Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 2016 року звернулись з названим позовом до суду, в якому вказали, що 09 лютого 2016 року померла їхня мати, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,139 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Березнянської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 025244. Позивач просить суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серїі ІІ-КВ № 025244 та визнати право власності на спадкову земельну ділянку. Позивачі в позовних вимогах просили суд розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 09 лютого 2016 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 361305 (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,139 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Березнянської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 025244 (а.с.18). Оформити належним чином спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON] позивачі не мають змоги, у звязку з тим, що на земельну ділянку № 577 було помилково видано державний акт серії ІІ-КВ № 025244 на імя [PERSON], однак згідно схеми розподілу земельних ділянок, земельна ділянка № 577 була передана гр. [PERSON], на яку останньому було видано державний акт, тож вказаний державний акт підлягає скасуванню. Державний акт на спадкову земельну ділянку було видано взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0203653 (а.с.21). Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є дітьми померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами (а.с.6-16). Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки відсутній оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку та в державному акті невірно зазначено номер земельної ділянки, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", судам підсудні справи щодо визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками і спори пов'язані із земельними правовідносинами розглядаються в позовному провадженні. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 155 Земельного Кодексу України, вказує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування земельні ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до довідок, виданих Державним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 09 лютого 2016 року [PERSON] не заводилась. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивачів базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved