Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 квітня 2015 року, вона з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис № 28. Після реєстрації шлюбу вона з відповідачем проживали разом за адресою реєстрації відповідача. Від шлюбу у них народився син, [PERSON] [INFO] . 26.11.2018 року рішенням Дніпропетровського районного суду по справі №175/2305/18ц, шлюб було розірвано. Вона разом з сином, зараз мешкає в [ADDRESS] , відповідач фактично самоусунувся від участі в забезпеченні матеріальних потреб дитини, кошти на дитину дає не регулярно, в різній кількості. Починаючи з 2019 року дитина фактично повністю знаходиться на її утриманні. Син кожного дня потребує коштів на продукти споживання, одяг, ліки та т.п. Тобто відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України (обов`язку із утримання дитини.) Тому, вона вважає вірним буде стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно. Просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] податковий номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] [INFO] (податковий номер [NUMBER] ), аліменти на утримання сина, [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 гривень (три тисячі гривень 00 копійок), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), щомісячно починаючи із дня пред`явлення цього позову, і до повноліття дитини. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 року було відкрито спрощене провадження у даній справі. Позивачка до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 27.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved