Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 7911грн. 75коп. та судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.2012 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АВ/8199134, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника повязану з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. 29.08.2013 року в м. Біла Церква по б-ру Комсомольський, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ д.н. АІ 2581ЕВ під керуванням [PERSON] Відповідно до розгорнутої довідки ВДАІ №9256307, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи забезпеченим автомобілем порушив вимогу 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Подія, яка відбулася 29.08.2013 року в м. Біла Церква по б-р Комсомольський, за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] є страховим випадком відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», 30.08.2013 року позивачем було отримано повідомлення про настання страхового випадку від постраждалої особи [PERSON] 02.09.2013 року ФОП [PERSON] було проведено авто товарознавчу експертизу та складено висновок №202 згідно якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] становить 10 094,10грн. Позивачем складено страховий акт № 1704-1300/13 від 15.11.20123 року. На підставі вказаного страхового акта та заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем платіжним дорученням № 616 від 18.11.2013 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 7 911,75 грн. З метою вирішення питання у досудовому порядку, позивачем 07.02.2014 року надіслано відповідачу претензію, однак у досудовому порядку [PERSON] претензійні вимоги не виконав, страхове відшкодування в порядку регресу не відшкодував. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позовну заяву до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так судом встановлено, що 13.10.2012 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АВ/8199134, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника повязану з експлуатацією автомобіля [NUMBER]. 29.08.2013 року в м. Біла Церква по б-ру Комсомольський, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ д.н. АІ 2581ЕВ під керуванням [PERSON] Відповідно до розгорнутої довідки ВДАІ №9256307, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи забезпеченим автомобілем порушив вимогу 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Подія, яка відбулася 29.08.2013 року в м. Біла Церква по б-р Комсомольський, за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] є страховим випадком відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», 30.08.2013 року позивачем було отримано повідомлення про настання страхового випадку від постраждалої особи [PERSON] 02.09.2013 року ФОП [PERSON] було проведено авто товарознавчу експертизу та складено висновок №202 згідно якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER] становить 10 094,10грн. Позивачем складено страховий акт № 1704-1300/13 від 15.11.20123 року. На підставі вказаного страхового акта та заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем платіжним дорученням № 616 від 18.11.2013 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 7 911,75 грн. З метою вирішення питання у досудовому порядку, позивачем 07.02.2014 року надіслано відповідачу претензію, однак у досудовому порядку [PERSON] претензійні вимоги не виконав, страхове відшкодування в порядку регресу не відшкодував. Відповідно пп. г) 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних: засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України , шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (автомобілів), відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 1218грн. 00коп. відповідно до наданого платіжного доручення. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в рахунок страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 7911грн. 75коп. та судові витрати по справі.

Outcome: approved