Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача та третіх осіб покликаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті в порядку ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина. На момент смерті, разом із батьком [PERSON] проживав я та матір [PERSON]. Матір не заперечує про ти прийняття мною спадщини після смерті батька. Отже, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, я є спадкоємцем першої черги та згідно норм 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька. Згідно рішення виконкому Сокальської міської ради від 14.06.1984р. №154 [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво гаражу (номер [NUMBER]) для обслуговування індивідуальних гаражів. В 1984 році батько позивача збудував цегляний гараж із фундаментом в гаражному кооперативі «Промінь» [ADDRESS] розміром 4,73м.Х6,10м., площею 28,9м.кв. З довідки гаражного кооперативу «Промінь» від 01.11.206р. №272 вбачається, що гаражем користується [PERSON], заборгованості по оплаті послуг не має. Відповідно до рішення Сокальської міської ради народних депутатів Х сесії ХХІІ скликання від 20.12.1996 року, земельну ділянку площею 27 кв.м. для будівництва гаражу в кооперативі «Промінь» [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON] Згідно відповіді Сокальської міської ради від 17.11.2016р. №2504/02-32 [PERSON] відмовлено у завершенні процедури приватизації земельної ділянки. Таким чином, за життя, батько не завершив процедуру приватизації земельної ділянок та оформлення права власності на гараж, а тому при зверненні до нотаріуса мені та матері було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та гараж в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач звертався в нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті батька, однак нотаріус відмовив позивачу в оформленні права спадщини після смерті батька у зв'язку із тим, що право власності на гараж не зареєстроване змушений звертатись в суд із вимогою про визнання права власності на гараж в порядку спадкування. Окрім цього зазначає, що на час закінчення будівництва гаражу, а це 1984 рік не було необхідності та порядку його державної реєстрації. Також, [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак її не завершив, та не отримав державного акта про право власності на земельні ділянки і не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, тому мені необхідно звернутись в суд для отримання дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки з отриманням свідоцтва про право власності на земельну ділянку під будівництво гаражу. Просить суд визнати за ним право на завершення процедури приватизацію земельної ділянки ділянку під будівництво гаражу в гаражному кооперативі «Промінь» [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та визнати за ним право власності на гараж площею 28, 9 м.кв., що знаходиться в гаражному кооперативі «Промінь» [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засіданні не прибув, подав у суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача, Сокальської міської ради в судове засідання не прибув, надав в суд заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без участі представника міської ради. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, однак надали в суд заяви в яких вказують, що позовні вимоги визнають, розгляд справи просить проводити без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З оглянутого в судовому засіданні рішення виконкому Сокальської міської ради від 14.06.1984 року № 154 встановлено, що [PERSON] виділено земельну ділянку під будівництво гаражу (номер [NUMBER]) для обслуговування індивідуальних гаражів. Згідно технічного поспорта встановлено, що в 1984 році [PERSON]. збудував цегляний гараж із фундаментом в гаражному кооперативі «Промінь» [ADDRESS]. Відповідно до рішення Сокальської міської ради народних депутатів від 20.12.1996 року Х сесії ХХІІ скликання, земельну ділянку площею 27 м.кв. для будівництва гаражу в кооперативі «Промінь» [ADDRESS] передано у приватну власність [PERSON]. З довідки Гаражного коперативу «Промінь» від 1.11.2016 року № 272, встановлено, що гаражем користується [PERSON], заборгованості по оплаті послуг не має. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема діти спадкодавця. Як встановлено з оглянутих в судовому засіданні постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2016р. [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 ідеальну частину гаража [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], в зв'язку з тим, що право власності спадкодавця не зареєстроване і жодних документів, що посвідчують право власності на гараж спадкоємці не надали. Відповідно до ст.1223 ЦК України позивач має право на спадкування вищевказаного майна за законом. Також, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Також, судом встановлено, що [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак її не завершив, та не отримав державного акта про право власності на земельні ділянки і не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, тому мені необхідно звернутись в суд для отримання дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки з отриманням свідоцтва про право власності на земельну ділянку під будівництво гаражу. Відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст.118 ЗК України, за якою питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за ст.12 ЗК України є сільські, селищні, міські ради. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом або ж свідоцтвом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно дост. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 1 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був забудовником гаражу, на земельній ділянці, яка виділена під забудову гаражу, однак його батько не оформив право власності на своє ім»я. Також, через відсутність правової реєстрації права власності на гараж, позивач не може успадкувати його після смерті батька. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved