Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.04.2001 року, дітей від подружнього життя у них немає. Повідомила, що спільне життя з відповідачем не склалося через неповагу з боку чоловіка, вчинення ним сварок та відсутність спільного господарства, чоловік покинув її та не проживає з нею з березня 2004 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі, в якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та повідомив, що позовні вимоги позивача визнає і просить їх задовольнити. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 28.04.2001 року у Суходільській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області (актовий запис № 02), що стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є неповага з боку чоловіка, вчинення ним сварок та відсутність спільного господарства, роздільне проживання з березня 2004 року та відсутність фактичних шлюбних відносин. Судом строк на примирення сторонам не надавався. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що позивач не заявляла вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved