Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Попівської сільської ради, Липовецького району про визнання права власності на земельну ділянку по спадщині за законом, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 18 грудня 2013 року померла його баба - [PERSON]. Своїм заповітом від 09.08.2001 року баба заповіла його батькові - [PERSON] належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0108332. Однак при житті бабуся отримала взамін сертифікату державний акт на право приватної власності на землю. Після смерті баби відкрилась спадщина за заповітом. Його батько - [PERSON] спадщину прийняв у визначеному законом порядку та строки, однак 23 серпня 2015 року батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Він, [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 163085, площею 3,4019 га, який видано на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Липовецької РДА від 03.08.2004 року № 185, що розташована на території Попівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області по спадщині за законом після смерті батька, з тих підстав, що у заповіті батьку заповідано сертифікат, а на руках він має державний акт на земельну ділянку. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини та таке його право не визнається, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку по спадщині за законом після смерті батька. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, сільський голови с. Попівка надав суду заяву, зі змісту якої слід, що позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без участі представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та норми законодавства які їх регулюють, суд прийшов до висновку про таке. 18 грудня 2013 року в селі Попівка, Липовецького району, Вінницької області, померла [PERSON], про що виконкомом Попівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис №11 та видано свідоцтво про смерть серії І-АМ № 282496 (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до матеріалів Спадкової справи №85/2014 до майна померлої [PERSON], які було витребувано судом, було встановлено, що 14.02.2000 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в селі Попівка, Липовецького району по вул.. Леніна 16, а також усе належне їй майно своєму синові [PERSON]. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Попівської сільської ради 14.02.2000 року та зареєстровано в реєстрі за №12. Згідно заповіту вчиненого [PERSON] 09.08.2001 року, остання заповіла належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Поділля» серія ВН №0108332 своєму синові [PERSON]. Цей заповіт було посвідчено секретарем Попівської сільської ради 09.08.2001 року та зареєстровано в реєстрі за №51. Згідно записів вчинених на заповіті секретарем Попівської сільської ради 06.02.2014 року, заповіт не змінювався спадкодавцем та не скасовувався. Матеріали Спадкової справи свідчать про те, що свій намір на успадкування майна за заповітами реалізували діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], подавши заяви відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Інший син [PERSON], [INFO], маючи право станом на 2013 рік на обовязкову частку у спадщині від неї відмовився, подавши заяву про це. Інших спадкоємців на майно спадкодавця не встановлено. 23 серпня 2015 року в місті Вінниця помер [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції складено відповідний актовий запис № 87 та видано свідоцтво про смерть серія І-АМ № 330737 ( а. с. 5) Після його смерті також відкрилась спадщина. Згідно матеріалів Спадкової справи №8/2016 до майна померлого [PERSON] спадщина відкрилась за законом, оскільки на випадок своєї смерті заповідального розпорядження він не вчинив. Своє волевиявлення на прийняття спадщини висловив син спадкодавця [PERSON], в підтвердження чого є свідоцтво про народження серія І-АМ №357237, подавши заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовилась та відмова нею не була відкликана в межах шестимісячного строку. Інші спадкоємці відсутні. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого [PERSON] Судом встановлено, що на частину майна у вигляді житлової квартири, що розташована в місті Липовець по вул.. Пушкіна 8/1, на імя позивача нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за №260. У той же час 03.03.2016 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на імя позивача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,4019 га, що розташована на території Попівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 163085, після смерті батька [PERSON], так як заявником не було предявлено документа, що зазначений у заповіті, отож в даному випадку слід збирати докази, що не входить до компетенції органів нотаріату. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України). Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, згідно приписів ст. 1261 ЦК України, оскільки є сином спадкодавця, спадщину після смерті батька прийняв, інші спадкоємці відсутні, спадкодавець, за життя, спадщину після смерті своєї матері також прийняв і вона йому належала, хоча й своїх спадкових прав за життя він не оформив. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що згідно Державного акта серія ВН №163085, [PERSON] являється власником земельної ділянки 3,4019 га в межах згідно з планом, що розташована на території Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний державний акт видано 04.10.2004 року (а.с.10). Як слідує із листа Відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області від 16.05.2016 року за №99-28-99.2-1503/2-16, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), гр. [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0108332 було видано Державний акт серія ВН №163085. Наведене свідчить, що за життя [PERSON] їй було видано правовстановлюючий документ на належну земельну ділянку, однак зміни до заповіту спадкодавцем не було внесено, та таке майно успадковане було [PERSON] у порядку та строки визначені законодавцем, отож воно належало останньому. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126\~ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю та реєстрації права власності на земельну ділянку. В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлені судом обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги доведені та ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Крім цього, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного ст. 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1275, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved