Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позов мотивує тим, що з 10.08.1985 позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 11.10.2007, на підставі рішення Калуського районного суду від 01.10.1996 у справі № 2-143/1996, зареєстровано припинення шлюбу з відповідачем та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. За час перебування в шлюбі сторонами набуто нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю, і підлягає поділу, а саме індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Рішенням виконкому Калуської районної Ради від 11.101989 № 168 затверджено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] у с. Голинь. Згідно висновку оцінювача про вартість майна, вартість спірного майна становить 87\~750 грн. З урахуванням викладеного позивач просить провести поділ між [PERSON] та [PERSON] спільного майна, визнавши за кожним із них право власності по Ѕ часток на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, не заперечив щодо заочного розгляду справи. При цьому, в додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що у 1989, тобто на момент побудови будинку, право власності на жилий будинок, збудований при наявності дозвільних документів, виникало безпосередня з факту його зведення (а.с. 38-39). Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувала у шлюбі з 10.08.1985, який рішенням Калуського районного суду від 01.10.1996 у справі № 2-143/1996 розірвано (а.с. 5, 4). Зареєстровано припинення шлюбу позивача з відповідачем 11.10.2007 та видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 6). Рішенням виконкому Калуської районної Ради народних депутатів від 11.10.1989 № 168 затверджено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] у с. Голинь (а.с. 8). Згідно акту виносу земельної ділянки і розробки будівель від 18.10.1989 встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної [PERSON] , для будівництва індивідуального жилого будинку та господарських споруд (а.с. 9). В матеріалах справи також наявні схема виносу в натурі меж земельної ділянки, паспорт опорядження фасаду, проект забудови земельної ділянки та пояснювальна записка (а.с. 10, 11, 12). Відповідно до архівної довідки від 03.12.2007 № 28-318, виданої архівним відділом Калуської РДА, в документах фонду виконкому Голинської сільської ради є дані про те, що згідно рішення виконкому № 7 від 30 травня 1997 р. «Про відкриття окремих номерів» вирішено відкрити окремий погосподарський номер в селі Голинь [PERSON] згідно будівельного паспорта. Окрім даного, факт будівництва будинку підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 14-17). Зокрема, в вищевказаному паспорті зазначено, що будівництво спірного будинку здійснено у [ADDRESS] . Оскільки спірне майно було збудовано у 1989, тобто до набрання 01.01.2004 чинності СК України, до правовідносин з приводу цього майна слід застосовувати положення КпШС України. Окрім цього, суд враховує Лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно,збудованих до 5 серпня 1992 року» згідно якого відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Вказане безумовно направлено на реалізацію положень статті 331 Цивільного кодексу України. Оскільки Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011, пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічно, листом Державної архітектурно будівельної інспекції України від01.09.2011 N 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» роз`яснено, що 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно висновку оцінювача про вартість майна, вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 87\~750 грн. (а.с. 18). Згідно довідки № 914 від 11.06.2019, виданої виконкомом Голинської сільської ради позивач [PERSON] з грудня 1996 зареєстрована та проживає в спірному житлі з іншими членами родини (а.с. 35). При цьому, відповідач по справі [PERSON] у вказаному будинку зареєстрований, однак 2001-2002 не проживає (а.с. 35, 36, 37). З приводу адреси будинку, то суд зазначає, що відповідно до довідки № 861 від 30.05.2019, виданої виконкомом Голинської сільської ради, індивідуальному житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, забудівник [PERSON] , присвоєно адресу [ADDRESS] (а.с. 40). Відповідно ч. 1 ст.22 КпШС України, які були чинним на момент набуття у власність квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, що закріплено у ч.1 ст.28 КПШС України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що факт набуття сторонами нерухомого майна о за час перебування в шлюбі доведено, вказане майно, а саме індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю і підлягає поділу. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України. За таких обставин позов слід задоволити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 28 КпШС, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

Outcome: approved