Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на квартиру. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 серпня 2017р. помер її колишній чоловік та батько їх спільної дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON] Заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру №31 в житловому будинку №59 по вул. Партизанська в м. Покров. Малолітній [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом та в силу закону таким, що прийняв спадщину. З метою реалізації спадкових прав своєї малолітньої дитини, позивач 20.04.2018р. звернулась до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на імя свого малолітнього сина на квартиру [ADDRESS], яку він отримав після смерті свого батька [PERSON] Однак приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що він 04 квітня 2018р. вже видав таке свідоцтво тітці померлого [PERSON], про що виніс відповідну постанову. Також позивач вказує, що спірна квартира була відчужена [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 05.04.2018р. [PERSON] З метою захисту та поновлення прав свого малолітнього сина, позивач звернулась із відповідними позовними вимогами до суду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Представник органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні вказав на наявність підстав для задоволення позову для відновлення майнових прав малолітньої дитини. Приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 11). 24 серпня 2017р. помер [PERSON], про що Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис №472 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №31 в житловому будинку №59 по вул. Партизанська в м. Покров, яку прийняла його рідна тітка [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи після померлого [PERSON] 20.04.2018р. позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на імя свого малолітнього сина на квартиру [ADDRESS], яку він отримав після смерті свого батька [PERSON] Постановою від 20 квітня 2018р. приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу [PERSON] відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що він 04 квітня 2018р. вже видав таке свідоцтво тітці померлого [PERSON], на підставі її заяви (а.с.14). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2018р., належним чином завірена копія якого знаходиться у матеріалах справи, слідує, що [PERSON], [INFO] являється спадкоємцем спадкового майна після померлого [PERSON], який народився 19.08.1972р. та помер 24.08.2017р. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із двокімнатної квартири, яка знаходиться у [ADDRESS]. У подальшому, 05.04.2018р. між [PERSON]В (Продавець) з однієї сторони та [PERSON] (Покупець) з другої сторони укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого Продавець передала у власність (продала), а Покупць прийняла у власність (купила) квартиру №31, що розташована по вул..Партизанській в м.Покров Дніпропетровської області. Зазначений договір посвідчена нотаріусом та право власності на квартиру за адресою: вул..Партизанська, 59/31 у м.Покров Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом. Згідно з\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У свою чергу, відповідно до вимог\~ст.5 даного нормативно-правового акту\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, в силу приписів\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до\~ст.1216 зазначено кодексу\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст.\~1218,\~1220 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів справи після померлого [PERSON] відкрилась спадщина у виді квартири за адресою: вул..Партизанська, 59/31 у м.Покров Дніпропетровської області. Так, відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування може здійснюватися як за заповітом так і за законом. Із матеріалів справи, зокрема спадкової справи після померлого [PERSON], слідує що останній заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Згідно ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст..1261 коментованого кодексу \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст..1263 даного кодексу у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Приписами ст.1268 ЦК України унормовано, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим, в силу вимог ч.4\~коментованої норми закону,\~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно матеріалів справи у померлого [PERSON] є малолітній син [PERSON], [INFO], а відтак останній, в силу ч.4 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після свого померлого батька. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положеннями\~статті 1301\~ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, а саме наявність у померлого [PERSON] малолітнього сина, який є спадкоємцем першої черги та в силу закону вважається таким, що прийняв спадщину після свого батька та враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем третьої черги, суд приходить до висновку про наявність передбачених ст..1301 ЦК України підстав для визнання свідоцтва право на спадщину від 04 квітня 2018р., виданого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №395 на квартиру №31 в житловому будинку №59 по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області на імя [PERSON] недійсним. Відповідно до ст..204 ЦК україни правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.215 даного кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В силу ст..216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як слідує із спірного договору купівлі-продажу від 05.04.2018р. документом, що підтверджує право власності продавця на квартиру по вул..Партизанська, 59/31 у м.Покров Дніпропетровської області є свідоцтво на право на спадщину від 04 квітня 2018р., видане приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №395 на квартиру №31 в житловому будинку №59 по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області на імя [PERSON], яке визнане судом недійсним. З огляду на наведене, враховуючи встановлені обставини, а також визнання відповідачами позовних вимог, яке прийняте судом як таке, що не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів та у свою чергу є підставою для задоволення позову у цій частині. Згідно ст..26 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~\~\~\~ За таких обставин, зважаючи, що спірна квартира із часу відкриття спадщини належить [PERSON], однак таке право власника не визнається іншими особами, суд вважає позовні вимоги [PERSON] у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до ст..141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно ст..142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на задоволення позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідачів та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved