Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що шлюб розірвано в травні 2014 року. Відповідач з ними не мешкає і добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем (а.с.2), остання не працює (а.с.5,6). Відповідач проживає окремо, не працює. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2014 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved