Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області 26 вересня 1992 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №19; - після розірвання шлюбу залишити їй призвіще, яке мала в шлюбі - [PERSON]; - визначити місце проживання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] разом з нею, залишивши його на її ивихованні; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати пов'язані із сплатою судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що їхні стосунки почали погіршуватися, так як чоловік став мало приділяти уваги їй та їхнім сімейним відносинам. Він почав пізно приходити додому не пояснюючи причини, став обманювати її та зраджувати подружню вірність, в результаті чого між ними зникла довіра. Крім цього, він постійно пред'являє до неї різні претензії, які являються безпідставними. На цьому грунті в сім'ї почали виникати сварки, ініціатором яких являється відповідач. Він не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного та вихованням їхніх дітей. Атмосфера в сім'ї вкрай напружена. Вважає, що при таких відносинах вони не можуть зберегти їхню сім'ю та бути разом, так як їхній шлюб носить формальний характер і подальше його збереження суперечить їхнім інтересам, оскільки подружжям вони являються юридично, а фактично їхня сім'я вже давно розпалась. Тому шлюб необхідно розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У своїй заяві зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився. У своїй заяві просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 1992 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №19, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії[NUMBER] (а.с.4, 5). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їх дітей, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції №178 від 28.01.2015 року (а.с.9) [PERSON] сплатила 243,60 грн. судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved