Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що 08 травня 2019 року, близько 13 години 20 хвилин, він перебував у магазині « [INFO] », що по [ADDRESS] з метою придбання воскових пластин для вуликів. Даний магазин знаходиться в підвальному приміщенні. Піднімаючись по сходах до виходу, він виявив, що двері заблоковані ззовні. Через віконце він зауважив, що двері блокують незнайомі йому особи, як йому стало відомо під час досудового розслідування це [PERSON] та його дружина [PERSON] , до яких він звернувся з проханням випустити його, оскільки є покупцем. Однак, приблизно через 3-4 хвилини він відчув різкий запах сльозогінного газу, від якого у нього почали сльозитись очі та він відчув нестачу повітря. Як йому стало відомо під час досудового розслідування, газ розпилив [PERSON] . Відчинили двері тільки після прибуття патрульної поліції. По даному факту Івано-Франківським ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. 13.09.2019 року старший слідчий Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенант поліції Койляк Р.М. виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.8 ст. 40, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Своє рішення старший слідчий Койляк Р.М. мотивував тим, що у діях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 10 жовтня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 249148 відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП. Постановою судді Івано-Франківського міського суду Зеленко О.В. від 25.11.2019 року адміністративне провадження\~ в справі закрито за нереабілітуючими підставами на підставі ст. 38, л. 7 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Таким чином протиправні дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] полягають у незаконному утримуванні його проти його волі у зачиненому приміщенні, у якому було розпилено сльозогінний газ. Протиправні дії [PERSON] полягають у незаконному застосуванні слоьозогінного газу в громадському місці.\~ Неправомірними діями відповідачів йому заподіяно моральну шкоди, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях. Під час подій, внаслідок яких він постраждав з вини відповідачів, виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, які вплинули на реалізацію його намірів і ділових стосунків. Він втратив спокій та сон. Адже наслідки могли бути набагато трагічніші. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив, нової продуктивної самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання часу, в тому числі на проведення правових заходів для захисту своїх інтересів, обумовили необхідність залучання значних фізичних та матеріальних ресурсів. Такі моральні страждання та переживання негативно впливають на відносини в сім`ї, оскільки\~ він постійно знаходиться у стані нервового збудження. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 45 000 гривень. Враховуючи викладене, просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів 45 000 гривень завданої моральної шкоди. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.\~ 02.03.2020 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Позовну заяву про відшкодування моральної шкоди [PERSON] - не визнає і вважає її безпідставною, необгрунтованою та надуманою з огляду на наступне. Вказує, що в позовній заяві [PERSON] описав подію, що сталася 08 травня 2019 року близько 13 год.20 хв. На першій сторінці позовної заяви позивач пише , що 08 травня 2019 року він перебував у магазині « [INFO] », що знаходиться по [ADDRESS] з метою придбання воскових пластин для вуликів. За вказаною адресою, а саме [ADDRESS] знаходиться житловий будинок та ніякого магазину « [INFO] » там не має і не було. А 08 травня 2019 року повертаючись разом зі своїм чоловіком - [PERSON] додому, біля входу до під`їзду [PERSON] різко витягнув ліву руку з кишені і розпилив в обличчя її чоловіка невідому речовину, вона вимушена була викликати швидку медичну допомогу та поліцію. Коли прибула карета швидкої допомоги вони з [PERSON] були доставлені до закладу охорони здоров`я для наданням медичної допомоги. Дана подія , що сталась з ними детально описана працівникам поліції. Також зазначає, що позивач свідомо увійшов в приміщення магазину з метою придбання товару для бджільництва та вільно вийшов з магазину тоді, коли вхідні двері відкрила [PERSON] особистим ключем , яка та той час здійснювала продаж товарів для бджільництва у вищезазначеному магазині, яка ж являється цивільною жінкою відповідача [PERSON] . Щодо визначення позивачем моральної шкоди, то вважає, що суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини , що мають значення для вирішення спору. За загальним правилом моральну шкоду відшкодовує особа яка її завдала, за наявності її вини. На підставі вищевикладеного вважає , що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що ґрунтуються виключно на його припущеннях та суперечать її інтересам, а відтак підлягають залишенню без задоволення. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.10.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 02.12.2020 року позивач та його представник не з`явилися, позивач подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02.03.2020 року ним на «Електронний суд» подано клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому часу для укладення договору з адвокатом. Від відповідача не надходив відзив на позов. Про причину неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 12.05.2020 року вона особисто через канцелярію суду\~ подала заяву про відкладення судового засідання призначеного на 12.05.2020 року, із зазначенням причини « в умовах карантину перебуває на самоізоляції». В наступні судові засідання відповідач не з`являлася. Про причину неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від відповідача не надходив відзив на позов. Про причину неявки суд не повідомив. Про судові засідання відповідачі були повідомлені також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 13.09.2019 року старшим слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Койляк Р.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018090010001850 від 11.05.2018, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Копію даної постанови направлено начальнику Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області для вирішення питання про притягнення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності. Як вбачається із даної постанови, в ході досудового розслідування встановлено, що 10.05.2018, до чергової частини Івано-Франківського відділу поліції поступила заява від [PERSON] , [INFO] про те, що 08.05.2018, близько 13 год. 20 хв., невідома особа, перебуваючи в приміщенні магазину " [INFO] ", що по [ADDRESS] , грубо порушуючи громадський порядок блокувала двері виходу із магазину. Також в постанові зазначено, що у діях [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , жительки жителя [ADDRESS] , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Як вбачається із ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.09.2019 року, в задоволені скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у нездійсненні важливих слідчих дій та прийняття законного рішення у кримінальному провадженні №12018090010001850 від 11.05.2018 року за ч.1 ст.296 КК України, відмовлено. З копії Витягу з журналу реєстрації виїздів по станції швидкої невідкладної меддопомоги м. Івано-Франківська від 08.05.2018 року, згідно запису №25756 від 08.05.2018 року у 14 год. 07 хв. швидка допомога виїжджала до [PERSON] , 1961 року народження, за адресою [ADDRESS] . Діагноз: Гіпертонічий неускладений криз. Скарги: на посилене серцебиття, дискомфорт в ділянці серця, тиснення, печія в очах: в магазині був розпилений сльозоточивий газ і не випускали з крамниці. Згідно довідки № 114 Лікарсько-консультативної комісії поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області від 31.05.2018 року, [PERSON] , 1961 року народження, звертався на прийом амбулаторно 17.05.2018 року із скаргами на болі в серці, підвищений АТ. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо( ч. 1 ст. 1195 ЦК України). Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем частково доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які вона посилався як на підставу своїх вимог до відповідачів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір, виходячи із розміру задоволеної позовної вимоги та обставини звільнення позивача від сплати судового збору, підлягає компенсації в дохід держави за рахунок відповідачів в сумі 840 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 1167,1168 ЦК України,\~

Outcome: approved