Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у зв′язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2013 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Закревського в м. Києві під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого зіткнувся з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить громадянину [PERSON] та за кермом якого знаходився [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 17.12.2013 року складеному ТОВ «Автомобільна корпорація «УкрАвто»»» становить 77 491.55 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Згідно розрахунку спеціаліста відділу експертиз МТСБУ від 09.01.2014 року вартість відновлювального ремонту ТЗ потерпілого склала 48 747.46 грн. в т.ч. ПДВ: 48 747.46 грн.:1.2= 40 622.88 грн. 48 747. 46 грн. - 40 622.88 грн. = 8 124. 58 грн. Крім того, у зв»язку з залученням аварійного комісара позивачем було понесено витрати в розмірі 1 015.00 грн. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2013 року в ДТП визнано винним відповідача. Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився, в своїй письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його присутності, підтримав вимоги заявленого позову в повному обсязі та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в своїй письмовій заяві. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.09.2013 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Закревського в м. Києві під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], після чого зіткнувся з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2013 року в ДТП визнано винним відповідача. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить громадянину [PERSON] та за кермом якого знаходився [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 17.12.2013 року складеному ТОВ «Автомобільна корпорація «УкрАвто»»» становить 77 491.55 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Згідно розрахунку спеціаліста відділу експертиз МТСБУ від 09.01.2014 року вартість відновлювального ремонту ТЗ потерпілого склала 48 747.46 грн. в т.ч. ПДВ: 48 747.46 грн.:1.2= 40 622.88 грн. 48 747. 46 грн. - 40 622.88 грн. = 8 124. 58 грн. Крім того, у зв»язку з залученням аварійного комісара позивачем було понесено витрати в розмірі 1 015.00 грн. Згідно п. 17 ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Отже, податок на додану вартість в розмірі 8 124.58 грн. не з прямим збитком, а тому не включений МТСБУ до суми регламентної виплати. Таким чином, розмір регламентної виплати становить 40 622.88 грн. 18.11.2013 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 03.12.2013 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність . Згідно ст. 22 Закону Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров»ю, майну третіх осіб під час ДТП. В зв»язку з настанням події, позивач 30.04.2014 року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 40 622 грн. 88 коп. Крім того, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара в сумі 1 015.00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов′язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов′язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз»яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналізуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та можливість їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1378.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved