Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право на користування будинком на [ADDRESS] , покликаючись на те, що вона є власником будинку, в якій зареєстрована також відповідач. Проте відповідач не проживає у вказаній квартирі, оскільки у червні 2017 року переїхала. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком на [ADDRESS] . Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 15 січня 2019 року, однак вона не подала відзив на позовну заяву, а відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у будинком на [ADDRESS] , яка перебуває у власності позивача [PERSON] , зареєстрована відповідач [PERSON] . Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено судом в будинку на [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] , яка без поважних на те причин, не проживає у будинку з червня 2017 року, за комунальні послуги не оплачує, що додатково стверджується актами ЛКП «Сигнівка» від 27 серпня 2018 року, 24 жовтня 2018 року. \~ \~ \~ \~Отже, як безспірно встановлено судом, відповідач [PERSON] в будинку на [ADDRESS] не проживає, за комунальні послуги не оплачує, догляду за будинком не здійснює, будинком взагалі не цікавиться, а тому відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування будинком на [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у дохід держави 704,80 грн. судового збору, а також з відповідача слід стягнути на користь позивача 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що стверджується квитанцією №309 від 20 листопада 2018 року.

Outcome: approved