Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що 27 січня 2012 року у виконавчому комітеті Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем. З січня 2015 року по день звернення до суду з позовом сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Крім того з липня 2015 року відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. На примирення не погоджується. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розляду справи повідомлений вчасно, належним чином, заяву про причину неявки та заперечень суду не надав. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 27 січня 2012 року у виконавчому комітеті Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 02 ( свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 215475, видане 27.01.2012 виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Від шлюбу сторони мають дітей : [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії 1- КИ № 394185, видане 16.05.2012 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ) та [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії 1- КИ № 475251, видане 19.02.2014 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ). З січня 2015 року подружжя припинило сумісне проживання, не підтримують сімейних відносин і не бажають їх відновлювати, на примирення позивач не погоджуються, що дає підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу . З'ясувавши фактичні взаємостосунки між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також , враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З довідки без номера від 18.08.2015, виданої Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області зясовано, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні . Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою без номера від 20.08.2015 року виданою ТОВ " АТБ-Маркет". Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходяться спільні з відповідачем діти має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач зобовязаний їх сплачувати, тому позов про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112, ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року

Outcome: approved