Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась із позовом в суд до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з всіх видів заробітку але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка проживає із дитиною, а відповідач самоусунувся від обовязку по утриманню дитини, хоча зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Він не піклується про дитину, про стан її здоровя, не займається її вихованням, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина потребує матеріальної допомоги, проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Проте вона не має можливості самостійно забезпечувати належне утримання та розвиток дитини, а тому просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторонами 13.09.2014 року уклали шлюб за актовим записом № 510. (а.с.4). Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері так і батька. Син проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, наявність чи відсутність на його утриманні інших дітей. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved