Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], встановити піклування та призначити [PERSON] піклувальником, стягувати аліменти на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] є онукою, відповідач з 2010 року не проживає з дитиною, не бере участі у її вихованні та утриманні, не виявляє батьківської турботи та уваги. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові. Зазначила, що відповідач, проживає окремо з 2010 року, про дитину взагалі не піклується. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації, в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. За дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження (а.с.12), матір'ю зазначена [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про смерть померла [INFO] (а.с.11,12). Дитина [PERSON] проживає спільно з позивачем, для вказаної особи є онукою, відповідно до довідки Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради (а.с.17). Відповідно до акту обстеження умов проживання складеного головою опікунської ради з метою обстеження житлово - побутових умов проживання [PERSON], [INFO], проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 3 кімнат; загальна площа житла - 60 кв.м; умови проживання задовільні, [PERSON] має власну кімнату, яка облаштована письмовим столом, ліжком, місцем для гри, є особисті речі та речі особистої гігієни є продукти харчування і все необхідне для проживання. Висновком районного органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації від 20.02.2019 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.61). Розглядаючи позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її духовним та матеріальним станом, хоча має можливість це зробити, він працездатного віку, будь-яких вад здоров'я не має. Приписами ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні встановлено, та підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], що відповідач не приділяє уваги своїй дитині, не виявляє батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Одночасно суд роз'яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідачі не позбавлені можливості у поновленні їх батьківських прав. Крім того, як зазначено у ч. 3 та 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Ч.1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу. Згідно ч. 3 ст. 63 цього ж Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 3 ст.243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно висновку органу опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації від 20.02.2019 року яка не заперечує проти призначення опікуном [PERSON], [INFO], над малолітньою [PERSON], [INFO]. Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію яка склалася з батьком дитини, який не приділяє належної уваги дитині, то суд вважає, що дитина дійсно позбавлена батьківського піклування, і вважає необхідним призначити йому опікуна в особі її бабусі, тобто позивачки в справі. Обмеження для опікуна чи піклувальника, які визначені ст. 64 ЦК України, відносно неї відсутні. Дитина проживає разом з нею, вона забезпечує її всіма належними умовами для розвитку та займається її вихованням. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дитини, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги і в цій частині, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову - з 01.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої особи, покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України, що буде повністю відповідати інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved