Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01 вересня 2016 року по 01 серпня 2018 року в сумі 37131 грн. 37 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS]. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 2760 грн. 28 коп. та 3 % річних в сумі 969 грн. 92 коп. Всього просив стягнути 40861 грн. 57 коп. Ухвалою судді від 26 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідачі з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертались. Будь-яких інших клопотань, заяв по суті учасники справи суду не подавали. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS]. 26 грудня 2007 року сторонами укладено договір про надання послуг теплопостачання (а.с.9). Крім того, одна сторона - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавав другій стороні відповідачам у справі, як споживачам послуг за адресою: [ADDRESS], послуги з теплопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобовязана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, відповідачі вчасно отримані послуги не оплачували, у звязку з чим за період з 01 вересня 2016 року по 01 серпня 2018 року виникла заборгованість в сумі 37131 грн. 37 коп. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобовязання, що винило між сторонами, є грошовим. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 37131 грн. 37 грн., компенсації інфляційних втрат підприємства у розмірі 2760 грн. 28 коп. та 3% річних в розмірі 969 грн. 92 коп. Крім того, у звязку з задоволенням позову з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. на відшкодування понесених судових витрат. Всього з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 42623 грн. 57 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved