Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] (далі-Відповідач) являється матір'ю малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] Зазначають, що батько [PERSON], [PERSON], помер [INFO]. Відповідач проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (в батьків її покійного чоловіка) разом з [PERSON], а з 17.01.2014 року залишивши дитину на бабусю [PERSON], зникла у невідомому напрямку, дитиною взагалі не цікавиться. Зазначають, що Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Зазначають, що 27 травня 2010 року рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області Відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи все вище викладене, просили позбавити Відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] та передати її органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування подальшої долі; стягнути з Відповідача аліменти на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати малолітня дитина у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що свідчить заява в матеріалах справи з проханням розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у її відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] являється матір'ю малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії: [NUMBER] (а.с.3). Батько [PERSON], [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.14). Судом встановлено, що Відповідач проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (в батьків її покійного чоловіка) разом з [PERSON], а з 17.01.2014 року залишивши дитину на бабусю [PERSON], зникла у невідомому напрямку, дитиною взагалі не цікавиться. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Вище зазначені обставини підтверджуються Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.17). Судом встановлено, що 27 травня 2010 року рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області Відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідно до положень абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення і поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом беззаперечно встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, своєю поведінкою та діями довела, що насправді не зацікавлена долею дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, суд позбавляє відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, встановлено, що відповідач, як мати малолітньої дитини, ухиляється від виконання обов'язків по її матеріальному утриманню, позбавлення батьківських прав не звільняє Відповідача від обов'язку щодо утримання дитини, тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та матеріальне становище, матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, і стягує з відповідача аліменти на дитину в розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 150, 155, 157, 164 -166, 180 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved