Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків і доводи мотивує тим, що в період з серпня 2005 року по 2012 рік вона співмешкала з відповідачем - [PERSON]. Під час їхнього спільного проживання у них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На теперішній час дитина проживає разом з нею. Батько дитини згідно довідки виданого Волноваським відділом поліції Донецької області від 02.05.2018 року №4553/501/07-2018 знаходиться у розшуку. Дитина на теперішній час, із-за складної ситуації у регіоні, проведення ООС, та необхідності оздоровлення, потребує періодичного тимчасового виїзду за кордон. Тому, їй та дочці періодично потрібно виїжджати за кордон для відпочинку, але для цього необхідно дозвіл відповідача, а оскільки він знаходиться у розшуку, вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, і позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, про причини неявки суд не проінформував. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність проти заявлених вимог не заперечують, тому суд, причину неявки відповідача вважає неповажною і вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін з постановленням заочного рішення що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що в період з 2005 року по 2012 рік, позивач і відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час їхнього спільного проживання народилася донька [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час, позивач отримати дозвіл батька дитини не має можливості, у зв'язку із тим, що він перебуває у розшуку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України". Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державною кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16-річного віку, здійснюються тише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягай 16-річного віху, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримані я та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того І НИХ, З ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно із пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №222ог від 14 квітня 2017 року в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України. Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Позивач просить надати дозвіл на виготовлення проїзного документу її малолітній дитині для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків, для періодичного виїзду за кордон для відпочинку, у її супроводі без згоди та супроводу батька - відповідача у справі, строком на п'ять років. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно з ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Про те, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], вбачається з копії свідоцтва [NUMBER] про народження, де в графі батьки вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON], зроблено актовий запис №982, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька. Із наявної у матеріалах справи листа начальника СКР Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] №4553/501/07-2018 від 02.05.2018 року вбачається, що 29.09.2015 року було заведено ОРС категорії «Розшук» № 55-42 щодо [PERSON], [INFO], який ухиляється від відбуття покарання не пов'язаного з обмеженням свободи. Аналіз наведених та досліджених доказів дає суду підстави визнати, що позов позивача підлягає задоволенню, оскільки з наданих доказів вбачається, що малолітня донька - [PERSON] мешкає з матір'ю. Батько дитини [PERSON] знаходиться у розшуку, що позбавляє можливості позивача отримати від відповідача добровільної згоди щодо надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон строком на п'ять років від дня набрання рішенням суду законної сили у супроводі матері без згоди та супроводу батька, як таких, що ґрунтуються на законі та узгоджуються із батьківськими правами та обов'язками, покладеними на позивача як на матір. Вирішуючи питання щодо надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон, для періодичного виїзду за кордон для відпочинку, з метою необхідності оздоровлення, суд враховує ті обставини, що задля інтересів дитини, поліпшення її розвитку та стану здоров'я, в силу вимог діючого законодавства є необхідним оформлення неповнолітній дитині документа, оскільки остання не може бути позбавлена такої можливості. Також, надаючи право на тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду, для забезпечення реалізації даного права позивачем одночасно слід надати дозвіл на виготовлення проїзного документу без згоди батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved