Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на незавершене будівництво - малий комплекс шляхового сервісу, що знаходиться в м.Ржищів Київської області по вул. Петровського, 11, загальною площею 269,7 кв.м., на підставі Договору дарування незакінченого будівництвом малого комплексу шляхового сервісу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області 03 липня 2009 року, реєстраційний № 2095, та зняти, скасувати заборону, арешт із даного будівництва. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником нерухомого майна, - незакінченого незавершеного будівництва - малого комплексу шляхового сервісу, що знаходиться в м.Ржищів Київської області по вул. Петровського, 11, загальною площею 269,7 кв.м., на підставі Договору дарування незакінченого будівництвом малого комплексу шляхового сервісу, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] 03 липня 2009 року, реєстраційний № 2095. 12 листопада 2015 року позивач звернувся із заявою до УДРС ГТ УЮ в Київській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності на вказане майно. Однак, 18 листопада 2015 року йому було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки на вказане нежитлове приміщення накладено арешт нерухомого майна. Арешт накладено відділом ДВС Ржищівського МУЮ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 47694919) від 28 травня 2015 року та акту опису й арешту майна, складеного ВДВС Ржищівського МУЮ при виконанні виконавчого документу № 374/45/14-ц від 8 травня 2015 року. Позивач не є боржником у даному виконавчому провадженні і є власником вказаного комплексу з 03.07.2009 та вважає, що дії державного виконавця ВДВС є незаконними та такими, що порушують його права, інтереси, свободи як власника майна. Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 03.02.2016 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважних причин, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгялд справи у її відсутність та проти позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що незавершене будівництво - малий комплекс шляхового сервісу, що знаходиться в м.Ржищів по вул. Петровського, 11, загальною площею 269,7 кв.м., належить [PERSON] на підставі договору дарування, серії ВМЕ № 816857 від 3 липня 2009 року (а.с. 13). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 47694919) від 28 травня 2015 року встановлено, що ВДВС Ржищівського МУЮ відповідно до виконавчого листа № 374/45/14-ц від 08.05.2015 було накладено арешт та все майно, що належить [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до акта опису й арешту майна від 22 липня 2015 року встановлено, що державним виконавцем ВДВС Ржищівського МУЮ описано й накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] та розташоване за адресою: м.Ржищів, вул. Петровського, 11 (а.с. 15-16). Згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 26255017 від 18 листопада 2015 року, [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації права власності на незакінчене будівництво малого комплексу шляхового сервісу, що розташований за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Петровського, 11 (а.с. 17). Згідно висновку про вартість майна від 1 грудня 2015 року встановлено, що станом на 1 грудня 2015 року вартість незакінченого будівництва малого комплексу шляхового сервісу, що розташований за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Петровського, 11, складає 179 441 грн. (а.с. 18). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47691919, виданий 10 листопада 2015 року ВДВС Ржищівського МУЮ. Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, правочини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виходячи зі змісту ст. 328 ЦК України діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач набув право власності на вказане нерухоме майно на законних підставах, і його право власності є непорушним. Опис та накладення арешту і внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права позивача як власника комплексу, щодо вільного розпорядження майном, унеможливлює виконання будь-яких робіт, дій, у тому числі укладення договорів відчуження, здачі в оренду тощо. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 вказаного Закону у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Outcome: approved