Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 грудня 2015 року помер її батько [PERSON], який на момент смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] (в минулому вулиця Червоноармійська) в с. Старі Кодаки Дніпровського району, Дніпропетровської області. Її батьком було складено та підписано заповіт в селі Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області та посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, 17 липня 2014 року, відповідно до якого все майно заповідав їй [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок № 20 по вул. Горянська (в минулому вулиця Червоноармійська) в с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області та земельна ділянка площею 0,1550 гектарів, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована на території с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Горянська, 20 (в минулому вулиця Червоноармійська). В спадщину згідно ст. 1268 ЦК України вступила своєчасно, так як в будинку, що підлягає до спадкування, на день смерті батька проживала і продовжує проживати, підтримує житловий будинок в належному санітарному та технічному стані, сплачує всі належні комунальні та податкові платежі. Крім фактичного прийняття спадкового майна житлового будинку та земельної ділянки вона звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини за заповітом. Нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1550 гектарів, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка, розташована на території с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Горянська, 20. Проте було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки відсутній документ, що встановлює право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок 20 по вул. Горянська в с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області. За життя її батьком не було оформлено правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Однак, не зважаючи на вищевикладене право її батька на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Старі Кодаки, вул. Горянська, 20 (в минулому вулиця Червоноармійська) підтверджуєтеся наступними документальними доказами: - витяг із погосподарської книги [PERSON] сільської ради від 27.12.2017 року; - свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української PCP, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської районної ради депутатів трудящих від 29.01.1976 року за № 25; -державний акт на право приватної власності на землю видано [PERSON]; - архівна довідка КПД "Бюро технічної інвентаризації" від 05.08.2016 року; - \~ \~ \~ \~технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 20, по вул. Горянська (в минулому вулиця Червоноармійська), с. Старі Кодаки станом на 21 жовтня 2016 року. Просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 82,50 кв.м., житловою площею 51,90 кв.м., розташовані за адресою: Дніпропетровська область, с. Старі Кодаки, вул.. Горянська, 20. До початку судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, у судове засідання не зявився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. 03 грудня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ №662546 актовий запис про смерть №158 від 14.12.2015 року. Згідно заповіту від 17.07.2014 року посвідченого 17.07.2014 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], реєстровий №109, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно [PERSON] повністю. В матеріалах справи є копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.2017 року з якого вбачається, що [PERSON] отримала спадщину після смерті [PERSON], у вигляді земельної ділянки площею 0,1550 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області, вул.. Горянська, 20. Після його смерті відкрилася спадщина також на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 82,50 кв.м., житловою площею 51,90 кв.м., розташовані за адресою: Дніпропетровська область, с. Старі Кодаки, вул. Горянська, 20. Як вбачається з листа наданого Комунальним підприємством Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 05.08.2016 року згідно даних архіву КП ДР «БТІ» станом на 31.12.2012 р., архівна справа б/н за адресою: с. Старі Кодаки, вул. Горянська, буд. 20 (колишня Червоноармійська, буд. 16), Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, право власності за даною адресою відсутнє. В матеріалах справи є свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 29.01.1976 року, видане [PERSON] на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної ради депутатів трудящих від 29.01.1976 р. №25. Суд зазначає, що станом на момент побудови житлового будинку, виникнення права власності на житлові будинки та державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалось, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25.12.1974 р. «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 р. за № 112/5, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 р., Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 р. № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на житлові будинки, споруди, може підтверджуватись, разом з записами у погосподарських книгах, і іншими в сукупності доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно відповіді\~наданої головою\~[PERSON] сільської\~ради Дніпровського\~району Дніпропетровської\~області від\~27.12.2017\~року,\~вбачається що\~згідно записів\~в погосподарських\~книгах [PERSON]\~сільської ради\~житловий будинок\~належав [PERSON],\~померлому 03\~грудня 2015\~року,\~на підставі\~свідоцтва на\~забудову садиби,\~розташований за\~адресою:\~с.\~Старі Кодаки:\~за 1974-1976\~роки особовий\~рахунок №\~2017\~вулиця Червоноармійська\~без номера;\~за 1977-1979\~роки особовий\~рахунок №\~1998\~вулиця Червоноармійська № 18;за 1980-1982 роки особовий рахунок №2069 вулиця Червоноармійська № 18; за 1983-1985 року особовий рахунок № 2125 вулиця Червоноармійська № 16; за 1986-1990 роки особовий рахунок № 2158 вулиця Червоноармійська № 16: її 1991-1995 роки особовий рахунок № 2301; вулиця Червоноармійська № 16; за 1996-2000 роки особовий рахунок № 2519, вулиця Червоноармійська № 20; за 2001-2005 роки особовий рахунок №2559, вулиця Червоноармійська № 20; за 2006-2010 роки особовий рахунок №2812 вулиця Червоноармійська № 20, за 2011-2017 роки особовий рахунок №3871.1 вулиця Червоноармійська № 20. З копії розпорядження сільського голови [PERSON] сільської ради від 08.02.2016 року №07-р, «Про перейменування вулиць в населених пунктах [PERSON] сільської ради», вбачається, що вулицю Червоноармійську було перейменовано на вулицю Горянську. Отже, незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: с. Старі Кодаки, вул. Горянська, 21 Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, [PERSON] набув право власності на зазначений житловий будинок, оскільки будинок було побудовано до набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В судовому засіданні було оглянуто спадкову справу №171/2016 після смерті 03 грудня 2015 року [PERSON], з якої вбачається, що єдиним спадкоємцем після його смерті є [PERSON]. В матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.04.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 03 грудня 2015 року, оскільки у спадкоємця відсутній документ, що встановлює право власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок в с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області вул. Горянська, буд. 20. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені заповітом. У відповідність до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, права позивача як спадкоємця підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст.16\~ЦК України шляхом визнання права на спадкове майно. Суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті [PERSON], крім того визнання права власності на дане майно за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved