Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа Мелекінська сільська рада Мангушського району Донецької області про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої ділянки та приведення її до придатного для використання стану, за наступних підстав. Відповідно до рішення Мелекінської сільської ради №6/5-178 від 15.02.2011 року, для індивідуального дачного будівництва позивачу [PERSON] було передано у власність земельну ділянку, площею 0,02га, яка розташована по вул. Безуха, 51/26 у с.Білосарайська Коса Першотравневого (Мангушського) району Донецької області. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджено державним актом серії ЯЛ №936194. На час видачі державного акту про право власності на земельну ділянку суміжні землекористувачі були відсутні, оскільки земельна ділянка межувала з землями Мелекінської сільської ради. В подальшому, відповідачу [PERSON] була погоджена та передана у власність суміжна земельна ділянка (1423984400:02:000:3146) за адресою вул. Безуха, 51/28. Позивач зазначає, що відповідачем не дотримано норми ДБН, внаслідок чого має місце незаконне зайняття житловою конструкцією будинку [PERSON] земельної ділянки, належної [PERSON] Незважаючи на вказані порушення, з метою створення вигляду законності своїх дій, [PERSON] встановив залізобетонний паркан із захопленням її земельної ділянки на 1м 55см. Порушуючи правила добросусідства, без дотримання межових знаків та ігноруючи вимоги ДБН, [PERSON] збудував житлову споруду частково розташувавши її із самовільним захопленням суміжної земельної ділянки, внаслідок чого північний кут будинку та частково північно-західна стіна будинку розташована на земельній ділянці [PERSON] З метою відновлення межових знаків позивачка вимушена була звернутись до землевпорядної організації ТОВ «ПЕФ «Землі Приазов'я», співробітниками якої були визначені порушення землекористування, шляхом самовільного захоплення [PERSON] земельної ділянки [PERSON] Наведені факти підтверджуються актом винесення та закріплення на місцевості меж землекористування громадянки [PERSON] для індивідуального дачного будівництва по вул. Безуха, 51/26 у с. Білосарайська Коса у Мангушському районі Донецької області разом із доданою схемою кроків межових знаків та кадастровим планом вказаної земельної ділянки з якого об'єктивно вбачається, що житлова конструкція (на кадастровому плані визначена як «ЖК») заходить за межу земельної ділянки [PERSON] (яка позначена чорною лінією від позначки «2» до позначки «З»). З цих підстав [PERSON] застосовувались заходи щодо повідомлення компетентних органів про факт вказаного порушення землекористування, здійснений [PERSON], проте ніяких заходів щодо встановлення в діях відповідача порушення норм земельного законодавства компетентними органами вжито не було, а звернення [PERSON] були проігноровані. З огляду на викладене, позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, площею 0,0200 га, яка розташованою по вул. Безуха, 51/26, у с.Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області (кадастровий номер 1423984400:02:000:3175) - шляхом знесення залізобетонного паркану та житлової конструкції, збудованих [PERSON] на території даної земельної ділянки та приведенням відповідачем вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі ордеру на надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, явку свого представника не забезпечив, а тому суд за наявності згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно\~ст. 81 ч. 1 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є власницею земельної ділянки, загальною 0,0200 га, яка розташованою по вул. Безуха, 51/26, у с.Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області (кадастровий номер 1423984400:02:000:3175), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 936194 від 19.04.2011 року(а.с.11). Як вбачається з Акту винесення та закріплення на місцевості меж землекористування [PERSON] для індивідуального дачного будівництва по вул.. Безуха,\~51/26,\~у с.Білосарайська\~Коса Мангушського\~району Донецької\~області від 18.08.2017 року, складеним інженером-землевпорядником [PERSON], за участю власниці [PERSON], по що свідчить його підпис на Акті, а також за підписами інженера-землевпорядника [PERSON]О та директора ТОВ «ПЕФ «Землі Приазовя» [PERSON] та кадастрового плану, проведено винесення та закріплення на місцевості межі даної земельної ділянки металевими штирями, із визначенням кроків кутів повороту, з яких також вбачається, що житлова конструкція (на кадастровому плані визначена як «ЖК») заходить за межу земельної ділянки [PERSON] (яка позначена чорною лінією від позначки «2» до позначки «З»)(а.с.12-13) Судом за клопотанням представника позивача призначалася комплексна будівельно-технічна експертиза, згідно висновку якої кадастрові плани земельних ділянок, належних [PERSON] №1423984400:02:000:3175 та [PERSON] №1423984400:02:000:3146, виконано та надано у додатку до даного висновку. Також встановлено, що суміжна межа земельної ділянки №1423984400:02:000:3146 та земельної ділянки №1423984400:02:000:3175, визначена за правовстановлюючими документами, не відповідає фактичній суміжній межі, яка відмежовує обидві земельні ділянки. Розташування житлової будівлі та огорожі земельної ділянки відповідача кадастровий №1423984400:02:000:3146, вказавши часткове захоплення земельної ділянки позивача кадастровий №1423984400:02:000:3175, надано у кадастровому плані земельної ділянки позивача [PERSON] у додатку № 1 до даного висновку. Житлова будівля [PERSON]І займає частину земельної ділянки [PERSON] №1423984400:02:000:3175 площею 0,20кв.м. Огорожа, яка розташована на земельній ділянці позивача та відокремлює площу, зайняту [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON] №1423984400:02:000:3175 площею 3,27кв.м. Житлова будівля відповідача [PERSON] не відповідає п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування та забудова територій» по відношенню до суміжної межі із земельною ділянкою №1423984400:02:000:3175, яка належить позивачу [PERSON] (а.с.64-69). Згідно із частиною 1\~статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог статті 125 ЗК України право власності\~на земельну\~ділянку,\~а також\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають з\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав.За правилами частини першої статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 321 ЦК України\~встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом\~статті 391 ЦК України\~\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 55 Закону України «Про землеустрій», визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Згідно з п. 3.25* ДБН 360-92 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Отже, з наданих позивачем документів та висновку комплексної будівельно-технічної експертизи достовірно встановлено, що межі земельної ділянки позивача порушені, оскільки залізобетонний паркан та житлова конструкція відповідача знаходяться на належній їй земельній ділянці. В силу\~ст. 91 ч. 1 п. г ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. У\~статті 1\~Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»\~зазначено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність, або надання у користування (оренду), або за відсутності вчиненого правочину, щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав. При цьому таке використання за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб. Згідно зі\~статтею 212 ЗК\~України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Таким чином позивач, як законна власниця, має право вимагати усунення будь-яких порушень її прав у здійсненні користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: с. Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області вул. Безуха буд. 51/28. Враховуючи наведене,\~порушені права\~позивача на\~земельну ділянку\~підлягають захисту,\~а тому\~є підстави\~дляусунення перешкоди у користуванні [PERSON] належною їй на підставі державного акту серії ЯЛ № 936194 земельною ділянкою, площею 0,0200 га, яка розташованою по вул. Безуха, 51/26, у с.Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області (кадастровий номер 1423984400:02:000:3175) - шляхом знесення залізобетонного паркану та житлової конструкції, збудованих [PERSON] на території земельної ділянки, площею 0,0200 га, яка розташована по вул. Безуха, 51/26 у с.Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області (кадастровий номер 1423984400:02:000:3175) та приведенням [PERSON] вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан, тим самим суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. Задовольняючи позов повністю, суд, відповідно до\~ст. 141 ЦК України, стягує із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються із витрат за сплату судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved