Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №22 від 23.01.2017р. Про скасування рішення №7 від 16.10.2015р. позачергової 55 сесії Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гром. [PERSON]С.; визнати недійсним (незаконним) та скасувати рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №23 від 23.01.2017р. Про скасування рішення №9 від 16.10.2015р. позачергової 55 сесії Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва гром. [PERSON]С.;\~ Визнати недійсним (незаконним), та скасувати розпорядження [PERSON] сільського голови №85 Про зупинення рішення сільської ради та зобов'язати сільського голову [PERSON] сільської ради підписати рішення 15 сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради №38 від 21.12.2016р. Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення 15 сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради №37 від 21.12.2016р. Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки .При цьому позивачка вказує, що рішенням позачергової 55 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №7 від 16.10.2015р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гром. [PERSON]С.»\~ позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за адресою вул. Щорса (після перейменування вул. Соборна), с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області. Рішенням позачергової 55 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №9 від 16.10.2015р. позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою вул. Щорса, 134 (після перейменування вул. Соборна), с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області. На виконання вищезазначених рішень позивачем було вчинено дій задля отримання необхідних висновків та погоджень щодо відведення вищезазначених земельних ділянок та замовлено проект землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок. Після підготовки проектів землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок, позивачем, та отримання позитивних висновків про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (висновки відділу містобудування, архітектури та з питань цивільного захисту населення МРДА №144 від 07.09.2016р. та №112 від 07.09.2016р.; та висновки Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області №001388 від 20.04.2016 р. та №001390 від 20.04.2016р.)\~звернулась із заявою щодо затвердження проектів землеустрою та передачу у власність вищевказаних земельних ділянок. Рішенням 15 сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №37 від 21.12.2016р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1187 га (кадастровий номер 2323081200:06:007:0017) яка розташована за адресою:вул. Соборна, 134 (до перейменування вул. Щорса), с. Костянтинівка. Пунктом другим зазначеного рішення передано цю земельну ділянку у власність позивачу для індивідуального садівництва. Крім цього, рішенням 15 сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №38 від 21.12.2016р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2 га (кадастровий номер 2323081200:07:007:0020) яка розташована за адресою: вул. Соборна, 134 (до перейменування вул. Щорса), с. Костянтинівка. Пунктом другим зазначеного рішення передано цю земельну ділянку у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства. За ці рішення проголосували За усі присутні 18 депутатів та сільський голова. Однак, розпорядженням [PERSON] сільського голови №85-р від 23.12.216р. зазначені вище рішення №37 та №38 від 21.12.2016р. зупинені, за відсутності належного обгунтування. Крім цього, 23.01.2017р. сімнадцятою сесією сьомого скликання прийняті рішення №22 та №23 про скасування рішень №7 та №9 від 16.10.2015р. позачергової 55 сесії [PERSON] сільської ради щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва. Зазначені рішення [PERSON] сільської ради та розпорядження [PERSON] сільського голови є незаконним і таким, що порушують права та законні інтереси позивача у сфері земельних правовідносин. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник адвокат [PERSON], в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, при цьому суду пояснила, що рішення про надання дозволу на розробку технічної документації згідно генерального плану є порушенням виділення цих земельних ділянок суперечать генеральному плану [PERSON] сільської ради. Першочергово земельні ділянки виділяються тільки учасникам АТО. В рішенні про скасування раніше прийнятих рішень зазначено, що вони скасовані внаслідок порушення ст. 184 ЗК України, оскільки заява від [PERSON] була написана її свекрухою, яка є землевпорядником [PERSON] сільської ради. Відповідач по справі, голова [PERSON] сільської ради [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви в повному обсязі та пояснила суду, що переглянувши документи подані на підпис вона здивувалася, що виділено 2 га та наклала на це рішення «вето». Депутати не подали вето та на розгляд було винесено питання про скасування прийнятих раніше рішень. У своєму розпорядженні вона не зазначила про конкретні підстави для визнання прийнятого рішення незаконним. Вона була присутня на сесії у грудні 2016 року, однак фактично не голосувала за прийняття рішення, але поставила свій підпис «за». Суд вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що рішенням позачергової 55 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №7 від 16.10.2015р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гром. [PERSON]С.» позивачці було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за адресою вул. Щорса (після перейменування вул. Соборна), с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області. Рішенням позачергової 55 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №9 від 16.10.2015р. позивачці було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за адресою вул. Щорса, 134 (після перейменування вул. Соборна), с.Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області. На виконання вищезазначених рішень позивачка вчинила дії щодо отримання необхідних висновків та погоджень по відведенню вищезазначених земельних ділянок та замовлено проект землеустрою по їх відведенню. Після підготовки проектів землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок та отримання позитивних висновків про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (висновки відділу містобудування, архітектури та з питань цивільного захисту населення МРДА №144 від 07.09.2016р. та №112 від 07.09.2016р.; та висновки Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області №001388 від 20.04.2016 р. та №001390 від 20.04.2016р.) [PERSON],\~звернулась із заявою щодо затвердження проектів землеустрою та передачу у власність: - земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 2323081200:07:007:0020) за адресою: вул. Соборна, 134 (до перейменування вул. Щорса), с. Костянтинівка; - земельної ділянки орієнтовною площею 0,187 га (кадастровий номер 2323081200:06:007:0017) яка розташована за адресою:вул. Соборна, 134 (до перейменування вул. Щорса), с. Костянтинівка; Рішенням 15 сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №37 від 21.12.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,1187 га (кадастровий номер 2323081200:06:007:0017) яка розташована за адресою:вул. Соборна, 134 (до перейменування вул. Щорса), с. Костянтинівка. Пунктом другим зазначеного рішення передано цю земельну ділянку у власність [PERSON] для індивідуального садівництва. Крім цього, рішенням 15 сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №38 від 21.12.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» було затверджено проект землеустрою щодо відведення \~ [PERSON] земельної ділянки площею 0,2 га (кадастровий номер 2323081200:07:007:0020), яка розташована за адресою: вул. Соборна, 134 (до перейменування вул. Щорса), с. Костянтинівка. Пунктом другим зазначеного рішення передано цю земельну ділянку у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. За прийняття зазначених рішень проголосували всі 18 присутніх на сесії депутатів та сільський голова. Однак, в подальшому, розпорядженням [PERSON] сільського голови №85-р від 23.12.216 року зазначені вище рішення ради за №37 та №38 від 21.12.2016 року були зупинені. Як вбачається з тексту розпорядження сільського голови, обгунтувань прийнятого розпорядження щодо зупинення дії рішень ради голова не навела. 23.01.2017 року 17-ою сесією сьомого скликання [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області були прийняті рішення №22 та №23 про скасування рішень №7 та №9 від 16.10.2015р. позачергової 55 сесії [PERSON] сільської ради щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва. Зазначені рішення [PERSON] сільської ради та розпорядження [PERSON] сільського голови є незаконними і такими, що порушують права та законні інтереси позивача у сфері земельних правовідносин. Протиправність та незаконність рішень №22 та №23 про скасування рішень №7 та №9 від 16.10.2015р. позачергової 55 сесії [PERSON] сільської ради щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва полягає у наступному.\~ Згідно з позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі N 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Таким чином, враховуючи, що на момент прийняття відповідачем рішення про скасування вищезазначених рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, права на безоплатне отримання у власність із земель державної або комунальної власності земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації, а також, в подальшому, права власності, відповідач [PERSON] сільська рада, як орган місцевого самоврядування не мала права скасовувати зазначені рішення. Відтак, зважаючи на наведені обставини в сукупності, врахувавши положення закону та правову позицію Конституційного Суду України, яка в силу статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» є обов'язковою до виконання на території України,суд вважає, що [PERSON] сільська рада Мелітопольського району Запорізької області вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки була не вправі скасовувати раніше ухвалені власні рішення ненормативного характеру, згідно яких виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкт цих правовідносин заперечує проти їх зміни чи припинення. Крім того, [PERSON] сільська рада взагалі не мала права скасовувати власні попередні рішення, сформульовані у спірних рішеннях підстави для відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою з відводу земельних ділянок у власність носять формальний характер, оскільки не містять будь-якої мотивації, посилань на конкретні документи. Так, відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, підставами для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, оспорювані рішення [PERSON] сільської ради є цілком незаконними, що у свою чергу тягне їх недійсність. Незаконним та необгрунтованим є також розпорядження [PERSON] сільського голови №85-р від 23.12.216р., яким зазначені вище рішення №37 та №38 від 21.12.2016р. були безпідставно зупинені. Відповідно до ч.4\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. Тобто, зупинення сільським, селищним, міським головою рішення сільської, селищної, міської ради має бути обґрунтованим відповідним зауваженням. Однак, зазначене розпорядження не містить жодних зауважень, чи посилань на порушення, а єдина мета та обґрунтування його винесення, це нібито необхідність додержання законності у здійсненні місцевого самоврядування. Крім цього, слід зазначити, що в оскарженому рішенні взагалі відсутнє посилання на конкретну норму чинного законодавства, яка містила б вказівку на незаконність прийнятих органом місцевого самоврядування рішень (за які було проголосоване ЗА й самим сільським головою) На обґрунтування правомірності прийняття цього рішення, у ньому містяться лише посилання на назви законів. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами, та зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень. Відповідно до ч. 2\~ст. 7 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» від\~07.06.2001року\~посадові особи\~місцевого\~самоврядування\~діють лише на підставі, в межах\~повноважень\~та\~у\~спосіб,\~передбачені\~Конституцією\~і законами України, та керуються у своїй діяльності\~Конституцією України \~і законами України, актами Президента України і\~Кабінету\~Міністрів\~України,\~актами\~органів\~місцевого самоврядування, а в\~Автономній\~Республіці\~Крим\~-\~також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до\~ст.8 вказаного Закону\~основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина. У відповідності до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Зазначене свідчить про те, що \~порядок передачі громадянам, юридичним особам та державі земельних ділянок у власність та в оренду, а також підстави обмежень такої передачі мають визначатись виключно законами України. Але у оскаржуваному розпорядженні не міститься посилань на вимоги закону та відсутнє \~обґрунтування необхідності зупинення рішень органів місцевого самоврядування, що свідчить про його незаконність. Статтею 152 Земельного кодексу України\~передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом: визнання прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Слід зазначити, що у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Згідно з розясненнями, наданими у п.7 постанови пленуму ВСС «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1.03.2013 №3, земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій права на землю. Захист судом права на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними стст.16, 21, 393 Цивільного кодексу та ст.152 ЗК, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. Відповідно до вказаного спори, що виникають із земельних відносин, в яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, які відповідно до закону необхідні для набуття й реалізації права на землю, про надання чи передання земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно ч.8 до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Відповідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та незаконним розпорядження голови сільської ради та зобовязання вчинити певні дії є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ч.3 ЦПК України з [PERSON] сільської ради Мелітополсьького району Запорізької області підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 1920 (одна тисяча девятсот двадцять) гривень за подачу позовної заяви, та 320 (триста двадцять) гривень за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved