Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 22 травня 2015 року позивач перебуває в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, про що 22.05.2015 року складено відповідний актовий запис за № 3. Від шлюбу з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, з часом виявилось, що їх шлюб невдалий, між ними немає порозуміння, та виявились різні погляди та сприйняття сімейних цінностей. Відповідач залишив їх сімю, з серпня місяця 2016 року проживають окремо, дитина проживає із нею і знаходиться на її утриманні. Шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають, подальше сумісне життя і збереження сімї за таких умов є неможливими, такий шлюб існує лише формально. \~За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї, та унеможливлює примирення з відповідачем, у звязку з чим позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та визнає позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільно не проживають, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобовязані поважати дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьками малолітнього є сторони по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дитини досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини за місцем проживання його матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дітей, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому за бажанням позивачки, після розірвання шлюбу слід відновити їй її дошлюбне прізвище - Шандригось. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved