Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, які до початку слухання справи уточнила та крім цього просить зняти відповідача з реєстрації місця проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1994 року виданого Орендним підприємством «Революціонер» згідно розпорядження №16 від 23 квітня 1994 року та зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 91/7, її чоловікові [PERSON] та їх дочкам [PERSON] та [PERSON] належить право приватної спільної сумісної власності на житлове приміщення- квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Квартира знаходиться у трикімнатному одноповерховому житловому будинку та складається з 3-х кімнат: кімната 3-4 площею 17.4 кв.м., кімната 3-5 площею 8.1 кв.м., кімната 3-6 площею 13.7 кв.м., ванна кімната 3-3 площею 4.3 кв.м., коридора 3-2 плошею 5.9 кв.м., кухні 3-1 площею 10.1 кв.м., житлова площа 39.2 кв.м., загальна площа 59.5 кв.м. Позивачка вкзала, що її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Дочка [PERSON] 25 вересня 1999 року зареєструвала шлюб з гр..[PERSON] та прийняла прізвище «[PERSON]». Дочка [PERSON] 11 лютого 2005 року зареєструвала шлюб з гр..[PERSON] та прийняла прізвище [PERSON]. Позивачка проживає та значиться зареєстрованою у квартирі [ADDRESS]. З серпня 2003 року по липень 2010 року у вказаній квартирі позивачка проживала оскільки перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] -26 січня 2007 року як член родини. Весною 2010 року вказала позивачка, вони посварилися, а у липні 2010 року коли позивачки не було вдома, відповідач повідомив її на базарі, що виїхав з будинку на заробітки в Росію. Через два місяці до позивачки за дорученням [PERSON] приїхав його знайомий, забрав усі особисті речі [PERSON] і повідомив позивачку, що [PERSON] на Україну більше не повернеться. У лютому 2013 року відповідач з»явився знову та пояснив що йому треба отримати довідку про реєстрацію місця його проживання. Позивачка вимагала знятися з реєстраційного обліку по квартирі, але він відмовився, навпаки, взяв довідку про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] і поїхав. Адреси своєї не повідомив. Позивачка вказала, що місце перебування відповідача їй невідоме Домовленості про повернення відповідача не було. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як з липня 2010 року не проживає у квартирі без поважних причин, що відповідає вимогам ч.2 ст.405 ЦК України. Просить визнати відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м.Очамчира, Очамчирського району, Абхазія, таким що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], знявши його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. До початку слухання справи в судовому засіданні позивачка надала суду письмову заяву якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у відсутність відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про дат слухання справи був повідомлений за останньою відомою адресою місця його проживання. Третя особа у справі Синельниківський районний сектор ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з»явилися, але надали суду заяву, якою просять розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Третя особа [PERSON] та [PERSON] до початку слухання справи через канцелярію суду надали суду письмові заяви якими просять розглядати справу без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом,. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Право спільної сумісної власності позивача [PERSON] та членам її сім»ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1994 року виданого орендним підприємство «Революціонер» (а.с.4). В матеріалах справи також містяться копії свідоцтв про народження співвласників квартири -дітей позивачки, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], вбачається, що позивачка [PERSON], [INFO], 29 липня 1978 року зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO] та після реєстрації шлюбу прийняла прізвище - [PERSON] (а.с.7). Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається із довідки Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 07.10.2013 року, за адресою в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO]- голова господарства, [PERSON], [INFO]-співмешканець. (а.с.11). На а.с.12 матеріалів справи міститься Акт обстеження матеріальних умов проживання [PERSON] від 18 жовтня 2013 року за адресою: [ADDRESS], з якого вбачається, що [PERSON] проживає за даною адресою сама. Особистих речей [PERSON] не виявлено. У квартирі [PERSON] не проживає з 2010 року. Санітарний стан квартири задовільний. Із виписки з домової книги № 8 особистий номер 232 наданого паспортистом Новогнідської сільської ради Синельниківського району вбачається, що у квартирі [ADDRESS] 26.01.2007 року зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.13). У відповідності зі ст.7 Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Тобто, зняти відповідача [PERSON] без його згоди, Синельниківський районний сектор ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не має права, знятися з обліку у добровільному порядку відповідач відмовляється, що змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] своїми неправомірними діями дійсно створює перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] її права володіння, користування та розпорядження належним на праві приватної спільної сумісної власності квартирою, своєю бездіяльністю порушує права та інтереси інших членів сім»ї, тому, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повністю доказаною в судовому засіданні та підтвердженою документально, а позовні вимоги такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.. На підставі викладеного,

Outcome: approved