Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Знамянського МРУЮ) та Знамянської міської державної нотаріальної контори, в якому просить зняти арешт з належного йому на праві власності нерухомого майна, виключити запис з Єдиного реєстру заборон та відчуження нерухомого майна запис від 30.09.2008 року за №7999619 про арешт його майна. Свої вимоги обґрунтував тим, що в жовтні 2015 року при відкритті спадкової справи нотаріусом виявлено, що на все його майно 30 вересня 2008 року реєстратором Знамянської міської державної нотаріальної контори накладено арешт. Підставою виникнення обтяження є постанова ВДВС Знамянського МРУЮ №7473 від 17 листопада 2003 року. При зверненні до ВДВС Знамянського МРУЮ з метою зясування обставин та підстав накладення арешту, державним виконавцем йому надано відповідь про те, що відносно нього станом 16 жовтня 2015 року у ВДВС Знамянського МРУЮ не перебувають виконавчі провадження та рекомендовано звернутися за вирішенням питання про зняття арешту з позовом до суду. Зазначеним порушуються його права, а тому змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розглду справи повідомлений належним чином. Надав заяву в якій у повному обсязі підтримує свої позовні вимоги та просить розглядати справу в його відсутності. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Завідуюча Знам'янської міської державної нотаріальної контори надала заяву, у відповідності до якої просила розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори, позицію з приводу позовних вимог не висловила. Представник ВДВС - причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Знамянського МРУЮ № 7473 від 17 листопада 2003 року у виконавчому провадженні № 407665 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] На підставі вказаної постанови 30 вересня 2008 року реєстратором Знамянської міської державної нотаріальної контори на підставі внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Довідка ВДВС Знамянського МРУЮ №35626 свідчить про те, що станом на 16 жовтня 2015 року виконавчі провадження стосовно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. В ході перевірки відомостей ЄДРВП, встановлено, що виконавче провадження згідно з яким було накладено арешт на майно [PERSON] не вивлено, архів знищено за закінченням терміну зберігання (а.с.6). За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження"особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у нині діючій редакції Закону України, у\~ разі\~ скасування\~ на підставі рішення суду рішення про державну\~ реєстрацію\~ прав\~ до\~ Державного\~ реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до статті 2 цього ж Закону,\~ державна реєстрація речових прав на нерухоме\~ майно\~ (далі\~ - державна\~ реєстрація\~ прав)\~ -\~ офіційне\~ визнання і підтвердження державою\~ фактів\~ виникнення,\~ переходу\~ або\~ припинення\~ прав\~ на нерухоме майно,\~ обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових\~ прав\~ на\~ нерухоме\~ майно\~ (далі\~ - Державний\~ реєстр прав) - єдина державна інформаційна система,\~ що містить відомості про права на нерухоме\~ майно,\~ їх\~ обтяження,\~ а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Тобто судом зясовано, що наразі Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна вже не діє, однак відомості наявні у ньому можуть використовуватися державним реєстратором для встановлення наявності/відсутності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно. Так, \~Наказ Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року № 31/5\~«Про внесення змін і доповнень до нормативно-правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (із змінами) втратив чинність на підставі наказу цього ж Міністерства від 14.12.2012\~ № 1844/5. Крім того, зазначеним наказом визначено Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зокрема, пунктом 6 Порядку визначено, що перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують обєкт нерухомого майна або субєкта речових прав, їх обтяжень. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки накладення арешту на зазначене нерухоме майно порушує права позивача та позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним майном. На підставі викладеного, постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав»,

Outcome: approved