Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що йому на право власності належить автомобіль [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28.12.2010 р. Як вказує позивач, 18.03.2016 р. при внесенні змін до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу йому стало відомо, що автомобіль знаходиться в арешті згідно з постановою 1505/15 від 15.08.2011 р. При цьому заявник звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, так як у добровільному порядку сплатив борг. Згідно листа ВДВС від 29.04.2016 р., позивача було повідомлено, що виконавче провадження щодо позивача [PERSON] не перебуває і не зберігається в архіві. Тому просить суд скасувати арешт на автомобіль «Мазда-6» д/н [NUMBER] та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт. У судовому засіданні позивач не з'явився, надіслав свою заяву щодо підтримки свого позову. Представник відповідача - Оболонського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. У відповідності до положень ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає лише порушене право. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28.12.2010 р. позивачу належить автомобіль [NUMBER], 18.03.2016 р. при внесенні змін до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу йому стало відомо, що автомобіль знаходиться в арешті згідно з постановою 1505/15 від 15.08.2011 р. При цьому заявник звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, так як у добровільному порядку сплатив борг. У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року № 6-26 цс 13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з - під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем, у тому числі, шляхом проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 6), згідно листа ВДВС від 29.04.2016 р., позивача було повідомлено, що виконавче провадження щодо нього на виканні не перебуває та не зберігається в архіві. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності становлять три складові - право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника встановлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як було встановлено, що своїми діями Оболонський районний відділ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві повинен був у відповідності до чинного законодавства та отриманих документів скасувати даний арешт, але так цього і не зробив. При цьому суд відмовляє у частині позовних вимоги - виключення з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт, то дана вимога не підлягає задоволенню, у зв'язку із тим, що вона є похідною від першої частини позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved