Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 48102,33 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 03.05.2019 з [PERSON] в її користь стягуються аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Дочка являється інвалідом, а тому змушена постійно її лікувати як в Україні, так і поза її межами. Протягом останніх десяти років намагається здійснювати лікування дитини за кордоном, так як в Україні немає методики лікування захворювання, встановленого дочці. Зазначає, що знаходиться у неоплачуваній відпустці по догляду за молодшим сином і аліментів на його утримання не отримує. Крім цього, сама є інвалідом ІІІ групи. Відповідач легковажно ставиться до своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментах та, як результат, його було притягнуто до кримінальної відповідальності. У зв`язку з даними обставинами змушена була позичати кошти на лікування дитини, незважаючи на те, що відповідач, маючи значні доходи, намагається перекласти проблеми лікування та навчання дитини саме на неї. Донька підліткового віку, а відповідно потребує більших затрат з огляду на харчування, засоби гігієни, одяг та взуття. Адже нормально, якщо дівчинка такого віку змінюється у комплектації та формах, а отже швидко виростає з того ж одягу чи взуття, який носила до цього. Дитина повинна розвиватись всебічно, а це означає відвідування гуртків, розвиток талантів та здібностей, відвідування музеїв, театрів, спільне проведення часу із однолітками, оздоровлення, на що також потрібні кошти. Окрім цього, дочка навчається у медичному училищі «Медик», де вона також додатково оплачує її навчання ( за 1 навчальний рік близько 20000 гривень). У зв`язку з особиливим станом здоров`я (хворобою), навчанням у медичному училищі, понесла додаткові витрати. На даний час розмір витрат становить 96204,66 гривень. 22.04.2019 звернулась до відповідача у позасудовому порядку з вимогою про компенсацію Ѕ додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, у розмірі 81540,89, що з урахуванням Ѕ становить 40770,45 гривень. З моменту звернення до відповідача з вимогою від 22.04.2019 нею понесені ще ряд додаткових витрат, а саме на суму 14663,77 гривень. Відповідно, на час звернення до суду, загальна сума додаткових витрат становить 96204,66 гривень. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача в її користь 48102,33 гривень додаткових витрат на дитину. Ухвалою суду від 24.09.2019 даний позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 31.10.2019 відповідач надав суду відзив на позовну заяву. 25.02.2020 на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи ряду письмових доказів. Згідно ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Отже, докази, надані позивачем 25.02.2020, судом до уваги не беруться, оскільки подані в порушення вимог ст. 83 ЦПК України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Звернула увагу, що відповідачем пропущено строк подання відзиву на позовну заяву. Запереченя, викладені у відзиві, грунтуються на припущеннях. Що стосується витрат на послуги перекладача, то такі були понесені у зв`язку з необхідністю підготувати потрібні документи для виїзду на лікування дитини за кордон, такі витрати є дуже вартісними і необхідними. Додала, що на її утриманні є ще неповнолітній син, який виховується без батька, а тому змушена була брати його за кордон, так як не мала з ким залишити. Намагалась вирішити спір у позасудовому порядку, однак, відповідач запропонував таку суму, яка не відповідає витратам і не покриває їх. Ліки для доньки купували без рецепта лікарів, оскільки бабця дитини є лікарем. Інвалідність дитині встановили у 2007 році. Додаткові витрати пораховані за період з 2016 року по 2019 рік (до досягнення донькою повноліття). Кошти, зібрані волонтерами, були витрачені ними на лікування в Польщі. Представник позивача адвокат Ференц О.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що додаткові витрати на навчання дитини стосуються лише періоду до досягнення нею повноліття. З часу зміни розміру аліментів такі збільшились всього на 1500 гривень. Така сума не є достатньою для лікування дитини з інвалідністю. Відповідач має можливіть брати участь у додаткових витратах, що стверджується декларацією про його доходи. Звертає увагу, що позивачу відмовлено у наданні субсидій. Така відмова грунтується, зокрема тим, що вона отримує аліменти. Така ситуація також відображається на матеріальному становищі останньої. Вважає, що посилання представника відповідача на отримання позивачем значної суми коштів у рахунок погашення заборгованості по аліментах є безпідставними, оскільки вони не мають жодного відношення до додаткових витрат. Крім цього, позивач понесла витрати, пов`язані з оформленням документів, необхідних для поїздки за кордон. Така необхідність була пов`язаня виключно з лікуванням доньки за кордоном. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Шемеляк Г.Т. у судовому засіданні заперечила позов з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснила, що з липня 2017 року відновлено виконавче провадження по стягненню аліментів. Крім цього, позивач отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 2200 грн. Вважає також, що додаткові витрати не можуть включати в себе витрати на навчання. Немає також прямого зв`язку діагнозу дитини з ліками у чеках. Не підтверджуються належними доказами витрати на медичні обстеження. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, беручи до уваги покази свідка, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . З медичної документації [PERSON] вбачається, що такій діагностовано ряд захворювань, в тому числі, підпечінкова портальна гіпертензія, спленомегалія, варикозне розширення вен стравоходу, гастропатія. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач її донька. Зазначила, що вона є лікарем функціональної діагностики, за освітою медик, спеціальність «терапевт». Пояснила, що її внучці [PERSON] , після народження, необхідно було здійснити переливання крові. Як виявилось, донором крові була особа, хвора на гепатит, а тому внаслідок цієї процедури дитина захворіла гепатитом. Внучка була у дуже важкому стані. У віці чотирьох років у неї виявлено збільшення селезінки, у венах тромби, у зв`язку з чим кров не потрапляє до серця через печінку. У дитини дуже слабкий імунітет. У 2015 році їй діагностовано четверту ступінь варикозу вен, що є небезпечним для життя у зв`язку з можливими кровотечами. Вітчизняні лікарі не хочуть займатись її лікуванням. Патологія відноситься до судинної. Під час виїзду на лікування за кордон, вона надає медичний супровід. Сім разів проходили лікування у Польщі, яке триває досі. Препарати, призначені лікарями, приймає кожного дня протягом чотирьох років. Відповідач лише один раз поїхав з ними до Львова і там лікарі рекомендували здійснити трансплантацію печінки. Коли отримали виклик з Польщі, то останній відмовився бути донором. Вартість трансплантації печінки від рідної людини коштує 85 тисяч євро, а від чужої - 350 тисяч і більше. У зв`язку з відсутністю таких коштів погодились на лікування. Через основну хворобу у внучки виникли і побічні, внаслідок чого прибавилось і лікування, а відповідно, і затрати. Коли неочищена кров потрапляє до серця, а потім до мозгу, то це викликає агресивну поведінку у дитини (загальмовування, нервування), що потребує додаткових медичних препаратів. Тривале лікування дало позитивний результат і ступінь варикозу вен стала першою у 2016 році. Надалі слід продовжувати лікування, щоб не було рецедиву. З копій посвідчення серії [NUMBER] №092684 та посвідчення серії [NUMBER] №151630 вбачається, що [PERSON] призначено державну соціальну допомогу на дитину інваліда [PERSON] в сумі 1946,40 грн. З договору про навчання в Дрогобицькій філії ТзОВ «Медичне училище» Медик» від 25.07.2017 вбачається, що училище зобов`язалось організувати навчання студента [PERSON] з метою отримання медичної освіти на засадах повної оплати студентом витрат за навчання; термін навчання становить 4 роки з 01 вересня 2017 року до 01 липня 2021 року. Згідно з пунктом 3.3. вказаного договору, плата за перший навчальний рік 18750,00 грн., другий навчальний рік 20750,00 грн, третій навчальний рік 22750,00 грн. Як вбачається з копій квитанцій (а.с. 39), [PERSON] у період з 04.10.2017 по 11.03.2019 оплатила за навчання [PERSON] на 1-му та 2-му курсі у ТОВ «Медичне училище» Медик» на загальну суму 23500 грн. Квитанцією від 06.09.2019 ( а.с. 70 ) стверджується, що [PERSON] сплатила 5000 грн. вартості навчання [PERSON] на 3-му курсі (вересень грудень 2019 року) у ТОВ «Медичне училище «Медик». Квитанцією від 18.09.2019 ( а.с. 70 ) підтверджується оплата [PERSON] вартості курсів масажу в сумі 1600 грн. Копією квитанції від 01.08.2018 ( а.с.41 ) підтверджується здійснення 20% батьківської плати за путівку в ДП «УДЦ» Молода гвардія» для [PERSON] в сумі 1652,70 грн., отримувач Департамент соціального захисту населення ЛОДА. Копією квитанції від 03.08.2018 ( а.с. 42 зворот ) стверджується, що [PERSON] оплатила 700 грн. вартості подорожі [PERSON] в «УДЦ» Молода гвардія». З копії квитанції від 11.04.2017 ( а.с.42) вбачається, що [PERSON] оплатила 364,40 грн. за організацію подорожувань ДПУ «АРТЕК» за [PERSON] ; отримувач Центр оздооровлення та відпочинку Львівщини. З актів надання послуг від 11.04.2016 та 30.09.2017 ( а.с. 49, а.с. 49 зворот ) вбачається, що соціальна медична лабораторія «Ескулаб» виконала ряд спеціалізованих робіт (послуг), замовником яких була [PERSON] ; загальна вартість робіт (послуг) склала 584,25 грн. та 622, 25 грн, відповідно. Із замовлень медичної лабораторії «Сінево» та фіскального чеку від 03.09.2019 (а.с. 50, а.с. 50 зворот), а також від 27.04.2016 (а.с.51, а.с.51 зворот) вбачається, що [PERSON] була замовником лабораторних (медичних) досліджень, за проведення яких оплачено 1110 грн. та 754 грн, відповідно. Товарними чеками від 12.05.2016, 25.01.2016, 24.02.2016, 01.04.2016, 03.04.2019, 03.04.2019, виданими і затвердженими печаткою ТзОВ «Унілаб» ( а.с. 52-54 зі зворотом ) стверджується, що [PERSON] отримала послуги медичної лабораторії Унілаб, вартість яких оплачено на загальну суму 2675 грн. З рахунку ПП «Медіс» від 23.10.2017 ( а.с. 55 ) вбачається, що за проведення лабораторних досліджень біоматеріалу пацієнта [PERSON] оплачено всього 5030 грн. Як вбачається з квитанцій від 29.10.2016 (а.с. 59, а.с.59 зворот), 238,32 грн та 87,15 грн оплачено за оформлення та видачу паспорта громадянина України ( [PERSON] ) для виїзду за кордон. З квитанції від 09.07.2018 ( а.с. 62 зворот) вбачається, що 557,32 грн сплачено за оформлення та обмін паспорта громадянина України ( [PERSON] ) для виїзду за кордон. З квитанції від 12.06.2019 ( а.с. 71 ) вбачається, що [PERSON] оплатила 794,00 грн. за організацію подорожі [PERSON] в МДЦ «АРТЕК»; отримувач Центр оздоровлення та відпочинку Львівщини. Таким чином, вищезазначеними доказами підтверджуються доводи позивача [PERSON] щодо понесення нею додаткових витрат на дитину [PERSON] (у період до досягнення дитиною повноліття) в загальному розмірі 45269,39 грн, половина з яких становить 22634,70 грн та підлягає стягненню з відповідача, зважаючи, зокрема, на наступне. Відповідно до положень\~ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано\~Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейний Кодекс\~України виходить з принципу рівності прав\~та\~обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє\~з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Вказаний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 761/6933/17 (провадження № 61-30007св18). Згідно з частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд бере до уваги те, що витрати, понесені позивачем по оплаті навчання дитини [PERSON] у медичному училищі саме у період до досягнення нею повноліття, а також курсів масажу, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, а тому в розумінні\~ст.185 СК України\~є тими\~особливими обставинами,\~про які\~йде мова\~у зазначеній\~статті.\~На це,\~в свою\~чергу,\~звернув увагу\~Верховний суд\~у своїй\~постанові від\~13.09.2017\~у справі\~№ 6-1489цс17. З приводу витрат на медичні обстеження дитини, а також поїздки, пов`язані з оздоровленням, безумовно викликані її хворобою, тобто, тими ж особливими обставинами, передбаченими положеннями ст.185 СК України. Зокрема, на час розгляду справи встановлено, що [PERSON] (у даному випадку до досягнення нею повноліття) була дитиною з інвалідністю та потребувала постійного медичного догляду і лікування, у тому числі за кордоном, а також оздоровлення у відповідних дитячих центрах, що потягло за собою чималі витрати грошових коштів. Дане стверджується дослідженими вище письмовими доказами та показаннями свідка [PERSON] , оціненими в їх сукупності. Посилання представника відповідача на розрахунок заборгованості по аліментах від 28.10.2019, згідно з яким заборгованість [PERSON] за виконавчим листом становить лише 1106,15 грн, є безпідставними. Представник відповідача зазначає, що внаслідок погашення заборгованості по аліментах позивачка отримала значну суму коштів, а тому мала змогу покрити понесені нею додаткові витрати. Однак, суд не погоджується з такими доводами сторони відповідача, оскільки той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, суд дійшов висновку, що інші докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог щодо розміру додаткових витрат на дитину, не можуть бути взятими до уваги. Зокрема, з приводу витрат на послуги перекладача слід зазначити, що відсутні законні підстави вважати такі додатковими виратами на дитину, пов`язаними з необхідністю її обстеження чи лікування за кордоном, оскільки такі не підтверджуються належними та допустимими доказами. Судом також не можуть бути взяті до уваги ряд фіскальних чеків, наданих позивачем на підтвердження придбання медикаментів для дитини, оскільки відсутні належні докази щодо призначення таких лікуючим лікарем, або ж такі надані на іноземній мові всупереч вимогам цивільно-процесуального законодавства. Водночас, судом не взяті до уваги інші рахунки, які не містять відомостей щодо понесення відповідних витрат саме на дитину [PERSON] , а відтак, на переконання суду, є неналежними доказами. Отже, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню в рахунок відшкодування понесених додаткових витрат, суд враховує, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи також встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років, що стверджується довідкою, виданою 09.01.2018 ТзОВ «Медичне училище «Медик» за № 11. З копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] №490095 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] стверджується, що у позивачки [PERSON] є ще син [PERSON] , [INFO] . Крім цього, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , народженого у шлюбі із [PERSON] . У той же час, відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштованим та отримує регулярний дохід. Позивач [PERSON] просить компенсувати половину понесених нею додаткових витрат, що, на думку суду, є підставним, зважаючи на матеріальне та сімейне становище сторін, а також стан здоров`я дитини та нагальність потреби у здійсненні таких витрат. Статтями\~8,\~11 ЗУ «Про охорону дитинства»\~ визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного сімейного права або інтересу. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов переконання, що розмір участі батька у додаткових витратах на дитину має бути співрозмірним з витратами, які понесла позивач, тобто, у рівних частинах, з урахуванням їх підставності та доведеності. Поряд з тим, з відповідача слід стягнути судовий збір у відповідності до положень статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved