Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Тульчинським МРЕВ Вінницької області 30.06.1995, належить автомобіль марки ГАЗ 52-08, реєстраційний номер [NUMBER] , 1987 року випуску, голубого кольору, двигун ГАЗ 52, шасі № [NUMBER] . В даний час він має намір відчужити належний йому транспортний засіб, однак коли він звернувся з цією метою до Територіального сервісного центру 0544 (в минулому Тульчинський МРЕВ), йому повідомили, що на даний транспортний засіб накладено арешт. Вказаний арешт було накладено відповідно до постанов Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 09.01.2008 та від 01.04.2009. Тульчинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області позивачу повідомлено, що накладені арешти скасувати неможливо, оскільки у відділі не збереглися будь-які матеріали в зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Позивач зазначає, що жодних постанов про накладення арешту на його майно на даний час немає, штрафи, які на нього були накладені, він повністю оплатив. Отже підстав у існуванні накладених арештів на автомобіль марки ГАЗ 52-08, реєстраційний номер [NUMBER] , не було і не має. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить скасувати арешт транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ 52, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова бортовий - С, номер кузова [NUMBER] , ідентифікатор [NUMBER] , дата постановки на автоматизований облік 07.04.2009, 10:58:4, власник автомобіля [PERSON] (мовою оригіналу), накладений Тульчинським відділом ДВС 01.04.2009 за №6 та арешт транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ 52, державний номерний знак [NUMBER] , тип кузова бортовий - С, номер кузова [NUMBER] , ідентифікатор [NUMBER] , дата постановки на автоматизований облік 15.01.2008, 13:42:3, власник автомобіля [PERSON] (мовою оригіналу), накладений Тульчинським відділом ДВС 09.01.2008 за №6. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за позивачем, розгляд справи здійснювати у його та позивача відсутність. Відповідач - представник Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника відділу, проти задоволення позову не заперечує. Суд розцінює не заперечення представника відповідача проти задоволення позову як визнання позову. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В матеріалах справи присутній відзив на позовну заяву Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області (а.с. 40-43). У даному відзиві Регіональний сервісний центр МВС у Вінницькій області вказує, що Територіальний сервісний центр №0544 є його структурним підрозділом, а тому не може бути відповідачем у справі. В свою чергу, Регіональний сервісний центр МВС у Вінницькій області не наділений повноваженнями накладення чи зняття обтяжень на майно, а тому теж не може бути відповідачем у даній справі. Просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до Територіального сервісного центру №0544. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.10.2019 закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] , пред`явлених до Територіального сервісного центру 0544, про зняття арешту з майна. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Тульчинським МРЕВ Вінницької області 30.09.1995 (а.с. 6), є власником автомобіля марки ГАЗ 52-08, реєстраційний номер [NUMBER] , 1987 року випуску, голубого кольору, двигун ГАЗ 52, шасі № [NUMBER] . Відповідно до копій карток арешту (а.с. 7-8), на вищевказаний транспортний засіб Тульчинським відділом ДВС накладалися арешти. Згідно довідки Тульчинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області №16 від 15.02.2019 (а.с. 12), на виконанні у Тульчинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області виконавчих документів про стягнення заборгованості з позивача [PERSON] на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави не має. Позивач [PERSON] до Єдиного реєстру боржників не внесений, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 15.02.2019 (а.с. 9-10). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, сформованого Тульчинською державною нотаріальною конторою 15.02.2019 (а.с. 11), інформація про наявність обтяжень рухомого майна, що належить позивачу [PERSON] , відсутня. Відповідно до відомостей "ВП-спецрозділ" по виконавчих провадженнях відносно позивача [PERSON] (а.с. 13-20), судом встановлено, що відкритих виконавчих проваджень про стягнення з нього коштів (боргу чи іншого) у Тульчинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області не існує, а також в межах даних виконавчих проваджень арешт на належний йому автомобіль марки ГАЗ 52-08, реєстраційний номер [NUMBER] , 1987 року випуску, не накладався. В даний час позивач має намір відчужити належний йому автомобіль, однак зробити цього не може через арешти, накладені на даний транспортний засіб. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність обтяження на належне позивачу майно не позбавляє його права володіння ним. Разом з тим, його наявність, порушує право власності позивача, зокрема, право щодо розпорядження цим майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлений можливості належним чином розпоряджатись своїм правом власності, необхідності у існуванні обтяження, накладеного Тульчинським відділом ДВС на вказане майно не має, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно заяви його представника, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved