Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він має доньку [PERSON], [INFO], яку в 1966 році усиновили з колишньою дружиною, оскільки своїх дітей не мали. На даний час йому 80 років, він по складним життєвим обставинам залишився без житла; пенсію, яку він отримує, йому не вистачає на прожиття та на лікування, а тому він має намір перейти проживати в будинок-інтернат, де обов'язковою умовою перебування є стягнення на його користь аліментів з його працездатної доньки, а тому вимушена звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив до суду письмову заяву, в якій просив задовольнити його позов повністю, розглянути справу у його відсутності, та вказував, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час судового засідання, а тому відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наданих у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши заяву позивача та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Положення ч.2 ст.202 та ст.204 СК України передбачають підстави звільнення дочки та сина від обов'язку щодо утримання батьків, якими є позбавлення батьків батьківських прав і ці права не були поновлені та ухилення останніх від виконання батьківських обов'язків. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком відповідачки [PERSON], відносно якої не був позбавлений батьківських прав. Позивач є пенсіонером. Таким чином позивач є непрацездатною особою. Судом встановлено, і це не заперечується сторонами по справі, що позивач є пристарілою особою, часто хворіє та потребує сторонного догляду. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідачки, суд враховує роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч.1 ст.205 СК України). Так як відповідачка є працездатною, суд вважає, що з неї підлягають стягненню аліменти у частці від заробітку (доходу) та вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача, зазначений ним розмір аліментів, а саме по 1/8 частині всіх доходів відповідача, щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. на прибуток держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved