Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказавши, що на підставі кредитного договору від 27.12.2006р. №014/9411/82/46878 укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , останньому структурним підрозділом позивача Львівською обласною дирекцією АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 30 000дол.США строком до 27.12.2016р. із сплатою 14% річних. Позивач перерахував вказані грошові кошти [PERSON], тим самим своєчасно та в повному обсязі, виконавши свої зобов'язання перед останнім згідно з Кредитним договором. Відповідач, в свою чергу, зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за вказаним кредитним договором належним чином не виконує. Відтак розмір заборгованості за неповернення кредиту та сплати процентів за користування ним згідно з Кредитним договором станом на 23.12.2008р. становив 28713,30дол.США, окрім того розмір пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом становить 4359,84дол. США. Виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 27.12.2006р., посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу, за яким для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] перед Банком за вказаним кредитним договором та усіх додаткових угод до нього, що можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, щодо сплати процентів, неустойки, вчасної та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом, відшкодування збитків та іншої заборгованості за кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку позивачу належний їй на праві власності будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,3470га. Враховуючи вищенаведене позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом згідно кредитного договору №014/9411/82/46878 від 27.12.2006р. в сумі 33073,14 дол.США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 23.12.2008р. становило 260576,65грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок [ADDRESS], а також на земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства площею 0,3470га, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки через проведення прилюдних торгів; виселити мешканців житлового будинку [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 1700грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30грн. За час розгляду справи позивачем неодноразово збільшувалися(уточнювалися) позовні вимоги. Ухвалою від 26.03.2012р. позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 98762,27 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти згідно офіційного курсу НБУ станом на 12.07.2011р. становить 787 174,8грн та про виселення мешканців із житлового будинку [ADDRESS] - залишено без розгляду. Окрім того, 26.03.2013р. представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що заявлений позивачем розмір пені має бути відхилено у зв'язку з тим, що позивач не поніс збитків внаслідок порушення зобов'язання [PERSON], а отже сума пені є апріорі значно більшою ніж збиток. Наявність упущеної вигоди в позовній заяві не зазначається і не доводиться. Також слід врахувати, що спірне житло - єдине житло [PERSON], вона непрацездатна , банк забезпечив виконання зобов'язання двома способами, відповідач до листопада 2009р. регулярно сама сплачувала внески. Так само слід врахувати, що [PERSON] для отримання кредиту ввів в оману [PERSON] щодо свого матеріального становища. При вирішенні даного спору слід також врахувати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Відповідачкою зовсім не допущено жодного порушення, оскільки вона не зобов'язана виконувати умови кредитного договору, а тільки є майновим поручителем. Просить суд щодо [PERSON] в позові відмовити. 30.01.2014р. представник позивача надав суду письмову заяву про уточненян позовних вимог, в якій зазначив, що зважаючи на те, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2013р., яке набрало законної сили, вирішено стягнути з [PERSON] на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/9411/82/46878 від 27.12.2006р. в сумі 208606,99дол. США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 19.08.2013р. становить 208 606 ( двісті вісім тисяч шістсот шість)дол..США 99 центів, (1 667 395, 69 грн) в тому числі: 26 201, 45дол США(209 428,19грн) - заборгованість за кредитом; 24 904,12дол США ( 199 058, 64)грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 157 501,42дол США(1 258 908,86грн) розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Тому вони просять суд винести рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору Іпотеки від 27.12.2006р. №0278/9411/325570/ посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON], що належить [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який належить [PERSON] на праві власності, на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,3470га з метою задоволення вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно кредитного договору №014/9411/82/46878 від 27.12.2006р. в сумі 208 606,99дол США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 19.08.2013р. становить 1 677 395,69грн, визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки через проведення прилюдних торгів, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки відсутні. Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у відповідності до ст.58 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 1700грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120грн. В судовому засіданні представник позивача - Качор Н.Б. позов підтримала повністю. 31.01.2014р. в суд не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд справу слухати за її відсутності. Уточнені позовні вимоги від 30.01.2014р. підтримує повністю. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечив, в обґрунтування навів обставини вказані в письмових запереченнях. Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги( уточнені згідно заяви від 30.01.2014р.) підлягають до задоволення з таких підстав: Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (на даний час ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] 27.12.2006р. укладено кредитний договір №014/9411/82/46878, згідно якого банк надав останньому кредит у сумі 30 000 дол.США зі строком погашення до 27.12.2016р. Оплата кредиту здійснюється згідно Графіку погашення кредиту щомісячно у розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно (а.с.8-9). Вищевказаним договором передбачені умови відповідальності сторін(п.10). Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу, як встановлено судом, боржник [PERSON] не виконував належним чином свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, внаслідок чого згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2013р. по справі №460/2620/13-ц з останнього присуджено стягнути на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/9411/82/46878 від 27.12.2006р. в сумі 208 606 ( двісті вісім тисяч шістсот шість)дол..США 99 центів, (1 667 395, 69 грн) в тому числі: 26 201, 45дол США(209 428,19грн) - заборгованість за кредитом; 24 904,12дол США ( 199 058, 64)грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 157 501,42дол США(1 258 908,86грн) розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. 27.12.2006р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки №0278/9411/325570 на забезпечення виконання зобов'язання, що випливає із кредитного договору №014/9411/82/246878 укладеного між позивачем та [PERSON], відповідно до якого предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,3470га, що належать [PERSON] на праві приватної власності. Іпотечними договорами передбачено право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог, що забезпечені майном, звернення стягнення на предмети іпотеки (а.с.13-15). Щодо позиції представника [PERSON] про необхідність врахування, що остання була введена в оману, то слід зазначити, що згідно матеріалів справи [PERSON] зверталась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним ( з цієї підстави), проте рішенням Сокальського районного суду від 27.12.2011р. в позові відмовлено, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2012р. зазначене рішення залишено без змін, а тому на даний час договір дійсний. Відповідно до п.3.1.4 договору іпотеки, сторонами визначено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 6 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставного майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. В силу ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором( дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця(майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Наведене свідчить про те, що стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки є різними способами захисту цивільних прав. Тобто, обраний банком спосіб захисту порушеного права, а саме, звернення стягнення на предмет іпотеки за зазначеним договором на підставі рішення суду шляхом проведення публічних торгів відповідає вимогам закону та умовам договору іпотеки, враховуючи що згідно матеріалів справи позичальником є [PERSON], а іпотекодавцем (майновим поручителем) - [PERSON] В зв'язку з вищезазначеним суд також критично ставиться до позиції представника відповідача [PERSON] щодо того, що позивач уже реалізував своє право на захист шляхом стягнення заборгованості з [PERSON] Відповідно до частини 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Позивачем ці вимоги Закону дотримані. Відповідачам: [PERSON] та [PERSON] ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції 15.09.2008р. та 13.08.2008р. відповідно були направлені письмові вимоги про усунення порушень кредитних зобов'язань та відповідачі попереджалися про те, що в разі незадоволення вимог протягом тридцятиденного строку, Банк вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Означена вимога була отримана [PERSON] особисто, що підтверджується її підписом на повідомленні про вручення (а.с. 10-12). Окрім того згідно п.2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Що знайшло свій прояв і у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» п.37 невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Із рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2013р. по справі №460/2620/13-ц вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №014/9411/82/46878 від 27.12.2006р. становить 208 606 ( двісті вісім тисяч шістсот шість)дол..США 99 центів, (1 667 395, 69 грн) в тому числі: 26 201, 45дол США(209 428,19грн) - заборгованість за кредитом; 24 904,12дол США ( 199 058, 64)грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 157 501,42дол США(1 258 908,86грн) розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом та станом на час розгляду справи не погашена, саме цією сумою заборгованості керується суд, так як згідно ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Враховуючи суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором №014/9411/82/46878 від 27.12.2006р. зазначену вище, суд вважає, що підстави для відмови позивачу у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні. На виконання п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved