Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 29 вересня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, та в цьому ж рішенні визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ј частини всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2010 року щомісячно до повноліття. В рішенні суду відображено, що відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, та зобов`язався добровільно сплачувати. З моменту припинення шлюбних відносин в 2010 році донька [PERSON] проживала з нею та перебувала на її утриманні. 05 вересня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] , з того часу він допомагає їй у вихованні та забезпеченні щоденних основних потреб доньки. З часу призначення аліментів відповідачем сплачувалися аліменти не в повному обсязі і не систематично. Тому в 2016 році звернулася до виконавчої служби та пред`явила до виконання виконавчий лист. Однак, станом на 01 липня 2018 року заборгованість відповідача по аліментах становила 35\~226 грн. 53 коп. Державним виконавцем неодноразово було попереджено відповідача про відповідальність за несплату аліментів. З того часу, коли відповідач почав перераховувати кошти на утримання дитини, він постійно звертався до Служби у справах дітей з заявами про проведення перевірки використання за призначенням сплачених коштів Однак, проведеними перевірками Органом опіки та піклування не виявилися факти нецільового використання нею аліментних коштів. В подальшому відповідач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів з ј до 1/6 частини. Маніпулюючи думкою дитини, діючи всупереч інтересам доньки, налаштовуючи її проти членів родини, відповідач в липні 2018 року вмовив доньку проживати разом з ним та його цивільною дружиною. Вказує, що вона ніколи не перешкоджала зустрічам та спілкуванню батька з донькою, тому щоб не травмувати доньку дозволила їй проживати з батьком, про що одразу повідомила орган опіки та піклування. У зв`язку з цим, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2019 року відповідача було звільнено від сплати аліментів на утримання доньки починаючи з 18 липня 2018 року. В звільненні від заборгованості по аліментах відмовлено. В березня 2019 року дочка повернулася проживати до неї, оскільки батько влаштував дитині сварку, при цьому застосував фізичну силу та вигнав дитину з дому. З того часу, батько перестав спілкуватися з донькою, її життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Однак вважає, що відповідач як батько дитини, зобов`язаний приймати участь в її утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду щомісячно до повноліття дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та адвокат Починок О.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дитини, та стягувати аліменти на банківський рахунок доньки, що відкритий на її ім`я, а не на користь позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 квітня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, та в цьому ж рішенні визначено місце проживання дитини разом з матір`ю. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ј частини всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2010 року щомісячно до повноліття. В рішенні суду відображено, що відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, та зобов`язався добровільно сплачувати. З моменту припинення шлюбних відносин в 2010 році донька [PERSON] проживала разом з відповідачем та перебувала на її утриманні. 05 вересня 2012 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , з того часу він приймає участь у вихованні дитини. Позивач вказує, що з часу призначення аліментів відповідачем сплачувалися аліменти не в повному обсязі і не систематично. Тому в 2016 році вона звернулася до виконавчої служби та пред`явила до виконання виконавчий лист. З того часу, коли відповідач почав перераховувати кошти на утримання дитини, він постійно звертався до Служби у справах дітей з заявами про проведення перевірки використання за призначенням сплачених коштів. Однак, проведеними перевірками Органом опіки та піклування не виявилися факти нецільового використання нею аліментних коштів, що листом Служби у справах дітей від 18 червня 2018 року. В травні 2018 року відповідач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів з ј до 1/6 частини. В період розгляду даної позовної заяви, а саме в липні 2018 року відповідач вмовив доньку проживати разом з ним та його цивільною дружиною. Позивач в позові зазначає, щоб не травмувати доньку дозволила їй проживати разом з батьком, про що одразу повідомила орган опіки та піклування (копія заяви від 25 липня 2018 року міститься в матеріалах справи). У зв`язку з цим відповідач позовні вимоги змінив та просив звільнити його від сплати аліментів та сплати заборгованості по аліментах в розмірі 35\~268 грн. 28 коп. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2019 року позов було задоволено частково, відповідача було звільнено від сплати аліментів на утримання доньки починаючи з 18 липня 2018 року. В звільненні від заборгованості по аліментах відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З березня 2019 року дочка повернулася проживати до матері. Факт проживання [PERSON] з матір`ю підтверджується Актом від 27 березня 2019 року, відповідно до якого працівниками школи, яку відвідує дитина, засвідчено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю, вітчимом [PERSON] та братом [PERSON] , 2013 року народження, за адресою: [ADDRESS] . В Акті також зазначено, що зі слів матері батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, враховуючи те, що з березня 2019 року і по даний час дочка [PERSON] проживає з матір`ю, що відповідачем в судовому засіданні не оспорюється, суд вважає, що позивач має право на стягнення аліментів на утримання дочки. В своєму відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач, дійсно, зверталася до органів поліції з заявою про відкриття кримінального провадження відносно до нього за правовою класифікацією ч. 1 ст. 164 КК України по факту ухилення від сплати аліментів. Однак, вказане провадження закрите вже тривалий час, про що достовірно знала позивач та намагалася ввести суд в оману щодо реального піклування про доньку та ставлення до неї. Також зазначив, що він неодноразово звертався до виконавчої служби та служби у справах дітей для перевірки цільового використання аліментів, так як на його переконання на дитину вони не витрачалися. У листах відповідях зазначалося, що відсутні підтвердження нецільового використання коштів, а також було рекомендовано звернутися до Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Так, ним 20 липня 2018 року було заключено договір про надання соціальних послуг консультування № 39 для визначення психоемоційного стану доньки [PERSON] . Відповідно до інформації № 719 від 04.09.2018 року щодо проведення психологічного дослідження, проведеного директором міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, було встановлено, що на той час зі згоди позивача донька проживала з відповідачем, стосунки були охарактеризовані як довірливі, наявний оптимальний емоційний контакт з дитиною. Також зазначено, що в зв`язку зі сварками дорослих вона в сім`ї позивача проживати не бажає, а бажає проживати в сім`ї батька, де почуває себе комфортно. Вказує, що зазначення позивача щодо застосування ним в березня 2019 року до дитини фізичної сили, та те що він виганяв дитину з дому, є безпідставними та голослівними, оскільки в цей час він взагалі перебував поза межами міста. В теперішній час, він не має офіційного працевлаштування, опікується, проживаючи разом, здоров`ям своєї матері [PERSON] , 1954 року народження, яка є пенсіонером та страждає на ряд хронічних хвороб, вона потребує постійного догляду та значних витрат на медичні препарати. При цьому, відповідачем до суду надано копії консультативних висновків та медичних документів за 2015 та 2017 роки. Доказів про розмір пенсії, яку отримує мати, а також про розмір допомоги, необхідної на її утримання та лікування, відповідачем суду не надано. Крім того, в судовому засіданні відповідач зазначив, що відкрив на ім`я доньки банківський рахунок та вона має картку, на яку він періодично переказує кошти. Тому враховуючи той факт, що донька періодично тривалий час проживає з ним, вважає за доцільне здійснювати одержання та розпорядження аліментами донькою самостійно. Однак, вказані посилання відповідача суд оцінює критично, оскільки жодними належними доказами факту добровільного надання ним матеріальної допомоги дочці на даний час суду не надано. З наданої копії банківського документу вбачається, що, дійсно, на ім`я дитини відкритий рахунок, однак відомості про суми, які перераховувалися чи знаходяться на вказаному рахунку, відсутні. В судовому засіданні також зазначив, що розмір заборгованості по аліментах, на даний час є значно меншою, ніж вказує позивач. Однак, належних доказів на підтвердження даних тверджень суду не надано. \~ \~ \~ \~Відповідач вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів необхідно визначити в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітків. \~ \~ \~ \~Однак, з такими доводами відповідача, суд не може погодитися, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених\~статтею 150\~СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році встановлені наступні розміри: прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць у\~розмірі з\~1\~січня 2019\~року -\~1853\~гривні,\~з 1\~липня -\~1936\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2027\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~2027\~гривень,\~з 1\~липня -\~2118\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2218\~гривень; працездатних\~осіб:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2007\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2102\~гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач офіційно не працює, однак є працездатною особою, та відповідно має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходу відповідача за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3\~ст.181 СК України. Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо вимоги відповідача про стягнення аліментів на банківську карту дитини, а не на користь матері, суд вважає, що вона не може бути задоволена, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~цивільного кодексу України. Відповідно ч. 2\~ст. 186 СК України\~у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином,\~згідно вимог\~чинного сімейного законодавства, лише у разі нецільового використання коштів одержувачем аліментів, платник аліментів має право звернутися до суду з окремим позовом про внесення аліментів на особистий рахунок дитини, який має бути відкритий лише у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України\~звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved