Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог, просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] яку спадкодавець заповів позивачу. Вказав, що з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину звертався до нотаріуса, але йому було відмовлено в оформленні спадщини, у зв'язку із тим, що разом із правовстановлюючим документом не було подано витяг про його державну реєстрацію. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. /а.с. 3/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 13.01.1995 року. /а.с. 11/ В матеріалах справи міститься заповіт, складений за життя [PERSON] 02.07.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області Журбей В.Л., згідно змісту якого гр. [PERSON] квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/ Зі змісту постанови приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії №310/02-31 від 14.12.2015 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] року батька [PERSON], у зв'язку із тим, що разом із правовстановлюючим документом (свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER], виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 13.01.1995 року) не був поданий витяг про його державну реєстрації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що був невідємною частиною правовстановлюючого документа. /а.с. 6-8/ Статтею 25 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність це здатність мати цивільні права та обов'язки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із положенням ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець набув право власності на квартиру [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], право власності на яку у встановленому законом порядку [PERSON] не зареєстрував. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом, позбавлений можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved