Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідачів [PERSON], Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення часток земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] та визначення по 1/3 частині за кожним з позивачів у праві власності житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Вказані вимоги мотивують тим, що дана земельна ділянка належить їм, тобто позивачам, та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Позивачі бажають здійснити державну реєстрацію цього майна, однак зробити це неможливо без згоди [PERSON] з яким у них виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування та збереження цієї землі і угоди про спосіб виділення в натурі його частки ними не досягнуто. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначені вимоги підтримали та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання, не з'явились, хоча були своєчасно повідомлені про час і місце судового розгляду та не надіслали на адресу суду заяв про розгляд справи за їх відсутності. Відтак, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дані неявки суд розцінює як такі, що допущені без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без участі останніх на підставі наявних доказів. Представники Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до суду не з'явився, надіславши на адресу суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, зазначає, що заперечень проти позову не має. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, котра розташована по [ADDRESS]., кадастровим номером 6125282400:03:001:0800 перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Як встановлено судом, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не досягнути згоди щодо виділення часток зазначеної земельної ділянки, що і породило спір. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отож частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності зазначеної земельної ділянки становить по 1/3 частині. Окрім цього, як вбачається з копії довідки № 157, виданої 27 червня 2014 року виконкомом Дичківської сільської ради, домоволодіння [ADDRESS] є колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та ще двома членами - [PERSON] та [PERSON]. Дані факти також стверджують і копією будинкової книги вказаного будинку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного суду України, котрі він виклав у своїй Постанові № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином частка у праві спільної сумісної власності вказаного будинковолодіння [PERSON], [PERSON] та [PERSON] становить по 1/3 частини у кожного.

Outcome: approved