Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який 11.12.2007 року було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу дочка проживає з нею (позивачем по справі) та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дочкою не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, аліментів не сплачує та не надає матеріальної допомоги. Відповідно до розрахунків по аліментах, виданого ВДВС Таращанського РУЮ від 19.09.2016 року № 215/4, відповідач останній раз сплачував аліменти в 2012 році в сумі 300 грн. Станом на 01.09.2016 року заборгованість по виконавчому листу № 2-448 Таращанського районного суду Київської області становить 29084 грн. Дочці [PERSON] в 20102 році встановлено статус дитини-інваліда, нагляд за станом здоров'я дитини здійснює лише вона. Батько участі в цій сфері життя дитини не брав. Висновком Таращанської РДА від 18.10.2016 року № 05-21/3001 визнано доцільним позбавлення батьків сих прав відповідача у відношенні до його малолітньої дочки. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд позов задовольнити, позбавити батьківських прав відповідача у відношенню до його малолітньої дочки, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті судового збору. В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлена, надала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, не заперечує щодо задоволення даного позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Статтею 165 Сімейного Кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо, вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач по справі з 07.05.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 26. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 98. 11.12.2007 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 101 від 11.12.2007 року (Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. З 2011 року відповідач жодного разу не бачився з дочкою, не проявляв та не проявляє щодо неї батьківської турботи, навчанням та здоров'ям дочки [PERSON] не цікавиться. [PERSON] навчається в 4-Б класі Таращанської ЗОШ I-III ступенів № 2. Як вбачається з довідки Таращанської ЗОШ I-III ступенів № 2 № 99 від 19.09.2016 року, батько [PERSON] [PERSON] протягом навчання доньки в школі навчальний заклад не відвідував, навчанням, вихованням та розвитком дитини не цікавиться. Відповідно до акту № 368 від 20.09.2016 року, складеного депутатом Таращанської міської ради Київської області Розпутнім М.О. за участю сусідів, в будинку по [ADDRESS], який належить [PERSON], зареєстровані і проживають позивач зі своєю дочкою [PERSON]. Батько [PERSON] - [PERSON], [INFO], проживав в цьому будинку нетривалий час в 2006-2007 роках, а потім до 2011 року дуже рідко навідувався до своєї дочки. З 2011 року він зовсім до своє дочки не з'являвся, її життям не цікавився. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому листу № 2-448 від 12.09.2007 року Таращанського районного суду Київської області, виданого Таращанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість по вказаному виконавчому листу станом на 01.09.2016 року становить 29084 грн. Останній раз аліменти боржником (відповідачем по справі) сплачувалися 27.12.2012 року в сумі 300 грн. Малолітній [PERSON] встановлено статус дитини-інваліда, що підтверджується медичними висновками № 47 від 03.09.2012 року, № 51 від 25.09.2014 року, № 53 від 26.09.2016 року, виданими КЗ ТРР «Таращанська ЦРЛ», посвідченням серії [NUMBER], виданого УСЗН Таращанської РДА Київської області 29.09.2016 року. При зверненні позивача у медичний заклад та у лікуванні дитини батько участі не приймав (постанова ЛКК КЗ ТРР «Таращанська ЦРЛ» № 89 від 28.09.2016 року). Згідно висновку Таращанської РДА Київської області від 18.10.2016 року № 05-21/3001 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] та відповідність його інтересам дитини, Таращанська РДА, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], жителя м. Тараща Київської області у відношенні його дочки. Таким чином з вищевказаного вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В ст. 155 СК України, вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved