Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачка 30 березня 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку із чим, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт із відправлення, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружив, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 31 січня 2003 року, який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2010 року розірвано (а.с.6,71). Від шлюбних відносин сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.15, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.\~180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З урахуванням викладеного та беручи до уваги заяву позивачку, яка фактично зменшила свої позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. із подальшою індексацією відповідно до закону, на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. На підставі ст..367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми місячного платежу. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за позовну заяву майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5-ти розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином суд вважає, в силу ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved