Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Радуга - Сіті ЛТД» про визнання майнових прав, посилаючись на те, що відповідач не виконав умов попереднього договору. Відповідно до умов яких відповідач зобов'язався протягом 3го кварталу 2015 року побудувати, ввести в експлуатацію, оформити правовстановлюючі документи та укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири [ADDRESS], а позивач зобов'язалась прийняти та належним чином оплатити її вартість. За вказаним договором позивач сплатила вартість квартири, але до цього часу будівництво не завершено, відповідач свої зобов'язання за договорами не виконує. На підставі викладеного, позивачка змушена звертаються до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею майнове (речове) право на фактично оплачені квадратні метри у розмірі 33,9 кв.м., що складає 80,6% від загальної площі квартири [ADDRESS]. Позивач також просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивачів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.05.2014 між [PERSON] та ТОВ «Радуга Сіті ЛТД» був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ляхар О.М. Відповідно до умов Договору Товариство зобов'язалось протягом 3-го кварталу 2015 укласти основний договір купівлі-продажу квартири (будівельний номер № 672, кількість кімнат 1, загальною площею 42.09 кв.м., що розташована у 5-й секції будинку), а позивач зобов'язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. За умовами Попереднього договору виконання зобов'язання щодо укладання та виконання Основного договору повинно бути забезпечене шляхом укладання Сторонами договору про забезпечення виконання зобов'язань. Згідно Договору про забезпечення виконання зобов'язань № 5/672 від 31.05.2014, укладеного між позивачем [PERSON] та ТОВ «Радуга Сіті ЛТД», сторони визначили, що на підтвердження зобов'язань за Попереднім договором та виконання основного договору позивач повинен сплатити на користь Товариства суму коштів, що становить 326155 грн. 41 коп. Позивачкою було частково виконано умови договору, сплачено грошові кошти у розмірі 270892 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, що становить 80,6% від площі об'єкту. Незважаючи на виконання позивачем взятого на себе обов'язку щодо сплати вартості квартири, на даний час відповідач не уклав з ним Основний договір, будівництво не завершують, будинок в експлуатацію не вводять. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України, встановлено, що майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов'язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов'язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивача у зв'язку з виконанням зобов'язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у Товариства виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок укласти з позивачем Основного договору купівлі-продажу квартири та передати її останній за відповідним Актом приймання-передачі. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є оплаченою позивачем об'єктом, яка після завершення будівництва стане окремим майном, то до завершення будівництва об'єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнове право на неї. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі, що був сплачений позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved