Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO], а саме: на житловий будинок [PERSON], з господарськими будівлями, вартістю 64984.00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте представник позивача [PERSON] надав на адресу суду заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить слухати справу у її відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017, № 2147-VIII) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок [PERSON], з господарськими будівлями, вартістю 64984.00 грн. Позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Крім нього спадкоємцями вказаної спадщини є відповідачі по справі, брат позивача [PERSON] та сестра [PERSON], які на спадщину не претендують, що підтверджується їхніми заявами. Дружина покійного, відповідно мати позивача [PERSON], яка померла [INFO], також не прийняла належну їй частину спадщини. Позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою про визнання права власності, однак його можливо поновити як пропущений з поважної причини. При зверненні позивача до Піщанської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено, а тому здійснити своє право на спадкування вищезазначеного майна він може лише в судовому порядку. Зазначене підтверджується: роз'ясненням державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 491 від 19 вересня 2018 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], свідоцтвом про смерть [PERSON] серії[NUMBER] , свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], технічним паспортом на житловий будинок та господарські будівлі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією із таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.1216,1223, 1258, 1268 ЦК України, згідно з якими спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: approved