Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форвард» про визнання умов договору споживчого кредиту частково недійсним, в якому просить визнати умову договору споживчого кредиту № 200001475 від 29.03.2017 року, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Форвард» щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за розрахунково-касові операції в розмірі 763,71 грн., зазначену у графі «Щомісячна комісія за РКО» розділу «Кредитний договір», недійсною з моменту укладення договору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.03.2017 року сторони уклали договір споживчого кредиту № 200001475, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит у сумі 25457,00 грн. на споживчі потреби строком на 24 місяці. Умовами договору, окрім погашення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, передбачено щомісячну комісію за розрахунково-касові операції в сумі 763,71 грн. Враховуючи вищевикладене створюється істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, оскільки реальна процентна ставка по наданому позивачу кредиту складає 63.73 % річних. Тобто, при отриманні кредиту в сумі 25457,00 грн. позивачем повернуто кошти в сумі 40809, 95 грн., з яких комісія за розрахунково-касові операції склала 7637,1 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.03.2017 року сторони уклали договір споживчого кредиту № 200001475, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит у сумі 25457,00 грн. на споживчі потреби строком на 24 місяці. Згідно графи «Щомісячна комісія за РКО» розділу «Кредитний договір» передбачено комісію за розрахунково-касові операції в сумі 763,71 грн., щомісячно, а всього 7637,1 грн. протягом дії договору, що зазначено в додатку до договору «довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, графік платежів» та у виписці з особового рахунку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування", до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту,(розрахунково-касові операції) оскільки такі послуги банком мають надаватись безоплатно як сукупні та повинні входити в спектр зобов`язань фінансової установи при обслуговуванні кредиту, за яким позичальник сплачує вже встановлений договором розмір відсоткової ставки. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Враховуючи вищевикладене та правові позиції Верховного суду України у справах №№6-1341цс15, 6-1746цс16, Верховного суду у справах №№755/16663/16-ц, 695/3474/17, суд дійшов висновку про недійсність оспореного кредитного договору в частині обов`язку позичальника сплачувати за оспорюваним кредитним договором щомісячну комісію за розрахунково-касові операції, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, несплачений ним судовий збір стягується з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved