Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], треті особи: Відділ державної міграційної служби в Червонозаводському районі м. Харкова Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, у якій просить виселити [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення; зняти [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 29 Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007 року №121/07, зареєстрованого Харківським міським управлінням Міністерства юстиції України, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її імені рішення. Житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відображається на балансі КП «Жилкомсервіс». З метою реалізації громадянами гарантованого Конституцією України права на житло, комплексного регулювання відносин по забезпеченню громадян, які проживають в місті Харкові, житловими приміщеннями, у тому числі тих, які потребують соціального захисту, здійснення громадського контролю та гласності при встановленні черговості на отримання житлової площі, її розподілу, належного обліку звільненого житла та укріплення законності в галузі житлових відносин рішенням Харківської міської ради від 24.06.2009 року № 174/09 затверджено «Тимчасове положення про облік та розподіл, житлової площі, що звільняється в місті Харкові». Питання пов'язані з обліком та розподілом ізольованих, житлових приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до чинного законодавства України. Виходячи з викладеного, саме Харківська міська рада, є власником житлового будинку [ADDRESS] не приватизована, наймачем зазначеної квартири був [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідач [PERSON] із своїм неповнолітнім сином [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS]. Згідно заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.02.2012 р. у справі №2/2035/295/2012, [PERSON] із своїм неповнолітнім сином [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS]. За заявою Харківської міської ради від 14.02.2013 року про перегляд заочного рішення дане рішення скасоване і справу призначено до розгляду в загальному порядку. За результатами розгляду справи рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено і визнано за [PERSON] та [PERSON] право користування спірним житловим приміщенням. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.02.2013 року було оскаржено до апеляційного суду Харківської області. За результатами розгляду апеляції, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова скасовано, і апеляційним судом ухвалено нове рішення, відповідно до якого, в позовних вимогах [PERSON], [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] - відмовлено. За таких обставин позивач вважає, що відповідачі незаконно, без будь-яких документів, які дають право вселення у жиле приміщення, вселилися до квартири [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 24.04.2014 року до Червонозаводського районного суду надійшла заява представника Харківської міської ради Санькова Ю.В. щодо розгляду цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, також, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання неодноразово належним чином викликалася відповідач, проте жодного разу у судове засідання не з'явилась. В судове засідання, також, викликався представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відповідно до листа начальника служби у справах дітей Щиглинської Н.П., просили суд розглядати справу без представника служби у справах дітей. Представник Відділу державної міграційної служби в Червонозаводському районі м. Харкова Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу. Згідно ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, у разі неодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені даною нормою, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 30 Житлового кодексу України, відповідні сільські, селищні, міські ради, їхні виконавчі комітети здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду тощо. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд. Однією з підстав для набуття права власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 р. у заяві №646/5039/13-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON], [PERSON] право користування спірним житловим приміщенням. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04.12.2013 року, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання права користування квартирою [ADDRESS], відмовлено. Із зазначеного рішення, також, вбачається, що квартира [ADDRESS] не приватизована, наймачем зазначеної квартири був [PERSON], який помер [INFO] р. Відповідач [PERSON] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS]. Згідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, під приємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Статтею 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради є законним власником житлового будинку по [ADDRESS], а також є власником неприватизованих жилих приміщень в цьому домі. Однак, Харківська міська рада, як власник, не володіє в натурі вказаним вище жилим приміщенням, оскільки ним незаконно фактично володіє відповідач по справі, яка самоправно вселилася до них, використовуює їх під власні потреби, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об'єктами нерухомого майна. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку КП "Жилкомсервіс", у квартирі [ADDRESS], мешкають [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Зазначена квартира не приватизована. Згідно зі ст. 51 Житлового кодексу України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Харківською міською радою не приймались рішення щодо надання жилого приміщення відповідачу. Договір найму вказаного жилого приміщення з відповідачем не укладався. Також не видавався відповідачу ордер на це приміщення, який відповідно до вимог ст. 58 Житлового кодексу України, є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач з її неповнолітнім сином незаконно, без будь-яких документів, які дають право вселення у жиле приміщення, вселилися до квартири [ADDRESS], а, отже, позов підлягає задоволенню. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 197 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved