Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, на підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Спочатку їхнього подружнього життя у них були теплі стосунки та дружні, они кохали один одного. У неї були важкі пологи, син потрапив до реанімації із важким захворюванням центральної нервової системи, отримав інвалідність підгрупи «А». З цього часу їхні відносини погіршилися. Відповідач перестав займатися дитино, став зловживати алкогольними напоями, в сім`ї стали відбуватися сварки, які супроводжувалися нецензурною лійкою. Були поодинокі випадки нанесення тілесних ушкоджень, які відбувалися на очах у дитини. 01.06.2020 року вона вернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказує на те, що їй самій важко утримувати дитину, вона не працює, так як здійснює за сином догляд. Дитина потребує постійної реабілітації, на що необхідно значна сума грошей. Відтак, змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04.06.2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Від відповідача 25.06.2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній згідний сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в сумі 889,50 грн. Зокрема, посилаючись на те, що не погоджується з позицією позивача щодо того, що він не бере участі в утриманні дитини. Їздив на заробітки, зароблені кошти давав на реабілітацію сина. Крім того, він є інвалідом 3 групи з дитинства та отримує пенсію в розмірі 1667,00 грн., про що подав відповідні документи. 25.06.2020 року позивачем подано суду відповідь на відзив, в якій вона підтримала позовні вимоги щодо стягнення аліментів на суму 5000 грн та витав на правову допомогу в сумі 2522,40 грн. 30.06.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просив при винесенні рішення не брати до уваги відповідь на відзив його дружини. 20.07.2020 року відповідач подав суду заяву, в якій вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1700,00. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. З оглянутої копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2015 року вбачається, що 27.04.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області. З оглянутої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2016 року вбачається, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати дитину, оскільки несе інші витрати пов`язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, стан здоров`я дитини, яка є інвалідом та відповідача - платника аліментів (є особою з обмеженою працездатністю в зв`язку з інвалідністю), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1700,00 грн. щомісячно, як суму яку визнав відповідач, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити їм прожитковий мінімум, визначений державою. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved