Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. посилаючись на те, що у грудні 2016 року від державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ він дізнався, що 30 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 3990, яким запропоновано стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP51240038 від 24 травня 2006 року в загальному розмірі 70 751,11 грн. та витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн., разом 72 451,11 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України « Про нотаріат», а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову , мотивуючи тим, що при вчиненні виконавчого напису були дотримані вимоги чинного законодавства України. Представник третьої особи міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіслала письмові пояснення на позов та копії матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3990, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP51240038 від 24 травня 2006 року в розмірі 70 751,11 грн, з яких : залишок заборгованості за кредитом - 2 956,20 грн; заборгованість за відсотками - 18 931,14 грн ; пеня - 45 494,67 грн ; штраф 3 369,10 грн, та витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису -1700 грн., а разом 72 451,11 грн. Виконавчий напис вчинено на підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29 липня 2015 року. До цієї заяви банком додано : заяву позичальника \\ кредитний договір\\ від 24.05.20006 р. , довіреність представника банку, інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей, письмову вимогу адресовану [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором № DNH4KP51240038 від 24 травня 2006 року, квитанцію відділення поштового звязку, опис вкладеного до цінного листа, заяву позичальника № DNH4KP51240038 від 24 травня 2006 року, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. За заявою банку Білоцерківський МВ ДВС відкрив виконавче провадження № 48673793 з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису. 12 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] В своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він дізнався про оспорюваний виконавчий напис лише від державного виконавця у грудні 2016 року , з яким він не погоджується , оскільки при його вчиненні нотаріусом було порушено приписи ст.ст. 78,88 Закону України «Про нотаріат» та інші нормативні акти, повідомлення банку про заборгованість він не отримував, проти розміру заборгованості заперечує, з розрахунку заборгованості, наданої банком нотаріусу, не вбачається її безспірності, заборгованість обрахована за понад трирічний строк позовної давності. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.78 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено п.3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений заборгованості. Відповідно до розяснень наданих судам у п.13 постанови пленуму ВСУ №2 від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. ( Абзац перший пункту 13 із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 ( v0002700-95 ) від 13.01.95, N 12 ( v0012700-96 ) від 01.11.96 ). Судом враховується, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно до ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що ПАТ КБ « ПриватБанк» не було надано приватному нотаріусу [PERSON] необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] . Так, банк для вчинення виконавчого напису подав нотаріусу кредитний договір у вигляді заяви позичальника, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, а також копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № DNH4KP51240038 від 24 травня 2006 року адресованої [PERSON] з копією чека з відділення поштового звязку. На думку суду, копія вказаної вимоги та фіскального чека жодним чином не підтверджує того, що [PERSON] цю вимогу отримав та знав про заборгованість перед банком саме з цієї вимоги і при цьому не заперечує щодо розміру заборгованості. Отже, банк не виконав свій обовязок надати нотаріусу докази безспірності заборгованості [PERSON] В звязку з цим, не можна вважати правомірним вчинення нотаріусом виконавчого напису. Не отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором обєктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватиБанк». [PERSON] був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою банку чи повідомити про наявність спору між ним та банком щодо суми заборгованості, що обєктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з рахунку боржника, [PERSON] не здійснив жодного платежу на погашення отриманого 24.05.2006 р. кредиту . З копії кредитного договору вбачається, що кредит надано строком на 12 місяців, тобто, до 24.05.2007 року. Відповідно до виконавчого напису стягнення нотаріусом проведено за девять років, один місяць та два дні, а саме з 24 травня 2006 року по 17 липня 2015 року. Таким чином, відповідно до розрахунку , порушення зобов'язання щодо несвоєчасного погашення кредиту виникло 24 травня 2006 року. Отже, щонайпізніше з 24 травня 2007 року і протягом наступних трьох років у банку виникло право задовольнити свої вимоги до боржника [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису 29 липня 2015 року, тобто, після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги до боржника [PERSON] і без надання доказів безспірності його заборгованості , а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, у звязку з чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 960 грн.

Outcome: approved