Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем зареєстрували шлюб 29.09.1990 року, від подружнього життя мають двох дітей. Повідомив, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що не зійшлися характерами, намагання позивача зберегти сім'ю ні до чого не призвели і не дали позитивного результату. На цей час подружжя живе окремо, та не підтримують жодних подружніх стосунків. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та просить шлюб розірвати. У судовому засіданні 01.03.2017 року позивач позов підтримав повністю із підстав, наведених у заяві та пояснив, що причиною непорозумінь в сім'ї є несумісність характерів, відповідач постійно вчиняє сварки, у них склалися вкрай неприязні стосунки і примирення між ними неможливе. Відповідач в судове засідання 01.03.2017 року не з'явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заперечення на позовну заяву, та повідомила, що у серпні 2016 року чоловік пішов із дому, проте інколи їх відвідує, заперечує проти наявності в неї іншого чоловіка, також вказала, що їх спільна донька [PERSON] є інвалідом ІІ групи, інвалідом з дитинства і розірвання шлюбу може негативно відобразитися на стані її здоров'я, і тому просила відмовити в задоволенні позову про розірвання шлюбу. В судове засідання 04.04.2017 року позивач не з'явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Після наданого судом строку для примирення позивачем подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він позов підтримав, пояснив, що примирення з відповідачем не відбулося, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання 04.04.2017 року не з'явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Після наданого судом строку для примирення відповідачем подана заява про розгляд справи без її участі, в якій вона позов визнала, пояснила, що примирення з позивачем не відбулося, не заперечує проти розірвання шлюбу. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 29.09.1990 року у виконавчому комітеті Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (актовий запис № 20), що стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). У сторін є двоє дітей - [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи, інвалідом з дитинства, та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю, що визнається поясненнями сторін. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, тривалий час спільно не проживають, у сторін наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. За строк, наданий судом для збереження сім'ї - примирення не відбулося. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи відсутність заяви відповідача про відновлення свого дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище "[PERSON]". При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд враховує позицію позивача, який не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача.

Outcome: approved