Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні, а відповідач з липня 2020 року добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вихованні доньки не приймає. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2020 року провадження по справі відкрите . Відповідач надав відзив на позов, в якому погодився надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у розмірі визначеному позивачем, однак заперечив ствердження [PERSON] про те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, вказавши, що він протягом всього часу проживання окремо від дитини сплачував кошти на її утримання, приймає участь у її вихованні. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач намагається ввести суд в оману, оскільки надані ним кошти на утримання дитини є меншими ніж мінімальний розмір аліментів визначений законом та не забезпечують достатнього рівня матеріального забезпечення дитини, а факт ухилення відповідача від участі у вихованні дитини підтверджується, зокрема розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021 року, яким визначено місце проживання малолітньої доньки разом з нею. У вступному слові позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу. Однак, з огляду на те, що будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідач не надав, суд на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе справу розглянути у відсутність відповідача з урахуванням наданого відзиву та на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. За змістом частини першої\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч.1-3\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 25 травня 2013 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2018 року у справі 331/8774/17. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є [PERSON] відповідач по справі, а матір`ю є позивачка [PERSON] .. На теперішній час малолітня дитина проживає з матір`ю , що відповідачем не спростовано. Зокрема, судом встановлено, що розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання доньки. [PERSON] працює в ПВНЗ «Київський медичний університет»,отримує стабільний дохід. Позивачка також працевлаштована в Запорізькій гімназії № 104 на посаді практичного психолога та соціального педагога. Відповідач періодично надає грошові кошти на утримання доньки, що підтверджено випискою з банківського рахунку, долученого до відзиву. Разом з тим, наразі сторони добровільно не домовилися про утримання малолітньої дитини, а тому кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. Враховуючи вищенаведене , вимоги ст. 182 СК України , стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших утриманців,суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити , визначивши розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 02 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. \~\~\~\~\~ На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved