Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON], який являється відповідачем по даній справі, зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] в будинку, який обслуговується ОК «№ 36 Березка», тобто позивач по справі. Відповідач своєчасно та в повному обсязі отримує всі житлово-комунальні послуги, при цьому відмовляється проводити оплату за спожиті комунальні послуги та інші обов'язкові платежі. В результаті чого, за [PERSON], в період з 01.06.2012 року по 30.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 15896,99 (п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто шість гривень 99 копійок) грн. Крім того, станом на 30.06.2015 року [PERSON], не виконане Рішення суду від 09.02.2011 року за № 2-23-11 про стягнення боргу в сумі 5908,43 грн; судовий наказ від 06.07.2012 року № 815/9432/2012, про стягнення боргу в сумі 7361,39 грн. Незважаючи на вищевказані рішення суду, [PERSON] і надалі ухиляється від оплати за комунальні послуги. Як зазначає позивач в своїх позовних вимогах, споживач зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі вносити оплату за надані житлово-комунальні послуги, згідно ст. 66-68 Житлового кодексу України, ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 р. та ст. 50 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за комунальні послуги в розмірі 15896,99 грн.; 3% річних в розмірі 476,99 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не запе\-речує. Як вбачається з письмових заперечень відповідача, останній не визнає позовні вимоги ОК № 36 «Березка», вважає їх безпідставними та необґрунтованими з приводу на наступне. Відповідач зазначає, що у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Тобто, на його думку, до комунальних послуг не відносяться «отчисления на содержание дома», «1,5 % услуги банка» и «домофон». Також відповідач зазначає, що позивач не додає до позовної заяви жодного документа, що підтверджує розрахунок заборгованості: розмір тарифів і рішення про їх затвердження, розмір загальної площі квартири, розмір опалювальної площі квартири, дані показів лічильників або норми споживання з рішеннями, якими вони затверджені. Крім того, як вказує відповідач, позивач не підготував та не передав для укладення відповідний договір з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, скриває інформацію про послуги, які надаються та їх складові, замінюючи відносини, передбачені законом на свої. Відповідач підкреслює, що позивач не надав суду жодного документа, що підтверджує наявність між сторонами досудового спору і будь-які спроби досудового вирішення цього спору Також відповідач просить суд застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення заборгованості, яка виникла на думку позивача за межами трирічного строку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за від\-сутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідан\-ня відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини нея\-вки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наяв\-них у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спра\-ви . При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Се\-вастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового за\-сідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд спра\-ви за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвален\-ня заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спра\-ви. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом, [PERSON] проживає в [INFO], обслуговування та утримання мешканців у вказаному будинку здійснює ОК «№ 36 Березка», що не заперечувалось сторонами по справі. Статтею 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право вимагати своєчасного та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів, а також звертатися до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання платежі, збори і внески. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням. Положення ст.ст.66-68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. Форма і зміст типового договору затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 р. № 141 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.09.2011 р. № 180) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 року за № 1155/8476. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 13, 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.08.2003 р. № 141 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору. На ці обставини звертає увагу в ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа № 6-6651 св 12), де зазначено, що відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідно до п.п. 4.1, 4.5, 4.6, 4.14, 5.2 Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя» від 27 серпня 2003 року №141, управитель зобов'язується надавати послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Плата за утримання будинку встановлюється згідно з рішенням загальних зборів членів об'єднання. Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією (розрахунковим документом). За період проживання у квартирі [PERSON] надавались житлово-комунальні послуги, які останнім споживались. [PERSON] щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальні послуги із зазначенням суми, однак платежі не здійснювались, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 30.06.2015 року становить 15896 грн. 99 коп. за надані кооперативні послуги. Як вбачається з рішення Мелітопольського міськрайонного суду № 2-23/11 від 09.02.2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2011 року, за позовом Обслуговуючого кооперативу № 36 «Березка» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, забезпечення мешканців будинку комунальними послугами здійснюється відповідачем на підставі укладених ним з організаціями, які надають ці послуги, договорами, а саме: договорів на вивіз сміття, укладеного з КП «Мелітополькомунтранс», технічне обслуговування пасажирських ліфтів, укладеного з ПП «Висота», про постачання електроенергії, укладеного з ВАТ «Запоріжжяобленерго», на надання послуг з водопостачання, укладеного з КП «Водоканал», про надання послуг з централізованого опалення, укладеного з Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж./а.с.8-12/ Також в вищезазначеному рішенні суду встановлено, що нарахування комунальних послуг та обов'язкових платежів здійснюється відповідачем у відповідності з встановленими та затвердженими рішеннями Мелітопольської міської ради тарифами: на виробництво теплової енергії (рішення Мелітопольської міської ради № 19/2 від 08.02.2007 р., № 201/2 від 26.09.2008 р., № 26 від 12.02.2009 р.) для послуг КП «Мелітополькомунтранс» (рішення Мелітопольської міської ради № 305/3 від 26.12.2007 р., № 26/1 від 14.02.2008 р.), на послуги водопостачання та водовідведення (рішення Мелітопольської і міської ради № 41/1 від 27.02.2008 р., № 226/1 від 29.10.2008 р.), а також за фактично понесені відповідачем витратами, які щомісячно відображаються в відомостях про нарахування е комунальних послуг./абзац 9 а.с.9./ Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир в дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві загальної спільної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне і інше устаткування за межами або усередині квартири, обслуговуюче більш за одну квартиру, а також споруди, будівлі, призначені для забезпечення потреб всіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, розташованих в житловому будинку. Мешканці будинку приймають участь на правах спільної власності в оплаті вартості виконаних робіт пропорційно своєї частки площі житлового приміщення в загальній площі будинку по діючим затвердженим тарифам. Послуга по утриманню житлових будинків, споруд та прибудинкових територій надається всім споживачам житлового будинку, а не одній квартирі та незалежно від того хто ній мешкає. Ст. 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї долі в праві загальної спільної власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, вміст і збереження загального майна, в сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами по зобов'язаннях, пов'язаних із загальним майном. Таким чином, мешканці будинку несуть витрати в загальних витратах, пов'язаних з вмістом будинку і прибудинкової території, тобто виконують свої зобов'язання щодо надання житлово-комунальних послуг. Проте, [PERSON]В всупереч діючого законодавства ухиляється від участі в утриманні місць загального користування будинку та прибудинкової території, шляхом не оплати за надані послуги, а також ухиляється від сплати комунальних платежів,які стосуються саме його квартири: опалення, водопостачання , водовідведення, вивіз ТБО тощо. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На основі з'ясованих обставин справи, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які містяться в матеріалах справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом ОК № 36 «Березка» підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшли своє підтвердження, являються обґрунтованими та законними. Оскільки витрати позивача по сплаті судового збору були належним чином підтверджені наданим платіжним дорученням (а.с. 1), згідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved