Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказувала, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18.09.1993 року по 27.07.2014 рік. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, продовжує навчатися у Національному транспортному університеті. Позивач посилається, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дочкою двадцяти трьох років. У судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, пояснив суду, що він надавав дочці матеріальну допомогу, хоча офіційно підтвердити цього не може. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Володарського районного суду Київської області 24.07.2014 року. Від шлюбу в них є діти: дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою №23 від 12.02.2015 року, наданою Капустинською сільською радою Володарського району Київської області. На даний час [PERSON] є студенткою другого курсу денного відділення Національного транспортного університету (4-го рівня акредитації), факультету «Економіка, менеджмент і право» за напрямом підготовки «Право». Термін навчання з 01.09.2012 р. -30.06.2016р., відповідно до довідки наданої Національним транспортним університетом № 303-3005/14. За навчання дочки позивачка сплачує 16500 грн. двома платежами по 8250 грн на рік , це підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 15677 від 02.09.2014 року. За проживання дочки в гуртожитку позивачка сплачує 1300 грн. в рік. Окрім того її донька кожного дня їздить до університету на міському транспорті, витрачаючи мінімум 6, 00 грн. в день, в місяць 132 грн, також купує необхідні підручники, зошити, канцелярські вироби, які необхідні для навчання витрачаючи на це кошти в сумі 400 грн. в місяць, та їздить додому один раз в місяць, вартість проїзду складає 80 грн. [PERSON] стипендію не отримує. Це підтверджено поясненнями сторін. З довідки №30 від 02.03.2015 року, виданої Володарським районним територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг), підтверджено, що позивач працює на посаді соціального робітника Володарського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з 03 жовтня по даний час, та має середньомісячну заробітну плату в розмірі 1452 грн. 42 коп.. Відповідач працює в ПП ЕНАФ "Мрія" с.Капустинці Володарського району Київської області. Також позивач має земельну ділянку, яку здає в оренду, про що ствердив сам відповідач. Тому позивач має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням доходів позивача, відповідача, суд прийшов до переконання, що з відповідача можна стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною двадцятитрирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved