Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку з 22.01.2003 року зареєстрований відповідач - його син [PERSON], а з 05 червня 2002 року зареєстрована донька [PERSON]. Відповідачі з 2015 року в будинку не мешкають, особистих речей не мають, фактично проживають за іншою адресою. Через реєстрацію відповідачів він не має можливості оформити субсидію, у зв'язку з чим просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, у якій зазначив, що дійсно проживає за іншою адресою, не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, надала письмову заяву, у якій зазначила, що проживає за іншою адресою, не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглянути за її відсутності. Суд, беручи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи х наступного. Згідно свідоцтва про право приватної власності на будинок від 10.03.1992р. позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с.9). Як убачається з матеріалів справи відповідач [PERSON]. - донька позивача, зареєстрована в будинку з 05.06.2002 року (а.с.7) Відповідач [PERSON] - син позивача, зареєстрований у будинку з 22 січня 2003 року (а.с.8). Однак, з 2015 року фактично в будинку не проживають, своїх речей не мають, що підтверджено письмовими заявами відповідачів, актом обстеження жилого будинку на предмет фактичного проживання від 29.03.2018р., складеним комісією у складі сільського голови [PERSON], депутата Привільненської сільської ради [PERSON], а також сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с.6), інформацією Привільненської сільської ради Волноваського району від 08 травня 2018 року (а.с.12). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень по 352,40 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved