ», обов`язку на підписання окремого договору з кожним споживачем чинне законодавство не передбачає. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2020 року провадження у справі відкрито для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судовому засіданніпозовні вимоги не визнав та пояснив, що він не має боргових зобов`язань перед позивачем, оскільки договір з відповідачем не укладав. Про існування публічного договору йому нічого не відомо. Крім того, зазначає, що неодноразово звертався до позивача про здійснення перерахунку, оскільки позивач здійснює нарахування за послуги з розрахунку на чотири чоловіки, а фактично зареєстровано дві особи. Він надав довібку про склад сім*ї і з лютого 2021 року розрахунок здійснюється на дві особи. В задоволенні позову просить відмовити та повернути незаконно стягнуті з нього кошти. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п.б ч.1 ст.15 ЗУ «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка у встановленому порядку визнана виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Збирання та перевезення побутових відходів у межах певної території здійснюється юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, спеціально обладнаними транспортними засобами. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14 липня 2016 року № 192 введено в дію рішення комісії з визначення позивача переможцем конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів на території міста Ніжина та встановлено термін надання вказаних послуг (а.с. 8). Згідно рішень виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 02 квітня 2015 року № 73, від 11 січня 2018 року № 5, від 11 січня 2018 року № 6 встановлено тарифи на послуги вивезення, захоронення побутових відходів на полігоні твердих побутових відходів для населення (а.с. 5-7). З грудня 2016 року на території м.Ніжина діє Публічний договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, який розроблено відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів». Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. У відповідності з п.10 договору про надання послуг з вивезення побутових відходів зазначений договір укладається з урахуванням вимог ч.3 ст.633, ст.634, 641, 642 ЦК України без підписання письмового примірника сторонами. Якщо протягом 30 днів з дня опублікування даного договору не буде письмових заперечень споживача, він вважається укладеним. Договір діє до 14 липня 2024 року. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Судом встановлено, що публічний договір було розміщено на сайті комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» та опубліковано у спеціальному випуску міської газети «Вісті» від 14 листопада 2016 року №46. З умовами вказаного договору кожен споживач може ознайомитися на сайті позивача. Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно з ч.3 ст.205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Судом встановлено, що протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору відповідач про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» у письмовому вигляді не направив, а тому вважається таким, що прийняв пропозицію щодо укладення договору про надання послуг із вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору. Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року (справа №646/834/17). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2019 року справа № 210/5796/16-ц прийшов до наступного висновку. Хоча відповідно до ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» такі послуги надаються виключно на договірних засадах, стаття 20 цього ж закону передбачає що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг , підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення, встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. У матеріалах справи відмова споживача відсутня. Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. У зв`язку з порушенням відповідачем вимог закону зі сплати житлово-комунальних послуг, виникла заборгованість по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач є споживачем комунальних послуг, які надаються КП «ВУКГ» у буд. [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] . Згідно листа-розрахунку останній має заборгованість за надані послуги за період з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2020 року в сумі 885 грн 06 коп. і цей розрахунок у встановленому порядку відповідачем не спростований. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пункту 4 частини 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.1, 2, 8 ст.83ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. На виконання свого процесуального обов`язку [PERSON] не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а саме: ним не надано доказів, що підтверджують реальні та дійсні підстави для припинення та невиконання умов договору про надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів. Із врахуванням викладеного встановлено, що відповідач користується наданими позивачем послугами, але не сплачує їх, що є підставою для стягнення заборгованості у вищезазначеному розмірі з відповідача на користь позивача. Згідно ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача слід задовольнити. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачем у відповідності до вимог ст.77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн, які згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved