Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті 01.05.2011 р. її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина у тому числі на земельну ділянку площею 0,0591 га з кадастровим номером 3221455300:01:011:4131 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану по вулиці 25-а лінія, 29 в с/м «Глеваха-1» в смт.Глеваха Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на вказану ділянку. Оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на зазначену земельну ділянку, однак розпочав процедуру приватизації земельної ділянки ї не завершив її, тому позивач просить суд визнати за ним право на завершення процедури приватизації вказаної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час і місце слухання справи судом повідомлені належно, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача,позов підтримує, просить його задовольнити. Представника відповідача в судове засідання не зявився, до суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно п.п. 9 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є: державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до Законів України Про державний земельний кадастр та Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Відповідно до Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів). Оскільки захист прав позивача можливий лише шляхом визнання права на завершення приватизації, як єдиного спадкоємця [PERSON], тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі

Outcome: approved