Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 24 в будинку № 4 по вул.Вербова в м.Рівне. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач, його колишня дружина, шлюб з якою розірвано в 2012 році, зареєстрована у квартирі, але з липня 2012 року в ній не проживає. Реєстрація відповідача в помешканні перешкоджає розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, позбавляє його можливості оформити субсидію. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Пояснив, що відповідач виїхала з квартири разом з сином ще до розлучення і з того часу в квартрі не проживає, її речей, крім присудженого спільного майна, у квартирі немає. Їх спільний син під час навчаннчя проживає у нього. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що після розірвання шлюбу її донька, відповідач у справі, поїхала на роботу в м.Київ, де і проживала. Вже близько року відповідач проживає і працює за кордоном. Розлучатися з позивачем донька не хотіла, мала намір зберегти сім'ю. Присуджені їй речі як частка у спільному майні подружжя перебувають у користуванні позивача, чим компенсуються його витрати на утримання квартири. Позивач одружився вдруге, що перешкоджає відповідачу користуватися квартирою. Просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] показав, що проживає у [INFO] з 1973 року. Знає добре родину [PERSON]. Протягом останніх трьох років колишня дружина позивача в квартирі № 24 не проживає, позивач живе зараз з іншою жінкою та їх спільною дитиною. Свідок [PERSON] показала, що проживає в будинку по вул.Вербова, 4 в м.Рівне більше 11 років. Мирославу, першу дружину позивача, в квартирі позивача не бачила більше трьох років. Їй відомо, що вона поїхала в м.Київ. Суд, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 9 лютого 1999 року, договором дарування від 10 вересня 2001 року та договором дарування від 18 листопада 2002 року. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач, про що свідчить довідка про склад сім'ї № 82/09 від 2 вересня 2016 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 2 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач з липня 2012 року в квартирі не проживає, що підтверджується показаннями свідків, актом ЖБК "Радуга" від 2 вересня 2016 року та не заперечувалося представником відповідача. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Покликання представника відповідача на те, що позивач чинить відповідачу перешкоди у користуванні квартирою, не підтверджено жодним доказом. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, передбачених ст.71 ЖК, у справі не встановлено. Таким чином, наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування належним позивачу жилим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved