Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до Відділу ДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, за участю третіх осіб, про звільнення з-під арешту його автомобіля Subaru Legacy, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], яки був накладений згідно постанови № 1520/3, винесеної 21.11.2008 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києва. В обгрунтування позовних вимог зазначено про те, що у позивача у власності знаходиться автомобіль Subaru Legacy, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію т/з від 28.11.2006 року. 06.10.2015 року він звернувся до МРЕВ № 6 з метою зняття автомобіля з обліку, однак йому було відмовлено у зв"язку з накладенням державним викнавцем ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва арешту на автомобіль. 08.10.2015 року він звернувся до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва з метою отримання інформації щодо накладеного аршету. 16.10.2015 року він отримав відповідь, в якій зазначено про неможливість надання інформації, оскільки виконавчі провадження за 2008 - 2012 роки знищено у зв"язку із закінченням терміну зберігання. 21.10.2015 року позивач звернувся з аналогічною заявою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві та отримав відповідь, де зазначено про те, що Інспекція не має можливості надати матеріали, на підставі якиї було накладено стягнення у вигляді штрафу, так як всі матеріали передана до Державного архіму м. Києва. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суд з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, просив розглядати справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивачеві на прав власності належить автомобіль Subaru Legacy, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію т/з від 28.11.2006 року. Як вбачається з витягу з бази АІС постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві № 1520/3 від 21.11.2008 року накладено арешт на автомобіль Subaru Legacy, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві від 16.10.2015 року вбачається, що термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню, а відтак жодної дії, в тому числі щодо зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться. У звільненні майна з-під арешту відмовлено. Згідно ч.1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання постанови суду, а виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved