Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

позивач звернувся з позовом до суду до відповідача, третіх осіб про зняття арешту з автомобіля марки Нісан НАВАРА, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що належить йому на праві власності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ухвалою Верховинського районного суду від 07.12.2015 постановленою в цивільній справі №340/727/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , накладено арешт на транспортний засіб марки Нісан НАВАРА, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, він являється власником даного транспортного засобу та не являється стороною по справі №340/727/15-ц, в межах якої накладено арешт, внаслідок чого позбавлений права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 17.06.2021 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Відповідач відзиву на позовну заяву, треті особи письмових пояснень щодо спору, у строк встановлений судом, не надали. Ухвалою суду від 29.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву, якою позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, розгляд справи просить проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову, розгляд справи просить проводити без його участі. Треті особи в судове засідання не з`явилися повторно, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представника третьої особи Верховинського відділу ДВС у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Г.Мартищук надійшла заява про розгляд справи без її участі, при вирішенні позову покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та результатами відстеження поштової розсилки з офіційного сайту Укрпошти. А тому, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі третіх осіб. Оскільки, учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи без їх участі, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд задовольняє позовні вимоги враховуючи наступне. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.3) позивач [PERSON] являється власником транспортного засобу марки NISSAN NAVARA, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Реєстрація транспортного засобу здійснена 02.12.2015. Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015, постановленої в межах цивільної справи №340/727/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено заборону відчуження зокрема на автомобіль NISSAN NAVARA, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності. Як вбачається з виконавчого провадження №49647149 (а.с.6) відкритого на виконання ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 07.12.2015, боржником в даному виконавчому провадженні являється [PERSON] , стягувачем - [PERSON] . Дане виконавче провадження на даний час закінчене на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме фактичне повне виконання. Таким чином, з наведенного вбачається, що заборона відчуження на належний [PERSON] на праві власності, автомобіль марки NISSAN NAVARA, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] накладена в межах цивільної справи, в якій він не являється стороною по справі та боржником згідно виконавчого провадження. Заходи забезпечення позову, судом були вжиті відносно майна відповідача по справі та боржника за виконавчим провадженням [PERSON] . Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За роз`ясненнями п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Також, згідно з ч.4,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, оскільки власником транспортного засобу марки NISSAN NAVARA, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] являється позивач, який не був боржником у виконавчому провадженні в межах якого накладено заборону відчуження на спірний автомобіль, що позбавляє його права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд, в інший визначений законом спосіб, позивач позбавлений можливості усунути перешкоди у здійсненні розпоряджання своїм майном, а тому позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved