Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення неустойки та інфляційних витрат по сплаті аліментів, покликаючись на те, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10 грудня 2009 року з відповідача стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. Відповідачем дане рішення належним чином не виконувалось, у зв'язку з чим станом на день подання позовної заяви утворилась заборгованість 72513,07 грн. Позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 36720 грн. та суму інфляційних втрат за прострочення зобов'язання в розмірі 13830,62 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10 грудня 2009 року з відповідача стягнено аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. Станом на 01.08.2014 року у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 72513,07 грн., що підтверджується довідкою начальника відділу ДВС Бусько РУЮ Львівської області Боруцькою І.В від 27 серпня 2014 року №1442/09-20/4356 (а.с.3). Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Відповідно до вимог ст.196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 36720 грн., виходячи з розрахунку наданого позивачкою, який суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню за прострочення зобов'язання та суму інфляційних витрат.

Outcome: approved