Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.04.2016 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно. Дочка в даний час перебуває на утриманні позивача. Дитина відвідує гуртки, потребує оздоровлення, а тому позивач несе більші витрати ніж відповідач, який сплачує аліменти на утримання дитини. Відповідач в даний час офіційно працює, а тому має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, змінились економічні умови в державі, внаслідок чого, сплачувана сума аліментів є недостатньою і не покриває навіть частково тих витрат, які несе позивач по утриманню дитини. Крім того, аліменти відповідач сплачує нерегулярно. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати їх у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій вказав, що позов визнає, розгляд справи просить здійснювати у його відсутність. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.04.2016 (а.с. 5), з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2016 і до повноліття дитини. Згідно довідки Тульчинської міської ради (а.с. 7), неповнлітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд не бере до уваги копію довідки Тульчинської міської ради (а.с. 3) за відсутності зазначення у ній її номеру та дати видачі, а також не досліджує копію ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.04.2017 (а.с. 6), оскільки даний доказ не стосується предмету спору. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2019 становить 2118 грн., а тому розмір аліментів для дитини даного віку не може бути меншим 1059 грн. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів та, відповідно, зміни їх розміру, суд враховує інтереси дитини, матеріальний стан платника аліментів, визнання ним позовних вимог, і вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути їх з відповідача у заявленому позивачем розмірі - 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на це, аліменти у новому розмірі слід стягувати з дня набрання чинності даним рішенням суду. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved