Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у трудових відносинах з 07.08.2002 року року по 16.01.2018 рік та з 17.09.2017 рік по 07.05.2020 рік. Наказом № 602 к від 07.05.2020 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Після звільнення відповідач не провів з нею остаточного розрахунку по заробітній платі в розмірі 31391,18 грн. Позивачка просить стягнути з ДП «ВК «Краснолиманська» на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 31391,18 грн. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому підтвердив наявність заборгованості по заробітній платі у відповідача перед позивачем в сумі 18340,63, про що надав відповідну довідку підприємства. Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати без її участі ( а. с. 3). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 49). Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП « Краснолиманська», з 07.08.2002 року по 16.01.2018 рік та з 17.09.2018 рік по 07.05.2020 рік, де працювала в якості машиніста конвейера 2 розряду поверхні. ( а.с. 8-14). Наказом № 602 к від 07.05.2020 року позивачку було звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України ( а. с. 12). Згідно довідки ДП « ВК «Краснолиманська» за № 797 від 06.09.2021 року ДП «ВК «Краснолиманська» має перед позивачем [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 18340,63 грн. Суми заборгованості з виплати заробітної плати вказані після утримання обов`язкових податків та зборів. ( а. с. 48). Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт наявності у відповідача ДП « ВК « Краснолиманська» перед позивачем заборгованості по заробітній платі в сумі 18340,63 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в сумі 18340,63 грн. Позивачем не спростована зазначена відповідачем сума заборгованості. Згідно із п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України доходи у вигляді заробітної плати, нараховані ( виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору ( контракту), включаються до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168 .1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 цього Кодексу. Отже, заробітна плата, яка підлягає стягненню з відповідача є сумою, з якою під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Разом з тим, відповідачем надана довідка про заборгованість по заробітній платі в сумі 18340,63 грн. , в якій сума визначена після утримання обов`язкових податків і зборів, тому суд вважає за необхідним зазначити про цей факт в резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь на користь держави слід стягнути 183,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved