Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2007 року у розмірі 6877,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2015 року складає 148616,10 грн. та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № б/н від 19.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору Договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та [PERSON]. Відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року заборгованість за кредитом становить 6877,19 доларів США. У судове засідання представник позивача не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не зявлялася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Відповідно до договору № б/н від 19.12.2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», оскільки на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами [PERSON] складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором не виконала, суму кредиту в зазначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплачувала. Враховуючи викладене, відповідач порушила істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У звязку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 31.07.2015 року становить загальну суму у розмірі 6877,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2015 року становить 148616,10 грн. Зазначена заборгованість підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: - 1798,99 доларів США заборгованість за кредитом; - 3688,05 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; - 1040,63 доларів США заборгованість за пенею та комісією; - 23,14 доларів США штраф (фіксована частина); - 326,38 доларів США штраф (процентна складова). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved