Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав вказавши, що є матір'ю неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Cторони перебували у шлюбі до 25 червня 2014 року, відповідач вихованням дитини не замається, матеріально не забезпечує та не надає допомоги. Відповідач ні усно, ні письмово з дитиною не спілкується, не цікавиться її долею, станом здоров'я, не навідується, утриманням та вихованням не замається, не піклується про її фізичний, духовний та моральний стан. З батьком дитина не зустрічалася та не спілкується. Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Представник третьої особи в судовому в судове засідання не з'явився проте, направили до суду клопотання у якому підтримав заявлений позов, просять справу розглядати без участі представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого 14 лютого 2012 року ВРАЦС по м. Хмельницькому. Батько не проживає разом з дитиною. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Даними довідки Навчально-виховного комплексу "Дошкільний навчальний заклад загальноосвітній навчальний заклад І ступеня, гімназія" м. Славута Хмельницької області № 208 від 25.10.2017 року підтведжується, що відповідач життям дитини у школі та її навчанням не цікавився, що свідчить про ухилення батька від виховання дитини. За результатом психодіагностичного дослідження [PERSON] від 31 жовтня 2017 року підтведжується, що остання не перебуває в емоційному контакті з відповідачем та не усвідомлює, що він є її батьком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому в силу ст.164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно дитини. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 640 гривень.

Outcome: approved