Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із наданням в подальшому уточненої позовної заяви до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] в розмірі - 1/2 частини та [PERSON] в розмірі - 1/2 частини квартири. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 26.11.1999 року між [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] був укладений договір №0272-Н купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вони придбали квартиру [ADDRESS], яка належала по 1/3 частини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 03 листопада 1999 р., засвідченого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської Ради, зареєстрованого Миколаївським БТІ в р.№ 17618 від 10.11.1999 року. В рахунок укладеного договору вони передали відповідачу відповідну грошову суму, а вона фактично передала їм у власність нерухомість, а самеквартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на зазначену квартиру. Позивачі надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся судом через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26.11.1999 року між [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON], яка діяла за себе та за своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] був укладений договір №0272-Н купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вони придбали квартиру [ADDRESS], яка належала по 1/3 частини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 03 листопада 1999 р., засвідченого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської Ради, зареєстрованого Миколаївським БТІ в р.№ 17618 від 10.11.1999 року. Відповідно до п.5 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, зазначена квартира належить [PERSON] - 1/2 частка та [PERSON] - 1/2 частка. Договір № 0272-Н купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Універсальній біржі "Номінал" в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за р.№0272-Н від 26.11.1999 р., зареєстрованого в Миколаївським БТІ 09.12.1999 р., за р.№17618. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності, по 1/2 - частки за кожним. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328,334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved