Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з 18 серпня 2000 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Крім цього в заяві повідомив про себе наступні дані, що він працює майстром у відокремленому підрозділі «Харківські магістральні електричні мережі» державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго», паспорт серії [NUMBER], виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 30.08.1995 року, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 18 серпня 2000 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області 18.08.2000 року. Від даного шлюбу в них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області 22.11.2000 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 04.08.2006 року. Згідно даних свідоцтв вбачається, що відповідач по справі є батьком дітей, оскільки в свідоцтві про їх народження він записаний батьком. В теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дітей. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, працює. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дітям. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати своїх дітей. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 183 Сімейного кодексу України в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved