Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 20.01.2005 Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 5. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 20 січня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Протягом чотирьох років позивач та відповідач проживають окремо. Із-за постійних сімейних суперечок, котрі виникали на підставі психологічної несумісності, останнім часом між ними склались вкрай складні стосунки. Вони втратили сімейні почуття любові та поваги один до одного, а подальше сімейне життя суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, так як негативно вливає на її та дітей психіку. Спір про сумісно нажите майно відсутній. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 04.12.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.02.2019 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 20 січня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно 25 серпня 2018 року Новопсковським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №5. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21 лютого 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міжрайонного управління юстиції Луганської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 05 січня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міжрайонного управління юстиції Луганської області. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved