Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 28 778,75 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2019 в м. Києві на вул. Лагерній, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ-21074», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначає, що 28.02.2018 між [PERSON] та позивачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/6945442) згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «ВАЗ-21074», д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2019, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «ВАЗ-21074», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, тобто вчинення ним правопорушень передбачених ст.ст. 124 КУпАП. Вказує, що 18.01.2019 до позивача із заявою звернувся власник автомобіля «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] з приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком до умов Договору страхування. Зазначає, що 15.03.2019 позивачем згідно ремонтної калькуляції № АА3457ТМ від 25.01.2019 на підставі страхового акту № ОЦВ-19-32-932/1 від 27.02.2019 було здійснено страхове відшкодування в розмірі - 28 778,75 грн. Посилається на те, що із постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2019 вбачається, що [PERSON] керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, проте від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Вказує, що відповідно до абз. «а» п. 1 ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що відповідно до абз. «в» п. 1 ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 17.04.2019 та 13.06.2019 позивач звертався до [PERSON] із регресною вимогою (вих. № 08-03-14/3399) та із досудовим попередженням (вих.. № 08-03-14/5727), проте від відповідача кошти не надходили. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 19.09.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 08.10.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 10.10.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.01.2019 в м. Києві на вул. Лагерній, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ-21074», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2019, винним у скоєнні ДТП, що сталася 17.01.2019, було визнано [PERSON] (а.с.6). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача відповідно до полісу № АМ/6945442 була застрахована у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (а.с.5). Судом встановлено, що 18.01.2019 власник пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с.9). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № ОЦВ-19-32-932/1 та платіжного доручення № 14024 від 15.03.2019 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило на користь потерілого страхове відшкодування в сумі 28 778,75 грн. (а.с.24,26). Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2019 було визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністарвтиного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до абз. "в" п.п.38.1.1 п. 38.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 28 778,75 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1921,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підлягає задоволенню.

Outcome: approved