Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 17 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № 119м/2006, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 липня 2011 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено Договір Іпотеки № Дз 1-119м/2006 від 17 липня 2006 року. Згідно даного договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: частину вбудованих нежитлових приміщень VІ-го поверху з № 2-1 по № 2-7, загальною площею 61,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка 197 . Майно належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки на предмета іпотеки дорівнює 197\~010 грн. 60 коп. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконує не належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 10 березня 2016 року складає 114\~326,59 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення на предмет іпотеки. У звязку з цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилась, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства та Законом України „Про іпотеку. Як встановлено в судовому засіданні, 17 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № 119м/2006, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 липня 2011 року. Згідно умов даного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові коти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено Договір Іпотеки № Дз 1-119м/2006 від 17 липня 2006 року. Згідно даного договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: частину вбудованих нежитлових приміщень VІ-го поверху з № 2-1 по № 2-7, загальною площею 61,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка 197 . Майно належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки іна предмета іпотеки дорівнює 197\~010 грн. 60 коп. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконує не належним чином, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 10 березня 2016 року становить 114\~326,59 долари США, що еквівалентно курсу НБУ 2\~993\~070,13 грн., яка складається наступного: заборгованість за кредитом в сумі 17\~959,77 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 44\~366,82 долари США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 52\~000 долари США. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» право звернення стягнення на Предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань за Кредитним договором, виникає у Іпотекодержателя (Позивача) в момент настання терміну виконання зобов'язань по Кредитному договору. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з предявленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок заборгованості відповідачів перед банком є цілком правомірною, обґрунтованою на законі та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір витрат по сплаті судового збору складає 44 896 грн. 05 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки, тобто на частину вбудованих нежитлових приміщень VІ-го поверху з № 2-1 по № 2-7, загальною площею 61,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка 197 та стягнення з відповідача на користь банку понесених останнім витрат по сплаті судового збору на суму 44 896 грн. 05 коп.

Outcome: approved