Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (далі-Відповідач) являється матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Зазначають, що запис про батька [PERSON] та [PERSON] внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В свою чергу, батько [PERSON] та [PERSON], [PERSON], помер [INFO]. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Зазначають, що Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а [PERSON] та [PERSON] до КЗ «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». Діти були відібрані у Відповідача. 12 листопада 2013 року дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 12 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] до державної дитячої установи. Враховуючи все вище викладене, просили позбавити Відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та передати їх органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування подальшої долі; стягнути з Відповідача аліменти на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати малолітні діти у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що свідчить заява в матеріалах справи з проханням розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у її відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] являється матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серії: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.5-8). Запис про батька [PERSON] та [PERSON] внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.12-13). В свою чергу, батько [PERSON] та [PERSON], [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.11). Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту громадянина України (а.с.10). Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а [PERSON] та [PERSON] до КЗ «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». Діти були відібрані у Відповідача. 12 листопада 2013 року дітям було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 12 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] до державної дитячої установи. Вище зазначені обставини підтверджуються Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.10.2013 року по справі №367/5018/13-ц (а.с.17-18). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідно до положень абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення і поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом беззаперечно встановлено, що Відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, своєю поведінкою та діями довів, що насправді не зацікавлена долею дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, суд позбавляє відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Крім того, встановлено, що відповідач, як мати малолітніх дітей, ухиляється від виконання обов'язків по їх матеріальному утриманню, діти знаходяться на повному державному утриманні, позбавлення батьківських прав не звільняє Відповідача від обов'язку щодо утримання дітей, тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, їх вік та матеріальне становище, матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, і стягує з відповідача аліменти на дітей в розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно до досягнення ними повноліття. Таким чином, суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 150, 155, 157, 164 -166, 180 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved