Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 10 жовтня 1996 року Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 60. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що причиною розірвання шлюбу стало те, що з відповідачкою в психологічному плані вони несумісності, тому між ними немає порозуміння, із-за чого в сім'ї виникали сварки та скандали, які привели до того, що сумісне життя стало неможливим. Шлюб у нього та у відповідачки перший. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], на даний час він навчається в Київському національному університеті культури та мистецтв, тому проживає в м. Київ. Спору про спільно нажите майно подружжя немає. Подальше подружнє життя суперечить його інтересам, в зв'язку з чим він звертається до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, з позовними вимогами згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 10.10.1996 року Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, між позивачем та відповідачем 10.10.1996 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 60. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 10.10.1996 року Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 77. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згодна, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved