Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном племінників, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) [PERSON] та не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування вимог позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] від першого шлюбу та два сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від другого шлюбу. З березня 2016 року вона, позивачка, є опікуном [PERSON] , брати проживають у її, позивачки, сім`ї по спільній домовленості з їх батьком. Увесь час діти перебувають на її повному утриманні, батько грошей на потреби дітей не дає, отримані від держави на дітей кошти він витрачає на свої особисті потреби, своїх батьківських обов`язків зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття не виконує та жодних дій спрямованих на їх виконання. Вона спроможна забезпечити фінансове життя дітей та допомагати їм матеріально, а тому і звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи Васильківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом достовірно встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] виданих виконкомом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області 16.03.2016 року, [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 18 (а.с. 11). Відповідно до висновку Васильківської районної державної адміністрації № 588/6-23 від 15.05.2020 р., вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та призначення їм опікуном [PERSON] в зв`язку з тим, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини (а.с. 61-63). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області № 1087 від 26 вересня 2019 року, до складу сім`ї позивачки входять [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно з довідкою Плесецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Васильківського району Київської області, [PERSON] , учень 2-б класу, навчається в школі з 01.09.2018 року по даний час, а [PERSON] , учень 4-б класу, навчається в школі з 01.09.2016 року по даний час. Протягом згаданих періодів батько учнів жодного разу не з`явився до школи, не поцікавився вихованням та навчанням синів. Вихованням дітей займається рідна тітка [PERSON] . Всі питання освітнього процесу школа вирішує через неї. Батько на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 17). Відповідно до довідки-характеристики, виданої Плесецькою сільською радою Васильківського району Київської області № 1088 від 26.09.2019 року, [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , має двох малолітніх дітей, однак вихованням своїх дітей не займається. На даний час працює в Києві, має цивільну дружину. Вихованням його дітей займається їхня рідна тітка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Батько дітей не відвідує, матеріально не утримує, доглядом та вихованням не займається, не цікавиться потребами дітей (а.с. 18). Згідно довідки-характеристики, виданої Плесецькою сільською радою Васильківського району Київської області № 1089 від 26.09.2019 р., [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Серед сусідів характеризується з позитивної сторони, працьовита, відповідальна, доброзичлива, працює в смт. Калинівка в ТОВ «ЕЛМЕКС» укладальником-пакувальником. Вона займається вихованням та доглядом малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Скарг та заяв на [PERSON] до сільської ради не надходило, компрометуючих матеріалів на неї сільська рада не має (а.с. 19). Як вбачається з характеристики за місцем навчання, [PERSON] навчається в Плесецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів з першого класу. Протягом навчального періоду учень з великими труднощами оволодів програмовим матеріалом, навчаючись читати, писати, рахувати, виховується в сім`ї [PERSON] , доглянутий, охайний. Від інклюзивного навчання, яке пропонувалося учневі, тітка відмовляється. Мати дитини померла, батько живе окремо, коштів на його утримання не виділяє, здоров`ям, розвитком, навчанням дитини не цікавиться (а.с. 20). Як вбачається з характеристики за місцем навчання, [PERSON] навчається в Плесецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів з першого класу, за період навчання показав середній і початковий рівень навчальних досягнень, вчиться нижче своїх можливостей, виховується в родині рідної тітки, завжди охайний, чистий, ситий, без поважних причин школу ніколи не пропускає. Біологічний батько участі у вихованні [PERSON] не бере, за роки навчання батько відвідав школу 2 рази, на неодноразові дзвінки, запрошення вчителя, батько ніяк не реагував (а.с. 21). Відповідно до довідки про доходи, виданої за місцем роботи 04.11.2019 року, [PERSON] працює у ТОВ «ЕЛМЕКС», займає посаду укладальника-пакувальника. Загальна суму доходу за період з травня 2019 року по жовтень 2019 року 26031,48 грн. (а.с. 24). Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 2ААМ № 287433, [PERSON] психіатричних протипоказань до виконання обов`язків опікуна, піклувальника немає (а.с. 27). Як вбачається з акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом ССДС Васильківської РДА та начальником ССДС Васильківської РДА 06.05.2020 року, під час проведення обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з 3 кімнат: три житлові кімнати, кухня, ванна, туалет. В будинку наявне світло, чисто. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для дітей створено місце для відпочинку, місце для навчання, одяг відповідного віку та сезону, наявні підручники для навчання. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В сім`ї дружні, діти поважають батьків, називають [PERSON] - мамою та хочуть жити з нею (а.с. 64). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 65 СК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. (пункт 16) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей та ін. Зазначені фактори, як кожен окремо, так в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Тому при вирішенні спору щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , судом мають враховуватися передусім інтереси дітей, які полягають зокрема в забезпеченні їх розвитку у стійкому середовищі. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої обов`язки по утриманню та вихованню дітей, не спілкується з ними, не здійснює належного догляду за ними не створює належних умов для їх проживання, фізичного та розумового розвитку. Висновок органу опіки та піклування в особі Васильківської районної державної адміністрації Київської області, згідно якого було визнано за недоцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України), При цьому судом встановлено, що фактично, відповідач переклав свій обов`язок щодо утримання та виховання дітей на позивачку, а його поведінка в бік ухилення від виконання батьківських обов`язків призводить до порушення прав дітей, гарантованих їм як національним законом, так і міжнародними правовими актами. Отже, суд достовірно встановив, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей та їх виховання, не спілкується з дітьми в тому обсязі, який необхідний для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дітей, не створює умови для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача і таку поведінку батька дітей у кращу сторону змінити не можливо, оскільки він сам цього не бажає, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, не створює сприятливих умов для навчання та підготовки до самостійного життя, не забезпечує дітей відповідними умовами для проживання. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам малолітніх дітей. Крім того, статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав, якщо відповідачі підтвердять, що змінилося їх ставлення до обов`язків з виховання дитини. При вирішенні питання про встановлення опіки над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , та призначення [PERSON] їх опікуном, суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дітей, враховуючи психологічний стан дітей, позитивну характеристику позивачки за місцем проживання, відсутність протипоказань у неї до виконання обов`язків опікуна, ставлення дітей до позивачки та їх бажання жити з нею, суд вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей, виходячи з наступного. Відповідно до ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей та відповідача, приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме: з 18 листопада 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що дасть змогу забезпечити для дитини належні умови проживання та розвитку. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved