Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила та в остаточній редакції просив визнати за нею право власності на прибудову літ. «А1-1», мансарду літ. «МС» загальною площею 65,50 кв.м., житловою площею 35,50 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] та перерозподілити частки співвласників у праві власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з будинку літ. «А-1» загальною площею 166,00 кв.м., житловою площею 108,80 кв.м., погребу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», літ. «З», водопроводів літ. «К», літ. «К1», вигрібних ям літ. «К2», літ. «К5», водозбірників літ. «К3», літ. «К4», замощень літ. «І», літ. «ІІ», літ. «ІІІ», огороджень літ. «№3»-«№8», визнавши за нею право власності на 42/100 частин домоволодіння замість зареєстрованих 12/25. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй належить на праві власності 12/25 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2009 року, інші 13/25 частин належать відповідачу - [PERSON]. Зареєстрований по праву власності об'єкт складався з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 63,30 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м., погребу літ. «Е», водопроводів літ. «К», «К1». На даний час, згідно технічного паспорту на спірний будинок, виготовленого станом на 12 березня 2016 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 166,00 кв.м., житловою площею 108,80 кв.м., погребу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», літ. «З», водопроводів літ. «К», літ. «К1», вигрібних ям літ. «К2», літ. «К5», водозбірників літ. «К3», літ. «К4», замощень літ. «І», літ. «ІІ», літ. «ІІІ», огороджень літ. «№3»-«№8». В період часу з 2010 року, до зазначеного будинку були добудовані наступні будівлі: здійснено прибудову літ. «А1-1» з мансардою літ. «МС» загальною площею 66,50 кв.м., житловою площею 35,50 кв.м., знесена веранда загальною площею 16,30 кв.м. Внаслідок вказаних перебудов, загальна площа будинку літ. «А-1» збільшилась до 112,30 кв.м., житлова площа - до 64,90 кв.м., крім того збудовані вбиральня літ. «Ж» та вигрібна яма літ. «К-2». Рішенням виконкому Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 01 листопада 2012 року №505, позивачу дозволено зберегти вказані прибудови до житлового будинку. Також був наданий технічний висновок за результатами дослідження несучих та огороджуючи будівельних конструкцій житлового будинку [ADDRESS] від 27 березня 2015 року, відповідно до якого самовільно зведені конструкції в повному обсязі знаходяться в задовільному технічному стані, всі будівельні конструкції прибудови за своїми технічними, конструктивними та об'ємно-плановими характеристиками, загальному технічному стану, відповідають санітарним та протипожежним нормативним вимогам, що забезпечує їх подальшу безпечну експлуатацію та протязі довгострокового періоду, несучі конструкції мають необхідну несучу здатність та виконані у відповідності з діючими будівельними нормами. Одна після виконання зазначених перебудов, ідеальні частки співвласників змінилися та частка позивача складає 42/100 замість зареєстрованих 12/25 частини, [PERSON] - 58/100 замість 13/25 частини. Позивач зазначає, що між сторонами досягнуто згоду щодо розподілу спільного майна, відповідач погоджується із запропонованим нею способом розподілу майна [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на прибудову літ. «А3-1» та мезонін «М3» загальною площею 54,60 кв.м., житловою площею 45,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] та перерозподілити частки співвласників у праві власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з будинку літ. «А-1» загальною площею 166,00 кв.м., житловою площею 108,80 кв.м., погребу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», літ. «З», водопроводів літ. «К», літ. «К1», вигрібних ям літ. «К2», літ. «К5», водозбірників літ. «К3», літ. «К4», замощень літ. «І», літ. «ІІ», літ. «ІІІ», огороджень літ. «№3»-«№8», визнавши за нею право власності на 58/100 частин домоволодіння замість зареєстрованих 13/25. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалася на те, що їй на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 17 серпня 1996 року за реєстраційним №3-4107 належить на праві власності 13/25 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], інші 12/25 частин належать відповідачу - [PERSON]. До зазначеного будинку були добудовані наступні будівлі: здійснено прибудову літ. «А3-1» та мезонін літ. «М3» загальною площею 54,60 кв.м., житловою площею 45 кв.м. Також був наданий звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] від 21 квітня 2016 року, відповідно до якого встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями та використання приміщень, як житлових. Крім того, співвласником зазначеного будинку [PERSON] також здійснені самочинні будівлі, а саме: прибудовано прибудову літ. «А1-1» та мансарду літ. «МС». Внаслідок проведення зазначених прибудов, надбудов, будівництва господарчих будівель та споруд згідно проведеного розрахунку ідеальні частки співвласників змінилися та частка [PERSON] становить 42/100 замість зареєстрованих 12/25 частини, позивача - 58/100 замість 13/25 частини. Представник позивача за основним позовом [PERSON]., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав позовні вимоги, проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Представник відповідача за основним позовом [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій первісні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає первісну позовну заяву та зустрічну позовну заяву обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2009 року [PERSON] на праві власності належить 12/50 частин житлового будинку з прибдовами та надвірними спорудами по [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 30 грудня 2009 року за реєстраційним номером 29363451. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 17 серпня 1996 року за реєстраційним №3-4107 належить на праві власності інші 13/25 частин зазначеного домоволодіння. Як вбачається з довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №03355040 від 29 березня 2016 року, згідно рішення ІІІ сесії Височанської селищної ради Харківського району Харківської області VIIскликання від 21 січня 2016 року поштову адресу спірного будинку змінено з [ADDRESS] на [ADDRESS]. В ході судового розгляду судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що в період часу з 2010 року, до зазначеного будинку були добудовані наступні будівлі: здійснено прибудову літ. «А1-1» з мансардою літ. «МС» загальною площею 66,50 кв.м., житловою площею 35,50 кв.м., знесена веранда загальною площею 16,30 кв.м. Внаслідок вказаних перебудов загальна площа будинку літ. А-1« збільшилась до 112,30 кв.м., житлова площа - до 64,90 кв.м.», також здійснено прибудову літ. «А3-1» та мезонін літ. «М3» загальною площею 54,60 кв.м., житловою площею 45 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 01 листопада 2012 року №505 «Про збереження самочинно збудованої прибудови до житлового будинку літ. «А1-1» та самочинно збудованих господарських будівель і споруд в домоволодінні [ADDRESS]» [PERSON] дозволено зберегти вказані прибудови до житлового будинку. Після закінчення будівництва позивачем за основним позовом [PERSON] та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] було замовлено технічну інвентаризацію домоволодіння з новозбудованими будівлями в цілому. Згідно технічного паспорту на спірний будинок, виготовленого станом на 12 березня 2016 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 166,00 кв.м., житловою площею 108,80 кв.м., погребу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», літ. «З», водопроводів літ. «К», літ. «К1», вигрібних ям літ. «К2», літ. «К5», водозбірників літ. «К3», літ. «К4», замощень літ. «І», літ. «ІІ», літ. «ІІІ», огороджень літ. «№3»-«№8». Згідно технічного висновку за результатами обстеження несучих та огороджувальних будівельних конструкцій житлового будинку [ADDRESS] та можливості збереження та пригодності до подальшої безпечної експлуатації, виготовленого ТОВ «Інститут «Грандінвестбуд» за замовлення [PERSON] та звіту про проведення обстеження зазначеного будинку, виготовленого ТОВ «Актуаль» за замовленням [PERSON], самовільно зведені конструкції в повному обсязі знаходяться в задовільному технічному стані, всі будівельні конструкції прибудови за своїми технічними, конструктивними та об'ємно-плановими характеристиками, загальному технічному стану, відповідають санітарним та протипожежним нормативним вимогам, що забезпечує їх подальшу безпечну експлуатацію та протязі довгострокового періоду, несучі конструкції мають необхідну несучу здатність та виконані у відповідності з діючими будівельними нормами та встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями та використання приміщень, як житлових. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На момент розгляду справи будівництво житлового будинку та надвірних споруд у межах належного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] завершено. Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво проведено з дотриманням санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України - за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вищевказані споруди, які входять до складу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №03355040 від 29 березня 2016 року, внаслідок проведення прибудов, надбудов, будівництва господарчих будівель та споруд згідно проведеного розрахунку ідеальні частки співвласників зміняться та частка [PERSON] становитиме 42/100 замість зареєстрованих 12/25 частини, [PERSON] - 58/100 замість 13/25 частини. Статтею ч. 1 ст. 369, ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Так, ст. 376 ЦК України ввстановлює, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоду щодо розподілу спільного майна відповідно до довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №03355040 від 29 березня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Фактично це означає, що власник нерухомого майна може розпоряджатися своїм майном

Outcome: approved