Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.06.2014р. був укладений шлюб з відповідачкою та 26.08.2016р. розірвано. Під час шлюбу сторони вирішили інвестувати спільні кошти в будівництво багатоквартирного житлового будинку з метою набуття у власність квартири, у зв`язку з чим 23.12.2014р. між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та відповідачкою був укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 37-2312/2014-1. Об`єктом інвестування було визначено квартиру за адресою: [ADDRESS]. За спільні кошти позивач та відповідач проінвестували зазначену квартиру, тобто сплатили грошові кошти в розмірі 831 480,00 грн. 17.07.2017р. відповідачу була видана довідка, яка підтверджує її право отримання у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування. Оскільки спірна квартира є спільним сумісним майном сторін, позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], загальною площею 67,8 кв.м. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні. Пояснили, що саме відповідачка сплатила кошти за спірну квартиру, що підтверджується копіями квитанцій, на всіх платіжних документах саме вона зазначена як платник. Саме відповідачка самотужки отримала всі документи на спірну квартиру через рік після розлучення, що свідчить про те, що позивач тривалий час не цікавився спірною квартирою. Так само відповідачка після розлучення зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру. Після продажу ј частини квартиру [ADDRESS] відповідачка інвестувала отримані від продажу кошти в спірну квартиру. Позивач перебував на державній службі та мав занизькі доходи для того, щоб інвестувати щось в придбання нової квартири. За таких умов спірна квартира є особистою приватною власністю відповідачки та поділу як спільне майно подружжя не підлягає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є братом позивача, спірна квартира була придбана для потреб сім`ї, він особисто 3-4 рази сплачував у 2015р. кошти за квартиру у гривнях. Один раз сплачував кошти за спірну квартиру в доларах, загалом сплатив 40 тис.грн. В родині постійно велися розмови, що брат з дружиною будують квартиру. Кошти на проплату за квартиру надалися братом або його дружиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в грудні 2014р. вона передала кошти відповідачці в розмірі 45 тис. доларів, але розписки не має. В травні 2017р. подала позов до суду з приводу повернення цих грошей, але із-за непорядності адвоката відмовилась від позову. Оскільки розписка була втрачена, тому вона написала пізніше нову в січні 2018р.. Свідок підтвердила факт купівлі будинку [ADDRESS]. Допитаний у якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірну квартиру він знайшов сам, всі кошти були задекларовані, з відповідачкою проживали у батьків, які повністю їх утримували. Всі зароблені кошти витрачали на інвестування спірної квартири. Договір був укладений саме з відповідачкою, оскільки позивач перебував на державній службі. Підтвердив факт, що батьками відповідачки дійсно була продана квартира, але ці кошти були витрачені на добудову, ремонт та облаштування придбаного ними раніше будинку. Допитана у якості свідка відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що кошти, за які придбана спірна квартира, їй надала матір під розписку в грудні 2014р. У зв`язку з неповерненням коштів матір подавала позов до суду. Позивач кошти на купівлю квартири не надавав, оскільки мав дуже низьку заробітну плату. В родині не було розмов з приводу того, що спірна квартира купується особисто для відповідачки. Підтвердила факт проплати коштів за спірну квартиру нею та братом позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.06.2014р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. 23.12.2014р. між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та [PERSON] був укладений договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 37-2312/2014-1. Об`єктом інвестування було визначено квартиру [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплачено на рахунок ФК «Укрпереказ» кошти за договором доручення № 344 від 24.12.2014р., що підтверджується копіями квитанцій від 24.12.2014р. на суму 470 317,00 грн., від 21.01.2015р. на суму 74 000,00 грн., від 19.02.2015р. на суму 20 000,00 грн., від 22.05.2015р. на суму 41 350,00 грн., від 17.09.2015р. на суму 68 650,00 грн., від 11.01.2016р. на суму 160 350,00 грн., від 08.02.2016р. на суму 123 480,00 грн. Дослідивши надані відповідачем копії квитанцій про оплату суд встановив, що всі проплати за спірну квартиру здійснювалися відповідачем під час перебування сторін у шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 26.08.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON]. Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» від 17.07.2017р. на ім`я [PERSON] підтверджується її право на отримання у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування. Об`єкт будівництва введений в експлуатацію. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку від 31.01.2018р. квартири [ADDRESS] оціночна вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ 1 611 535,00 грн.. Згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2015р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали квартиру [ADDRESS]. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. До матеріалів справи долучено свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], його матір`ю є [PERSON]. Згідно довідки ф-3 від 04.10.2017р. [PERSON], [INFO], зареєстрований: [ADDRESS]. В матеріалах справи наявна копія розписки [PERSON], якою вона підтверджує, що кошти в сумі 45 000,00 доларів США, які вона позичила своїй дочці [PERSON] протягом 2014-2015р.р., повернуті їй в повному обсязі 06.01.2018р. Суд не приймає до уваги дану розписку, як належний доказ, оскільки вона складена не боржником, не в час отримання коштів, а після виникнення спору між сторонами. В матеріалах справи наявні копії квитанцій, чеків на придбання будівельних матеріалів, платником зазначений [PERSON], але суд не приймає їх до уваги, оскільки [PERSON] не є стороною по справі, питання щодо понесених на облаштування квартири витрат в даному процесі не розглядається. У відповідності до п. 24 Пленуму Верховного Суду України, затвердженого Постановою № 11 від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя частки майна є рівними якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним контрактом. Жодних домовленостей чи шлюбного контракту між позивачем та відповідачкою не існує. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв'язку з чим суд доходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], загальною площею 67,8 кв.м. На підставі викладеного та

Outcome: approved