Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 29671,64 гривні, 3 % річних в розмірі 2297,40 гривень, індексу інфляції в розмірі 21705 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.01.2014 р. о 14 год. 30 хв в м.Дніпропетровськ на перехресті вул.Н.Леніна та пл.Десантників, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить їй на праві власності. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2014 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Джилі» д.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «УТСК» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АС /9487878. Позивач посилається на те, що 14.03.2014 р. вона звернулась до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та надала всі необхідні документи. Однак, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування з порушенням строку, визначеного ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплачував його частинами. В зв»язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить на підставі положень ст.625 ЦК України стягнути з ПрАТ «УТСК» 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування, інфляційні збитки та пеню за період з 10.06.2014 р. по 16.02.2016 р. В судове засідання позивач не з»явилась, надіславши клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність представника. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи,. Оскільки неявка представника відповідача в судове засідання, призначене на 08.07.2016 р. є повторною і відповідач був належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2014 р. о 14 год. 30 хв в м.Дніпропетровськ на перехресті вул.Н.Леніна та пл.Десантників, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить їй на праві власності. Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.02.2014 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, яка була визнана винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі Полісу № АЕ\\9487878. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 14.03.2014 р. позивач подала до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до висновку експерта № 2001/14/14 від 31.01.2014 р. розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля [NUMBER] без врахування втрати товарної вартості склав 83657,64 гривні. Ліміт відповідальності Страховика без врахування франшизи згідно Полісу № АЕ\\9487878 складає 49000 гривень. Судом встановлено, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування, однак зазначене відшкодування виплачено частинами у наступні строки: 25.11.2014 р. - 5000 гривень, 26.11.2014 р. - 5000 гривень, 16.02.2016 р. - 10000 гривень, 17.02.2016 р. - 10000 гривень, 18.02.2016 р. -10000 гривень, 19.02.2016 р. - 9000 гривень та пеню в розмірі 839,71 гривня. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки Страхова компанія не виконала у належний строк та в належному розмірі своїх зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, що відповідно до наданого позивачем розрахунку, з врахуванням суми вже сплаченої пені становить 29671,64 гривні за період з 10.06.2014 р. по 19.02.2016 р. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «УТСК» та власника автомобіля [NUMBER] на користь третіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов»язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов»язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Відповідно до наданого суду розрахунку сума 3 відсотків річних становить 2297,40 гривень, та інфляційних збитків - 25705 гривень. Даний розрахунок проведений відповідно до вимог чинного законодавства з врахування суми несвоєчасної виплати страхового відшкодування та строків його здійснення, а тому може бути взятий судом до уваги. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved