Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 13 жовтня 2014 року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки заповідального розпорядження на випадок своєї смерті останній не зробив. До складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай), розміром 3,4846 га, що розташований на території [PERSON] сільської ради, Липовецького району. На час смерті спадкодавця до кола спадкоємців за законом першої черги увійшли: дружина померлого [PERSON] та діти: він, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак за прийняттям спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті батька звернувся лише він, [PERSON] Однак як з'ясувалось ним пропущено шестимісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказує, що причини пропуску строку на прийняття ним спадщини пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а саме: після смерті батька він проводив обіди, поминки, переживав важку втрату досить близької для нього людини. Крім того, отримав подвійний важкий психологічний стрес, так як майже відразу після смерті батька померла мати та про спадщину він думати не міг. Також зазначає у позові, що після смерті батька із-за невірної інформації, яку дізнався від людей про те, що він, як син померлого, спадщину може оформити в будь-який час, не поспішав з цим. Крім того, він проживає поза межами Липовецького району, а тому не мав змоги вчасно приїхати та подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька. Наведені причини, на думку позивача є поважними та обєктивними, тому він просить суд визначити йому додатковий двохмісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], яка настала 13 жовтня 2014 року. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, однак представник надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Липовецького району в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у відсутності представника до суду не направив. Враховуючи те, що позивач та його представник скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про таке. Судом встановлені наступні обставини та визначено відповідно до них правовідносини. 13 жовтня 2014 року в селі Славна, Липовецького району, Вінницької області помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 310561 (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті останній не зробив. Згідно відповіді отриманої від нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті 13 жовтня 2014 року [PERSON] спадкова справа не заведена. Позивач, являється сином спадкодавця, на що вказує свідоцтво про народження серія VII-УР № 0204242 (а.с. 9), відповідно до ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом та висловив свій намір щодо успадкування майна після смерті батька, звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, проте пропустив визначений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця для прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269, 1270 ЦК України (2004 року). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач не проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. У той же час відповідно до довідки виданої виконавчим комітентом [PERSON] сільської ради від 13.07.2015 року за №131, до дня смерті [PERSON] із ним проживала та була зареєстрована в [INFO], його дружина [PERSON], згідно записів в по господарській книзі №1 сільської ради за №17. 17.12.2014 року [PERSON] померла, що доведено свідоцтвом про смерть серія І-АМ № 310564. Статтею 1276 ЦК України визначено перехід права на прийняття спадщини, відповідно до якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Як слідує із вказаної норми якщо спадкоємець помер до закінчення строку для прийняття спадщини, не звертався до нотаріальної контори і за заявою про прийняття спадщини, але є таким, що прийняв спадщину "автоматично", тобто внаслідок спільного постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовився від неї, права спадкоємців такої особи засновуються не на правилах спадкової трансмісії, а на звичайних нормах, що визначають спадкування відкритої спадщини. У той же законодавство надає право спадкоємцеві в межах строку для прийняття спадщини анулювати заяву про прийняття спадщини (ч. 5 ст. 1269 ЦК), ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК встановлюють лише презумпцію автоматичного прийняття спадщини, що може бути спростована поданням заяви про відмову. Отож спадкоємець, на користь якого відкрилася спадщина, але який помер до закінчення строку для прийняття спадщини, на підставі чинного законодавства може вважатися лише потенційним спадкоємцем, а не суб'єктом, який реалізував належне йому право на спадкування. Наразі дружина спадкодавця, яка померла по збігу двох місяців після смерті спадкодавця була лише потенційним спадкоємцем, а не субєктом, яка реалізувала своє право на спадкування. Крім цього, її спадкоємці не реалізували в даному випадку своїх спадкових прав. За інформацією наданою нотаріусом за місцем відкриття спадщини, спадкова справа до майна померлого не заводилась. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] є поважними, оскільки пов'язані вони з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому суд задовольняє позовні вимоги. На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: approved