Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратило право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 20.07.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2007 року. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, яка є його колишнім зятем, чоловіком її доньки, шлюб між ними розірвано, відповідач не є власником квартири, не мешкає у квартирі з травня 2019 року, ніякого особистого майна відповідача у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутність Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 20.07.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2007 року. Відповідно до рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 03.03.2020 року шлюб між відповідачем та донькою позивача було розірвано. Відповідно до інформації № 099-99.02-10183 від 17.03.2021 року, наданої відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 27.06.2013 року і по теперішній час. Свідок [PERSON] у наданих суду поясненнях вказала, що відповідач по справі в квартирі [ADDRESS] не мешкає більше року. Свідок [PERSON] письмово надала аналогічні пояснення. Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні. Оскільки відповідач в зазначеній квартирі не проживає понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із представником власника та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несе, він втратив право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягає до визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved