Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 19 грудня 2011 року, який суперечить його інтересам. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливості зберегти сім`ю немає, так як подружні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться, протягом трьох місяців проживають окремо. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. 16 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу (а.с.15). Такі дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, відповідач у вказаній заяві визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо задоволення позову. Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач, будучи допитаним в якості свідка, підтвердив, що відповідач, без будь яких пояснень, залишила будинок, де вони проживали та більше до нього не повернулася, не пояснивши причини таких її дій. Натомість, приїхав її зять з працівниками поліції з вимогами покинути вказаний будинок, де вони проживали з дружиною. Він неодноразово намагався до звонитися до відповідача, однак вона на його дзвінки не відповідала. Позивач вказав, що протягом трьох місяців вони проживають окремо, а тому не має наміру на подальше збереження сім`ї та настоє на розірванні шлюбу. Суд, вислухавши вступне слово позивача, його пояснення як свідка, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ст.77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони уклали шлюб 19 грудня 2011року у виконавчому комітеті Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 10 (а.с.4). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як встановив суд, сторони перебувають в неприязних стосунках і сімейні відносини між ними припинено, оскільки вони проживають протягом трьох місяців окремо і кожен із них настоює на розірванні шлюбу. З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, яка теж не заперечує на розірванні шлюбу, подавши заяву про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання судових витрат, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 908,00 грн., суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 гривні. На підставі наведеного ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved