Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, в обґрунтування якої зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком позивача. В 2018 року вона зарахована до Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету на 1 курс, денну форму навчання, ветеринарного відділення. Передбачене закінчення навчання - 01 липня 2021 року. В зв'язку з продовженням навчання, позивач потребує матеріальної допомоги. Це обумовлено придбанням канцелярських товарів, підручників, інших технічних засобів для організації та продовження навчання. Крім того, кошти необхідні для придбання продуктів харчування, проїзду до місця навчання потрібні гроші. Добровільно надавати матеріальну допомогу у зв'язку з продовженням навчання батько не бажає, тому вимушена була звернутися до суду. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на час її навчання, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 січня 2019 року по 01 липня 2021 року. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON], народилася 27 січня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками позивача розірвано, що підтверджується копією рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2012 року. На даний час позивач продовжує навчання на денній формі, що підтверджується довідкою Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету № 108 від 25 січня 2019 року на 1-му курсі. Період навчання складає з 01 вересня 2018 року по 01 липня 2021 року. Відповідно до вимог ст.199, ч.1, ст.200 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15травня 2006року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, плати за навчання, тощо. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно довідки про заробітну плату відповідача [PERSON] № 213 від 06 лютого 2019 року, його заробіток з серпня 2018 року по грудень 2018 року та січень 2019 року складає 53 788 грн. 09 коп. За таких обставин, відповідач має можливість сплачувати аліменти на час навчання доньки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову 15 лютого 2019 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved