Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 22 травня 2015 року померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом у вигляді земельного паю, розміром 4,6923 га, що розташований на території [PERSON] сільської ради. Вони звернулись до нотаріуса щоб оформити спадщину після смерті матері, однак з'ясувалось що ними пропущено шестимісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Позивачі вказують, що причиною пропуску даного строку є те, що після смерті матері вони робили поминки, обіди, переживали важку втрату досить близькою людини, отримали важкий психологічний стрес та не могли думати про спадщину. Також вважають поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини невірну про інформованість їх оточуючими стосовно строків прийняття спадщини в частині нерозповсюдження їх на дітей та віддаленість їх постійного місця проживання по відношенню до місця відкриття спадщини. Наведені причини, на думку позивачів є поважними та обєктивними, тому вони просили суд визначити їм додатковий двохмісячний строк для подання заяв нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], яка настала 22 травня 2015 року. В судове засідання позивачі та їх представник адвокат [PERSON] не з'явились. Представник надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності та позивачів. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Липовецького району в судове засідання не з'явився, сільський голова села Брицьке, Липовецького району надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. Враховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та визначено відповідно до них правовідносини: 22 травня 2015 року в селі Конюшівка, Липовецького району, Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 310794 (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно відповіді отриманої від нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті, 22 травня 2015 року, [PERSON] спадкова справа не заведена. Позивачі, являються дітьми спадкодавця, на що вказують свідоцтва про народження серія ЯК № 951423 та серія І-АМ № 380872 ( а. с. 9, 10) та свідоцтво про шлюб серія І-АМ № 324387 ( а. с. 10) позивачки [PERSON], з якого вбачається, що в зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] набула прізвища "Марчук". Будучи дітьми спадкодавця - позивачі, відповідно до ст. 1261 ЦК України являються спадкоємцями першої черги за законом та висловили свій намір щодо успадкування майна після смерті матері, звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, проте пропустили визначений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця для прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269, 1270 ЦК України (2004 року). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачами обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх матері - [PERSON] є поважними, оскільки пов'язані вони з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: approved