Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДРІМКАР» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, в якій просить суд стягнути з ТОВ «ДРІМКАР» на свою користь грошову суму в розмірі 45004,20 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 28 серпня 2018 року між ним і ТОВ "ДРІМКАР" був укладений попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу №1204, за яким сторони зобов'язались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіль марки Skoda, модель Octavia А7, рік випуску 2014, на умовах попереднього договору (пункти 1.1 -1.2 попереднього договору). Згідно з пунктом 1.3 попереднього договору основний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти основний договір і прийняття пропозиції другою стороною. Згідно з пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобов'язались укласти основний договір до «02» вересня 2018 року за умови повного виконання позивачем пункту 2.1 попереднього договору. При укладені даного договору позивач вважав, що саме до «02» вересня 2018 року буде укладений основний договір і він буде володіти зазначеним автомобілем, і у зв'язку з цим, на виконання умов пункту 2.1 вищезазначеного попереднього договору позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 45004 гривні 20 коп. Після укладення попереднього договору жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору відповідач позивачу не направляв. Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю і своєчасно, тому мав всі підстави розраховувати на виконання в свою чергу відповідачем умов договору і укладання основного договору до «01» березня 2018 року, але відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав. В зв'язку з тим, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав відповідно до пункту 1.5 попереднього договору і у зазначений в попередньому договорі строк, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу сторони не уклали з вини відповідача, тому відповідно до положень ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлені попереднім договором, припиняються. Сплачені позивачем кошти у розмірі 45004 гривні 20 коп. є авансом, про що зазначено в п. 2.2 попереднього договору, підлягають поверненню в силу вимог ст. 570 ЦК України, згідно п. 3.4 попереднього договору. Таким чином, грошові кошти в сумі 45004 гривні 20 коп., сплачені позивачем на користь відповідача в якості авансу за попереднім договором, з огляду на положення статті 1212 ЦК України, є такими, що набуті без достатньої правової підстави (є безпідставно набутим майном) та підлягають поверненню позивачу. Спірний договір укладався позивачем з метою набуття права власності на автомобіль для особистих потреб, тому на дані правовідносини поширюється Закон України «Про захист прав споживачів». Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати позовну заяву без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, та зворотні повідомлення, які повернулись на адресу суду із позначками: «По закінченню строку зберігання», а також роздруківка з офіційного сайту Укрпошти про відстеження судової кореспонденції, відповідно до якої судова повістка на 22 листопада 2018 року не вручена під час доставки. Про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 1204, за яким сторони зобов'язалися у встановлений строк укласти договір купівлі продажу транспортного засобу марки Skoda, модель Octavia А7, рік випуску 2014, на умовах попереднього договору. Згідно пункту 1.5 попереднього договору сторони зобов'язалися укласти основний договір до 02 вересня 2018 року за умови повного виконання позивачем пункту 2.1 попереднього договору. Якщо станом на дату укладення основного договору (02 вересня 2018 року) транспортний засіб не буде придбаний відповідачем, то сторони визначають, що основний договір буде укладений на п'ятий день після придбання транспортного засобу відповідачем, про що останній зобов'язується повідомити позивача у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року. На виконання умов пункту 2.1 попереднього договору від 28 серпня 2018 року позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 45004 грн. 20 коп. Станом на 02 вересня 2018 року, основний договір між позивачем та відповідачем укладений не був, жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що свідчить про припинення зобов'язань, встановлених попереднім договором. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору в момент укладення цього попереднього договору покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 45004 грн. 20 коп., а продавець своїм підписом під цим попереднім договором підтверджує отримання таких коштів. Зазначена сума розцінюється сторонами як аванс за основним договором, а при оформленні основного договору вартість майна, що підлягає сплаті покупцем буде зменшена на суму, сплачену за цим попереднім договором. На виконання умов пункту 2.1. попереднього договору, 28 серпня 2018 року позивач здійснив оплату в розмірі 45004 грн. 20 коп., що підтверджується копією квитанції ПАТ «Метабанк» від 28 серпня 2018 року. Згідно абз. 1, 4 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як вбачається з позовної заяви, станом на передбачену попереднім договором дату укладення основного договору, а саме 02 вересня 2018 року, основний договір між позивачем і відповідачем укладений не був, жодних повідомлень від відповідача про придбання чи не придбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що з огляду на норми частини третьої статті 635 ЦК України, свідчить про припинення зобов'язання, встановленого попереднім договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи те, що зобов'язання між позивачем і відповідачем за попереднім договором припинились на підставі частини третьої статті 635 ЦК України, грошові кошти в сумі 45004 грн. 20 коп., сплачені позивачем на користь відповідача за попереднім договором, з огляду на положення статті 1212 ЦК України, є такими, що набуті без достатньої правової підстави (є безпідставно набутим майном), а отже підлягають поверненню позивачу. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не повернув безпідставно набуті грошові кошти, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобов'язуються укласти основний договір до 02 вересня 2018 року, за умови повного виконання пункту 2.1 попереднього договору. Якщо станом на дату укладення основного договору (02 вересня 2018 року) транспортний засіб не буде придбаний відповідачем, то сторони визначають, що основний договір буде укладений на п'ятий день після придбання транспортного засобу відповідачем, про що останній зобов'язується повідомити позивача у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року. Пунктом 1.3 попереднього договору передбачено, що дата укладання основного договору сторонами вже було визначено 02 вересня 2018 року, за умови внесення замовником грошових коштів у розмірі 45004 грн. 20 коп., що і є узгодженою сторонами датою укладання основного договору. При цьому суд зазначає, що кінцевою датою укладання основного договору за певних умов могло бути 31 грудня 2019 року, але в разі не виконання замовником вимог п. 2.1 договору і не внесення грошових коштів на рахунок відповідача, але позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю і своєчасно, тому мав всі підстави розраховувати на виконання відповідачем умов договору і укладання основного договору до 02 вересня 2018 року, але відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав. Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідач не звільнений від такої сплати, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить стягнути 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved