overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2009 року. Від даного шлюбу в них одна неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні відповідачки. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність (а.с.16). Відповідачка у судове засідання не з'явилася. На адресу суду від неї надійшла заява, з якої вбачається, що відповідачка згодна з позовними вимогами позивача та просить розглядати справу без її участі (а.с.17), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований Ламбрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Ламбрівською сільською радою Тарутинського району Одеської області 06 липня 2009 року за актовим записом № 3 (а.с. 18). Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину : сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданий виконавчим комітетом Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області 12 червня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 8 (а.с. 6). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд залишає їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2011 року. Від даного шлюбу в них неповнолітня дітей немає. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Зараз сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність (а.с.4). Відповідачка у судове засідання не з'явилася. На адресу суду від неї надійшла заява, з якої вбачається, що відповідачка згодна з позовними вимогами позивача та просить розглядати справу без її участі (а.с.21), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 10 вересня 2011 року за актовим записом № 1283 (а.с. 3). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», тому суд залишає їй прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2008 року. Від даного шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, вони перестали розуміти одне одного, у зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. З лютого 2014 року сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його присутності. Позов підтримує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. На адресу суду від відповідачки надійшла заява, з якої вбачається, що відповідачка згодна з позовними вимогами позивача та просить розглядати справу без її участі, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 15 липня 2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №43 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 9,10). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На адресу суду надійшла заява відповідачки, в якій вона просить залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом по тих підставах, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2003 року. Від даного шлюбу в них одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу оскільки сумісне життя з відповідачкою не склалося з різних прничин. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася. На адресу суду від відповідачки надійшла заява, з якої вбачається, що вона згодна з позовними вимогами позивача та просить розглядати справу без її участі, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони 16 квітня 2003 року уклали шлюб, який був зареєстрований Бородінською селищною радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 7). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з січня 2014 року і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що сім'я [PERSON] розпалася, подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани. Шлюб існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них . Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка просить залишити їй прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS] У вказаному будинку зареєстрований його колишній зять - відповідач по справі. З лютого 2015 року відповідач - [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, постійно проживає в [ADDRESS] Реєстрація відповідача у будинку [ADDRESS] перешкоджає позивачу у реалізації його права на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщення - будинком [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.09.2003 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 серпня 2003 року, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно рішення Кременецького районного суду від 15 квітня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно акту обстеження, складеного 19.04.2016 року, [PERSON] зареєстрований, але з лютого 2015 року не проживає в будинковолодінні, що розташоване по [ADDRESS] Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач, як член сім'ї власника (позивача) - зять, понад один рік, без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , покликаючись на те, що він є власником даної квартири, в якій зареєстрований також відповідач. Проте відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2009 року, не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 23 серпня 2021 року, а також суд здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , яка перебуває у власності позивача, зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено судом в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , який без поважних на те причин, не проживає у спірній квартирі з 2009 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, що додатково стверджується актами ЛКП «Левандівка» від 27 січня 2021 року, 01 березня 2021 року, 01 квітня 2021 року. Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2009 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, квартирою взагалі не цікавиться, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], покликаючись на те, що він є власником даної квартири, в якій зареєстрований також відповідач. Проте відповідач не проживає у вказаній квартирі з вересня 2014 року, не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 06 грудня 2018 року, а також суд здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка перебуває у власності позивача, зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено судом в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який без поважних на те причин, не проживає у спірній квартирі протягом 4 років, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, що додатково стверджується актом ОСББ «Стальконструкція» від 07 серпня 2018 року. Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає 4 роки, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, квартирою взагалі не цікавиться, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], покликаючись на те, що він є власником даної квартири, в якій зареєстрований також відповідач. Проте відповідач не проживає у вказаній квартирі понад 17 років, виїхав за межі України, не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 10 жовтня 2018 року, а також суд здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка перебуває у власності позивача, зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено судом в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який без поважних на те причин, не проживає у спірній квартирі 17 років, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, що додатково стверджується актами ЖБК №63 від 18 травня 2018 року, 05 березня 2018 року, 04 грудня 2017 року. Отже, як безспірно встановлено судом, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає 17 років, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, квартирою взагалі не цікавиться, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved