Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 08 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жмеринського міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 301; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей. Спочатку сімейне життя складалося добре, але згодом шлюбні відносини між ними поступово погіршились, через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним, внаслідок чого між ними склалися неприязні стосунки один до одного. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю та ведення спільного господарства. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їхній дітей. Майнових спорів між ними немає. Їхні неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. За наведених обставин їх шлюб носить лише формальний характер, сімя фактично розпалася, продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Позивач вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Позивач [PERSON] в наданій до суду 07.06.2017 року заяві зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу та дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 27.06.2017 року заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Просив дану справу розглянути у без його участі. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнав повністю та визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.11.2003 року, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Жмеринського міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 301 (а.с.8). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 20.07.2011, в свідоцтвах про народження яких записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.9,10). Подальше спільне життя подружжя, ведення спільного господарства і збереження шлюбу неможливе, так як сторони шлюбні відносини припинили. На примирення не згодні. За таких обставин збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Судові витрати (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved