Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що він являється наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі типового договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду № 838 від 24.12.2007 року, укладеного між ним та ПП « Житло-Сервіс». В квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Ренатович.Згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №433 від 16.07.2009 року позивач був призначений піклувальником над відповідачами до їх повноліття .В 2009 році [PERSON] , а в 2010 році [PERSON] виїхали на навчання до Ізраїлю.Після закінчення навчання відповідачі перебувають на службі у війську, мають документи, які дають їм право постійного проживання в Ізраілі і не мають наміру повертатися в Україну.Відповідачі не мають можливості приїхати в Україну та знятися з реєстрації. Він повинен сплачувати за утримання квартири і за відповідачів як за додаткових членів своєї сім» ї. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просить їх задоволити. В судовому засіданні пояснив, що відповідачі переїхали проживати в Ізраіль і не мають наміру повертатися в Україну. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені.Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, покази свідків суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право ко¬ристування жилим приміщенням від дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову з цього приводу. Це положення закріплено в ст. 107 ЖК України. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка, укладення трудового договору на невизначений строк тощо), на що вказує і п. 11 Постанови Пленуму Верхов¬ного суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці за¬стосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 р. за № 2. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться згідно зі ст.72 ЖК України в судовому порядку. Особами, які мають право на звернення до суду з позовною заявою, можуть бути як особи, що мають право постійного користування цим приміщенням, зокрема члени сім'ї, у тому числі ті з них, хто зберігає це право як тимчасово відсутні, так і наймодавці, житлово-експлуатаційні кооперативи, підприємства, організації тощо. Встановлено , що позивач [PERSON] являється наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі типового договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду № 838 від 24.12.2007 року, укладеного між ним та ПП « Житло-Сервіс». В квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Ренатович.Згідно рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради №433 від 16.07.2009 року позивач був призначений піклувальником над відповідачами до їх повноліття .В 2009 році [PERSON] , а в 2010 році [PERSON] виїхали на навчання до Ізраїлю.Після закінчення навчання відповідачі перебувають на службі у війську, мають документи, які дають їм право постійного проживання в Ізраілі і не мають наміру повертатися в Україну. Відповідачі не проживають в квартирі позивача з 2009 року, що підтверджується актом-розпорядженням від 14.01.2015 року, складеного за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] та затвердженого директором КП « Житлогосп». Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що відповідачі не проживають в даній квартирі з 2009 року, виїхали в Ізраіль. Позивач спілкується з відповідачами по телефону, по скайпу. Відповідачі не мають можливості приїхати в Україну та знятися з реєстрації. З урахуванням наведеного, суд вважає, що можливо визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням .

Outcome: approved