Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у [PERSON], [PERSON] (далі-Відповідачі) [INFO] народилася дитина - [PERSON]. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] Зазначають, що Відповідачі не приймають участі у вихованні та утриманні дитини. Малолітня дитина знаходиться в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького у відділенні ранньої медико-соціальної реабілітації з 28.03.2011 року по теперішній час. Відповідачі не відвідували і не цікавились дитиною понад 6 (шість) місяців. 14 серпня 2013 року СКМСД Ірпінського МВ ГУ МВС в Київській області, Київським міським будинком дитини ім. М.М. Городецького, ССД Ірпінської міської ради складено Акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про покинуту чи знайдену дитину. Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради №180/3 від 03.09.2013 року малолітній дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради №180/4 від 03.09.2013 року дитину влаштовано до державної дитячої установи на повне державне утримання. Враховуючи все вище викладене, просили позбавити Відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та передати її органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування подальшої долі; стягнути з Відповідачів аліменти на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що свідчить заява в матеріалах справи з проханням розгляду справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у їх відсутності та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що у [PERSON], [PERSON] [INFO] народилася дитина - [PERSON] (а.с.5). Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] (а.с.37). Судом встановлено, що Відповідачі не приймають участі у вихованні та утриманні дитини. Малолітня дитина знаходиться в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького у відділенні ранньої медико-соціальної реабілітації з 28.03.2011 року по теперішній час. Відповідачі не відвідували і не цікавились дитиною понад 6 (шість) місяців (а.с.8). 14 серпня 2013 року СКМСД Ірпінського МВ ГУ МВС в Київській області, Київським міським будинком дитини ім. М.М. Городецького, ССД Ірпінської міської ради складено Акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про покинуту чи знайдену дитину (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради №180/3 від 03.09.2013 року малолітній дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради №180/4 від 03.09.2013 року дитину влаштовано до державної дитячої установи на повне державне утримання (а.с.13). Судом встановлено, що Відповідачі повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків, ніколи не виховували і не утримували дитину, не забезпечували їй необхідних умов для життя, здоров'я і виховання, достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання та розвитку та захисту її законних прав та інтересів. Крім того, відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав Відповідачів відносно їх малолітньої дитини [PERSON] (а.с.14). Наведені вище обставини стверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], копією акту про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 14.08.2013 року, довідкою Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького від 22.05.2013 року № 258, копією висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідно до положень абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення і поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, своєю поведінкою та діями довели, що насправді не зацікавлені долею дитини, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, суд позбавляє відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, як батьки малолітньої дитини, ухиляються від виконання обов'язків по її матеріальному утриманню, дитина знаходяться на повному державному утриманні, позбавлення батьківських прав не звільняє Відповідачів від обов'язку щодо утримання дитини, тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та матеріальне становище, матеріальне становище платників аліментів, які є працездатними, і стягує з відповідачів аліменти на дитину в розмірі ? всіх видів заробітку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Таким чином, суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 150, 155, 157, 164 -166, 180 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved