Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, та згідно позовних вимог зазначив про те, що відповідач не проживає в [INFO] понад один рік без поважних причин, тому просив задовольнити позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка у судове засідання не зявилася, до суду надала письмову заяву з прохання слухати справу в її відсутність, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації відповідача, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування квартири від 14.041.2006 р. посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №241, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до довідки про зареєстрованих, в спірній квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] та син позивачки [PERSON], [INFO] Згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 2284422 від 14.04.2006 р., власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 14.04.2006 р. посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 241. Відповідно до довідки від 26.09.2016 р., виданої головою будинкового комітету за адресою: м. Привілля, вул. Ломоносова, 52/49 колишній чоловік позивачки [PERSON] по вказаному адресу не мешкає з червня 2014 року по теперішній час. З письмових пояснень сусідів позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] [INFO] не мешкає з 2014 року за адресою [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважної причини, спроб вселитися до неї не робив, ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню його до спірної квартири. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Частиною 1\~статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного ст.ст.319, 321, 405 ЦК України,

Outcome: approved