Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на 1/2 частину житлової квартири в порядку спадкування за законом. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , а [INFO] помер її брат [PERSON] , які запавітів не залишили. До складу спадкового майна входить двох кімнатна житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , яка у 2002 році була приватизована сім`єю позивачки згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлих крім позивачки є її мати, дружина та мати спадкодавців, відповідачка по справі [PERSON] , яка претензій до спадкового майна не має. Позивачка вказує, що після смерті батька та брата вона прийняла спадщину, так як на час їх смерті постійно проживала з спадкодавцями в спадковій житловій квартирі та проживає в ній і на даний час, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на квартиру, оригінал якого втрачено. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивачки визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцями підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , виданим Перехрестівською сільською Радою народних депутатів 12.12.1987 p., свідоцтвом про шлюб позивачки серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Дротинської сільської ради 06.10.2007 p. та свідоцтвом про народження померлого [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Перехрестівською сільською Радою народних депутатів 12.07.1985 р. Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина на 1/2 частину двох кімнатної житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 28.05.2002 р. №37 за реєстровим №1436, двох кімнатна житлова квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Заповіту спадкодавці за життя не залишили, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України позивачка є спакоємцем першої черги до майна її померлого батька та згідно ст.1262 ЦК України - спадкоємцем другої черги щодо майна її померлого брата. Cпадкоємцем першої черги до майна померлих є також відповідачка по справі, дружина та мати померлих, а також мати позивачки [PERSON] , яка претензій до спадкового майна не має. Суд констатує, що позивачка після смерті свого батька та брата відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки фактично проживала із спадкодавцями на день їх смерті в спадковій житловій квартирі і проживає в ній на даний час, та зареєстрована в спадковій квартирі, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України від 29.05.2004 року. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька та брата позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Разом з тим, державним нотаріусом позивачці було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, необхідно надати правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві та рекомендовано звернутися в суд. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно довідки КП «Виноградівське районне БТІ» №172 від 06.03.2019 року двох кімнатна житлова квартира за адресою [ADDRESS] будівництвом завершена та згідно архівних даних КП «Виноградівське районне БТІ» зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Виноградівською міською радою згідно рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 28.05.2002 р. №37 за реєстровим №1436. Оригінал вище вказаного свідоцтва про право власності на житло втрачено, копію якого позивачка отримала в КП «Виноградівське РБТІ». Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За таких встановлених у підготовчому судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved