Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом в якому просить визнати за ним право власності право власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири №6, яка знаходиться у буд.11 на пл. Кропивницького у м. Львові. Свої вимоги мотивують тим, що 20 березня 2010 року в м.Львові, померла його мати, [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на 1/2 частку квартири №6, яка знаходиться у буд.11 на пл. Кропивницького у м. Львові. На час смерті його матері, інших спадкоємців крім нього не було та немає. Він в порядку передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину, оскільки на час перебування в Україні проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у квартирі № 6, яка знаходиться в м.Львові, на пл.Кропивницького, буд. 11, і постійно утримував спадкодавця, доглядав матір та надавав матеріальну допомогу, і як наслідок протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини не звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від неї. Однак він має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є 1/2 частка квартири\~ № 6, яка знаходиться в м.Львові, на пл.Кропивницького, буд. 11, оскільки, відповідно до повідомлення від 20.11.2017 року № 493/01-16 приватного нотаріуса [PERSON], вважаюсь таким, що не прийняв спадщину, що є перешкодою для набуття права власності на обєкт нерухомого майна, яким є квартира, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в нотаріуса, а тому вважає, що його право та інтереси порушені як спадкоємця, змушений звернутись до суд за захистом такого. Просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечували проти його задоволення, посилаючись докази які містяться в матеріалах справи та те, що позивачем не подав належних документів нотаріусу на успадкування на 1/2 частку квартири №6, яка знаходиться у буд.11 на пл. Кропивницького у м. Львові після смерті матері. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20 березня 2010 року в м.Львові, померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно 1/2 частка квартири\~ № 6, яка знаходиться в м.Львові, на пл.Кропивницького, буд. 11, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 03 квітня 1998 р. та власником іншої 1/2 частки квартири\~ № 6, яка знаходиться в м.Львові, на пл.Кропивницького, буд. 11, є позивач згідно вищезазначеного свідоцтва. Спадкове майно 1/2 частка квартири\~ № 6, яка знаходиться в м.Львові, на пл.Кропивницького, буд. 11 позивачем не успадковане після смерті матері [PERSON], але було заведено спадкову справу у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON]. (повідомлення від 20.11.2017 року № 493/01-16) вбачається, що нотаріусом позивачу було розяснено, що йому слід звернутися до суду за визнанням права власності в порядку спадкування. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положенням п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд також приходить до висновку, що позивач як спадкоємець за законом наділений всіма правами та обовязками, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і фактично прийняв спадщину матері [PERSON], померлої 20.03.2010 року та вступив у володіння та управління вищевказаним майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем та не заявив про відмову від неї. Згідно із\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири №6, яка знаходиться у буд.11 на пл. Кропивницького у м. Львові, оскільки є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому позов підставний, слід його задовольнити.

Outcome: approved