Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 11 лютого 2016 року звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві зазначили, що [INFO] року померла їхня мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двох земельних ділянок згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та [NUMBER], які розташовані на території Рябоконівської сільської ради. За життя [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачам. Позивачі мають намір успадкувати майно, оскільки являються спадкоємцями за заповітом, в зв'язку з чим звернулися до суду з позовом та прохають визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 4,6860 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 4,7025 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] після смерті матері [PERSON] В відкрите судове засідання позивачі не з'явилися, однак надали суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутність. Представник відповідача - Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є земельні ділянки площею 4,7025 га та площею 4,6860 га, які розташовані на території Рябоконівської сільської ради, що належали заповідачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується копіями вказаних Державних актів на право власності на земельну ділянку, оскільки оригінали Державних актів на право власності на земельну ділянку втрачені, про що свідчить оголошення в газеті «Промінь» та довідкою відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 16.05.2016 року №9-20.25-0.8-879/2-16. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Рябоконівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 22 серпня 2007 року, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON]. На день смерті заповідача заповіт не відмінявсь та не скасовувався, про що свідчить довідка виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради № 73 від 17.03.2016 року. Також, як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області №682/02-14 від 10.05.2016 року, що згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 2013- 2016 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Також, як вбачається зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці після смерті заповідача - [PERSON]., мають законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved