Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач позичив у неї грошові кошти в сумі 100 000 грн. на підставі розписки, кошти зобов'язувався повернути до 17.03.2014 року, але своїх зобов'язань не виконав, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 100 000 грн. боргу, 1000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач, її представник зменшили позовні вимоги і просили суд стягнути з відповідача борг в сумі 100 000 грн. та судовий збір. Відповідач позов визнав. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, по справі встановлено, що відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 дол. США, що в еквіваленті становить 100 000 грн., які зобов'язувався повернути до 17.03.2014 року, що стверджується розпискою відповідача в матеріалах справи. Факт написання вказаної розписки та взяття в борг у позивача грошових коштів в сумі 100 000 грн., відповідач в судовому засіданні не заперечував. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем на підтвердження укладення договору позики між нею та відповідачем на суму 100 000 грн. суду надано вказану вище розписку. Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Суд також виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач на даний час борг не повернув. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договір позики на суму 100 000 грн. на строк до 17.03.2014 року, про що свідчить розписка позичальника, і що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасного повернення суми боргу, в установлений строк борг не повернув. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. боргу в межах заявлених позовних вимог. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" 1000 грн. судового збору. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved