Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати трудовий договір № 04901400222 від 12 березня 2014 року, укладений з відповідачем. В обґрунтування позову посилається на те, що 12 березня 2014 року між ним та відповідачем був укладений вказаний трудовий договір, 12 березня 2014 року зареєстрований в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості. Згідно трудового договору відповідач був зобов'язаний виконувати роботу на посаді водія вантажного автомобіля. З 29 квітня 2014 року по 17 червня 2014 року відповідач не з'являвся на роботу, про що свідчить акт, складений 17 червня 2014 року. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явилась, надала письмову а заяву про розгляд справи за її відсутністі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав і доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12 березня 2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON]. було укладено безстроковий трудовий договір, який зареєстрований у Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості за № 04901400222, згідно якого відповідача було прийнято позивачем на роботу на посаду водія вантажного автомобіля. З 29 квітня 2014 року відповідач на роботу не вийшов, про що працедавцем 17 червня 2014 року було складено акт. Основою трудових відносин між найманим робітником та фізичною особою-підприємцем відповідно до ст. 21 КЗпП України є трудовий договір, що укладається обов'язково в письмовій формі. Форма трудового договору затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260 "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою та порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою", відповідно до п. 8 якого у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково підприємець робить запис у трудовому договорі про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП, про що сторони особисто сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Працівник центру зайнятості повинен зняти трудовий договір з реєстрації протягом трьох днів, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на не визначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу без поважних причин. Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001р. за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та з належним їм документами. Згідно п. 20 вищезазначеного договору під час його реєстрації в центрі зайнятості сторони були ознайомлені з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, про що свідчать їх підписи. Позивач направив відповідачу повідомлення щодо розірвання трудового договору з метою забезпечення явки сторін до центру зайнятості для зняття його з реєстрації, що підтверджується копіями поштових документів, наданих позивачем до матеріалів справи. Судом враховується, що у відповідності до ч.3 с.13 ЦК України, у системному зв'язку із ст.ст. 8,9 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. З урахуванням вищенаведеного вимога позивача про розірвання трудового договору від 12 березня 2014 року, укладеного ним із відповідачем, підлягає задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved