Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправними та скасувати постанови. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 вересня 2019 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Герасименко Ю.О. було винесено постанову про стягнення з [PERSON] на користь Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавчий збір у розмірі 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одна) грн. 20 коп. (ВП № 46935024). Дана постанова винесена у зв`язку з тим, що 23 березня 2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу: виконавчого листа № 6-1472/12 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.06.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в розмір 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одна) грн. 00 коп. 03 жовтня 2019 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Герасименко Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60200792 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору в сумі 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одна) грн. 20 коп. в дохід держави, відкрите на підставі постанови № 46935024 від 23 вересня 2019 року. У зв`язку з тим, що [PERSON] виступає солідарним боржником за виконавчим листом № 6-1472/12 виданим Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.06.2012 року, Міським відділом ДВС Білоцерківського міжрегіонального управління юстиції було винесено постанову про стягнення з [PERSON] виконавчого збору на користь держави в сумі 68 511 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 85 коп. 27 березня 2020 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацьким Р.О. при примусовому виконанні постанови № б/н від 23.03.2013 р. було прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження № 48463865. Позивачі вважають дії державних виконавців неправомірними, а постанови щодо стягнення виконавчого збору підлягають скасуванню. До судового засідання позивачі підтримали позовні вимоги, просили суд справу слухати за їх відсутності, подавши до суду відповідні письмові заяви. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України слідує, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів зокрема: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23 вересня 2019 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Герасименко Ю.О. було винесено постанову про стягнення з [PERSON] на користь Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавчий збір у розмірі 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одна) грн. 20 коп. (ВП № 46935024). Дана постанова винесена у зв`язку з тим, що 23 березня 2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу: виконавчого листа № 6-1472/12 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.06.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в розмір 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одна) грн. 00 коп. 03 жовтня 2019 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Герасименко Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60200792 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору в сумі 68 171 (шістдесят вісім тисяч сто сімдесят одна) грн. 20 коп. в дохід держави, відкрите на підставі постанови № 46935024 від 23 вересня 2019 року. У зв`язку з тим, що [PERSON] виступає солідарним боржником за виконавчим листом № 6-1472/12 виданим Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.06.2012 року, Міським відділом ДВС Білоцерківського міжрегіонального управління юстиції було винесено постанову про стягнення з [PERSON] виконавчого збору на користь держави в сумі 68 511 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 85 коп. 27 березня 2020 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацьким Р.О. при примусовому виконанні постанови № б/н від 23.03.2013 р. було прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження № 48463865. Позивачі вважають дії державних виконавців неправомірними, а постанови щодо стягнення виконавчого збору підлягають скасуванню оскільки Новозаводським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист № 6-1472/12 від 12 червня 2012 року про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 681 712 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот дванадцять) грн. 00 коп. 23 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції Слободанюк І.В. було відкрито виконавче провадження № 46935024 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в розмірі 681 712 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот дванадцять) грн. 00 коп. на підставі виконавчого листа № 6-1472/12 від 12 червня 2012 року. Згідно з виконавчим документом боржник проживає за адресою: [ADDRESS] , що за підвідомчістю відноситься до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, а на майно, яке зареєстроване за адресою: [ADDRESS] відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку» та у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то державним виконавцем Сквирського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Драч І.А, 03 квітня 2019 року було винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 46935024 Білоцерківському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, а 12 квітня 2019 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Герасименко Ю.О. було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. 08 червня 2018 року між ПАТ «Альфа - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест- Кредо» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги заборгованості за кредитним договором, у тому числі за кредитним договором № SMERS01027 від 02 червня 2008 року та укладеним в його рамках договором про надання траншу, а також договорами забезпечення. 08 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест- Кредо» та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] набув права вимоги за наступними договорами: - Договором про надання траншу № SME0012937 від 02.06.2008 року (Рамкова угода № SME0012937 від 02.06.2008р.), що укладений між ЗАТ «Альфа -Банк» та [PERSON] ; - Договором про надання траншу № SME0013885 від 04.06.2008 року (Рамкова угода № SME0012937 від 02.06.2008р.), що укладений між ЗАТ «Альфа -Банк» та [PERSON] ; - Договір поруки № SMERS01027/2 від 17.02.2011 року, що укладений між ЗАТ «Альфа -Банк» та [PERSON] .. Таким чином до [PERSON] , який був поручителем за даними кредитними зобов`язаннями, а також солідарним боржником за виконавчим листом № 6-1472/12 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.06.2012 року, перейшли права вимоги за кредитними зобов`язаннями, а тому фактично, дані зобов`язання є виконаними. У зв`язку з цим виконавчий лист було повернуто стягувачу, а виконавче провадження завершено. У свою чергу Державною виконавчою службою не було стягнуто жодної суми за виконавчим листом № 6-1472/12 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12.06.2012 року, про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в розмірі 681 712 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот дванадцять) грн. 00 коп. Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч.1. ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Згідно з ч. 1-2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 40 «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Відповідно до пп. 2 п. 22 Інструкції «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою. За приписами ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved