Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Харківська міська рада, у якому просить суд визнати за позивачем право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову вказала, що 22.06.1971 року між [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача, був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у 1987 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] та спадщину на ? частину вказаного житлового будинку після її смерті фактично прийняли позивачка та її батько. Після смерті [INFO] [PERSON], позивачка звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини де їй було повідомлено, що [PERSON] після своєї смерті заповів все своє майно, яке належало йому на час смерті своїй дружині [PERSON], у зв'язку з чим просить визнати право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті свої матері [PERSON] Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав свої пояснення, відповідно до яких просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення законне та обґрунтоване рішення. Зі згоди позивача та представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представника позивача, позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.05.2014 року, 22.06.1971 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивачки, відповідно до свідоцтва про народження. Згідно до договору купівлі-продажу від 26.07.1988 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно до ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З вищевикладеного випливає, що житловий будинок [ADDRESS], є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки був придбаний [PERSON] за час шлюбу. Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] померла [PERSON]. Таким чином, суд визнає нерухоме майно - будинок [ADDRESS] спадковим майном після померлої [PERSON], хоча право власності, на момент смерті [PERSON] не було зареєстроване. Згідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК Української РСР встановлено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Таким чином, позивачка відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті своєї матері [PERSON] Згідно до приписів ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З картки реєстрації особи, судом встановлено, що позивачка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23.09.1988 року. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою Першої Харківської державної нотаріальної контори від 23.01.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення позову та вважає за необхідне визнати за [PERSON],[INFO], право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved