Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою і вказав, що він з відповідачкою уклав шлюб 29.09.2008 року, якийґ був зареєстрований виконавчим комітетом Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та надалі буде проживати разом з відповідачкою . Сторони проживають окремо майже 5 років . Кожен з них створив нову сім»ю . Підставою розлучення стало те, що спільне життя не склалося .Сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов»язки подружжя, між ними відсутні взаєморозуміння , які призвели до того , що вони стали чужими людьми Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Майнові питання сторони вирішать в окремому порядку . Просить розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб , зареєстрований 29.09.2008 року виконавчим комітетом Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав суду заяву, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати в його відсутність, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з"явилась, засідання двічі не з"явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать її підписи в повідомленнях 02.02.2017 року та 21.03.2017 року, які повернулися на адресу суду . Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомила . За даних обставин суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Враховуючи, що сторони до суду не з»явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 29.09.2008 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Пушківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та надалі буде проживати разом з відповідачкою . Сторони проживають окремо майже 5 років . Кожен з них створив нову сім»ю . Підставою розлучення стало те, що спільне життя не склалося .Сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов»язки подружжя, між ними відсутні взаєморозуміння , які призвели до того , що вони стали чужими людьми. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Майнові питання сторони вирішать в окремому порядку . Статтею 24 СК України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105 , 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем , внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON] на «[PERSON]» і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його. Оскільки відповідач в судові засідання не з»являлась та не повідомила свої наміри щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу, а тому суд позбавлений можливості вирішите це питання в цій частині без її згоди, з причин чого вважає залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Викладене підтверджується заявами сторін , свідоцтвом про укладення шлюбу, а/с- 3, довідко. Про склад сім»ї, а/с- 6, копією свідоцтва про народження, а/с-7, надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Outcome: approved