Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 9127,60 грн., пеню в розмірі 3968,62 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 244,55 грн., інфляційні витрати в розмірі 4110,40 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 грудня 2013 року близько 12.00 год. за адресою вул. Стрийська, 48 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу - «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON], який був під, керуванням [PERSON], застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3865808, та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], який був під керуванням його. 09 грудня 2013 року ним було подано до відповідача повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду та всі необхідні документи, для виплати належного страхового відшкодування, яке було прийняте аварійним комісаром [PERSON] По його заяві судовим експертом [PERSON] було складено Висновок № 554/08/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.07.2014 року, у заповідності до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] станом на момент виконання дослідження становить 11428, 92 грн. 17 липня 2014 року ним було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, яка була прийнята та зареєстрована за вх. № 280 зо 17 липня 2014 року. 15 вересня 2014 року ним було отримано повідомлення від страхової компанії за вих. № 363 від 15.09.2014 року про те, що розмір страхового відшкодування становить 9 127, 60 грн. (дев'ять тисяч сто двадцять сім гривень 60 копійок) та буде перерахований на сказаний рахунок у термін, визначений п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 24 жовтня 2014 року ним було отримано повідомлення від страхової компанії за вих. № 417 від 24.10.2014 року про те, що страховою компанією визнано вартість матеріального збитку власнику автомобіля [NUMBER] без врахування ПДВ у розмірі 9127, 60 грн., та було запропоновано йому у разі погодження з даною сумою, повідомити страхову компанію. Листом від 15 листопада 2014 року він повідомив відповідача, що він погоджується з розміром страхового відшкодування та просить перерахувати кошти яв вказаний рахунок. З метою утримання страхового відшкодування він неодноразово звертався до відповідача про виплату страхове відшкодування в розмірі 9127,60 грн.. Вважає такі дії відповідача незаконними та необґрунтованими, такими, що порушують умови Договору та норми чинного законодавств України, а тому просить стягнути вказану суму у судовому порядку. Крім цього повернення коштів у зазначений термін відповідачем не було здійснено, а тому внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов'язання, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3968,62 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 244,55 грн., інфляційні витрати в розмірі 4110,40 грн.. Крім цього, йому була завдана і моральна шкода, яка полягала у тому, що йому пошкодили автомобіль, а це в свою чергу стало причиною її моральних страждань. Порушено його звичайний спосіб життя через затягування відповідачем процесу виплати відшкодування на ремонт автомобіля, порушення ним своїх зобовязань за договором страхування. При цьому переживання посилились небажанням відповідача відшкодувати завдані збитки. Заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 1000 грн., а тому просить стягнути вказану суму у судовому порядку. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву 04.02.2016р. з якої видно, що просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники відповідача у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Суд дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року близько 12.00 год. за адресою вул. Стрийська, 48 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу - «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON], який був під, керуванням [PERSON], застрахованого за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3865808, та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], який був під керуванням позивача. 09 грудня 2013 року позивачем було подано до відповідача повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду та всі необхідні документи, для виплати належного страхового відшкодування, яке було прийняте аварійним комісаром [PERSON] По заяві позивача судовим експертом [PERSON] було складено Висновок № 554/08/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.07.2014 року, у заповідності до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] станом на момент виконання дослідження становить 11428, 92 грн. 17 липня 2014 року позивачем було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, яка була прийнята та зареєстрована за вх. № 280 зо 17 липня 2014 року. 15 вересня 2014 року позивачем було отримано повідомлення від страхової компанії за вих. № 363 від 15.09.2014 року про те, що розмір страхового відшкодування становить 9 127, 60 грн. (дев'ять тисяч сто двадцять сім гривень 60 копійок) та буде перерахований на сказаний рахунок у термін, визначений п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 24 жовтня 2014 року позивачем було отримано повідомлення від страхової компанії за вих. № 417 від 24.10.2014 року про те, що страховою компанією визнано вартість матеріального збитку власнику автомобіля [NUMBER] без врахування ПДВ у розмірі 9127, 60 грн., та було запропоновано у разі погодження позивача з даною сумою, повідомити страхову компанію. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Листом від 15 листопада 2014 року позивач повідомив відповідача, що він погоджується з розміром страхового відшкодування та просить перерахувати кошти яв вказаний рахунок у вказаній заяві. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити Страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Проте станом на дату постановлення рішення суду відповідачем жодної виплати не здійснено позивачу, а згідно Закону, виплата повинна була бути здійснена ще до 08 листопада 2014 року позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди , відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.22 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У ч.1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, вирішуючи питання стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивач [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 9127,60 грн., оскільки відповідає фактичним обставинам, матеріалам справи, умовам договору і вимогам закону. Крім цього, оскільки відповідач прострочив виконання свого зобовязання, а саме не повернув позивачу до 08 листопада 2014 року по 29.09.2015 року грошових коштів у розмірі 9127,60 грн., грн., а тому суд вважає, до відповідач допустив прострочення виконання зобов'язання, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 3968,62 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 244,55 грн., інфляційні витрати в розмірі 4110,40 грн., згідно розрахунку позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Однак моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів(ч.2 п.2 ст.23 ЦПК України). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення його прав та спричинення моральних страждань. При визначенні розміру суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань, їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Однак в цій частині позовні вимоги слід задовольнити повністю, в сумі 1000 грн., оскільки, позивач внаслідок ДТП позивач переніс психологічний стрес, погіршився його стан здоровя через пошкодження його автомобіля, змушений був витрачати багато часу для ремонту свого автомобіля, прикладав додаткові зусилля та поніс невиправданих витрат у звязку з неможливістю користуватись автомобілем протягом часу його ремонту та при цьому зазнав багато принижень зі сторони відповідача, безпідставної тяганини, щоб повернути страхове відшкодування, витрачав час на судові засідання з метою встановлення істини, а тому слід стягнути з відповідача суму завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 487,20 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved