Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 30.09.1998 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] взяв у позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 2500 долар США., а у позивача [PERSON] 2700 долар США, відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 01.10.1998 року та у випадку несплати коштів [PERSON] зобов'язався повернути вказану суму із свого майна, за кожен день прострочки сплатити 1% від вказаної суми. 28.10.1998 року між позивачами та відповідачами був укладений ще один договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON], взяла 10 500 долар США у [PERSON] та 2500 Долар США у [PERSON] Гарантом виконання договору був [PERSON] Позика була взята під 4% на місяць, які боржник зобов»язувався сплачувати. Заставою вказаної суми являлась квартира за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності. Позика видана на невизначений строк. Однак досі кошти не повернуті. Тому просять стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість за договорами позики а також три відсотки річних, інфляційні нарахування та судові витрати. В судовому засіданні позивачі уточнили позовні вимоги, та просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] заборгованість за неповернення позики в сумі 135 980,25грн., суму за прострочення заборгованості з урахуванням індексу інфляції в розмірі 18 206,15 грн, суму за прострочення заборгованості з урахуванням 3% річних в розмірі 13 702,34 грн. Стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] заборгованість за неповернення позики в сумі 32 376,25 грн., суму за прострочення заборгованості з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4 334, 80 грн., суму за прострочення заборгованості з урахуванням 3% річних в розмірі 3262,46 грн. Витрати по сплаті судового збору стягнути солідарно з відповідачів . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Представник відповідача - [PERSON] позов до своєї довірительки [PERSON] визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, відповідача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 30.09.1998 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, який оформлений у вигляді розписки, відповідно до якого [PERSON] взяв у позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 2500 долар США., а у позивача [PERSON] 2700 долар США, відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 01.10.1998 року та у випадку несплати коштів [PERSON] зобов'язався повернути вказану суму із свого майна, за кожен день прострочки сплатити 1% від вказаної суми. 28.10.1998 року між позивачами та відповідачами був укладений ще один договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON], взяла 10 500 долар США у [PERSON] та 2500 Долар США у [PERSON] Гарантом виконання договору був [PERSON] Позика була взята під 4% на місяць, які боржник зобов'язувався сплачувати. Позика видана на невизначений строк. По причині невиконання умов договорів позики позивачі звертались до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві та прокуратури Оболонського району м. Києва." Як вбачається з постанови Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 01.11.2013р. кримінальне провадження-№12012000050003903, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідачі добровільно грошові кошти позивачам не повертають, умови договорів не виконують. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Відповідно до ст. 374 ЦК Української РСР (в редакції станом на 28.10.1998р.) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобо'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Відповідно до ч. "1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред'явити боржникові вимогу у повному обсязі. Статтею. 203 ЦК Української РСР (в редакції станом на 28.10.1998р.), передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України, визначено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, за вимогою відповідач зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від основної суми за весь час прострочення. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а згідно з ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідачами не виконуються умови договорів позики у зв'язку з чим станом на жовтень 2014 року [PERSON] має заборгованість перед позивачами - 10 500 доларів США, що еквівалентно 135 980 гривень 25 копійок за офіційним курсом НБУ. [PERSON] 2500 доларів США, що еквівалентно 32 376 гривень 25 копійок за офіційним курсом НБУ. Разом з тим, суд погоджується з наданими позивачами розрахунками заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, яка складає 18 206, 15 грн. [PERSON], а [PERSON] 4 334, 80 грн. А заборгованість з урахуванням 3% річних відповідачів перед [PERSON] складає 13 702, 34 грн., [PERSON] 3 262, 46 грн. Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідачі, отримавши позики у позивачів, умов договорів позики не виконали, тому сума боргу, інфляційні витрати та три проценти річних підлягають стягненню в примусовому порядку. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів судовий збір.

Outcome: approved