Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , якому належали земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,9635 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0321; площею 0,2728 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:00696; площею 2,9635 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0320; площею 2,2726 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0695. Посилаючись на те, що вчасно та належним чином прийняла спадщину після смерті чоловіка, проте в органах нотаріату, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після його смерті, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач просила про задоволення позовних вимог. В підготовче засідання сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кривоозерської сільської ради письмовим клопотанням, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 16 вересня 2016 року. Відповідно до даних державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 09 липня 2004 року; витягів з Державного земельного кадастру №НВ-4806529972019 від 22 травня 2019 року та №НВ-4806558602019 від 30 травня 2019 року [PERSON] належали земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,9635 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0321; площею 0,2728 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:00696. Відповідно до даних державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] №027658, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 09 липня 2004 року; витягів з Державного земельного кадастру №НВ-4806529902019 від 22 травня 2019 року та №НВ-4806586022019 від 30 травня 2019 року [PERSON] належали земельні ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, площею 2,9635 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0320; площею 2,2726 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:0695. Спадкоємцем за законом, як спадкоємець першої черги, на вказане спадкове майно є позивач як дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим райбюро ЗАГС Миколаївської області 27 листопада 1965 року. Згідно даних копії спадкової справи №65/2018, заведеної Кривоозерською держнотконторою після смерті [PERSON] , який помер [INFO] позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, в порядку визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадкових прав на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачу відмовлено, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з\~положеннями\~ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Згідно положень ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за законом, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Враховуючи досліджені обставини справи, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved