Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. У позові зазначає , що 03.06.1998 р. помер його батько [PERSON]. Після його смерті він вступив у фактичне володіння та управління житловим будинком , який знаходиться за адресою - Дніпропетровська область Петропавлівський район с. Олександропіль сул. Східна , 16 . 19.10.2016 р. він звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з прохання видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок , але отримав відмову у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу . Просить визнати за ним , [PERSON] право власності на спадщину за законом на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок після смерті його батька [PERSON] , який знаходиться за адресою : вул. Східна , 16 в с. Олександропіль Петропавлівського району Дніпропетровської області . Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує , відповідач своєї думки з приводу предмету спору не висловлює . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню . Судом встановлено, що 03.06.1998 р. в с. Варварівка Близнюківського району Хврківської області помер [PERSON] у віці 61 рік. , тобто батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 136068 , виданого 05.06.1998 р. Олександропільською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області . Родинні відносини позивач з померлим підтверджуються копією свідоцтва про народження серії ІІ-АВ № 072096 виданого 19.09.1969 р. Олександропільським с/ЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області , де у графі «батько» записано [PERSON]. Померлому на підставі технічного паспорту , виданого 01.07.2016 р. КП Павлоградське МБТІ належав будинок по вул. Східна , 16 с. Олександропіль Петропавлівського району Дніпропетровської області .. Відповідно до довідки Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської обл. від 19.10.2012 року № 442 [PERSON] , [INFO] з 22.02.1986 р. по час смерті батька [PERSON] , який помер 03.06.1998 р. зареєстрований та проживав за адресою : [INFO]. Тобто , з даної довідки вбачається , що померлий був належним власником вищевказаного житлового будинку. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2016 р. винесеною державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори зазначається , що видати свідоцтво про право на спадщину не має підстав , так як у позивача відсутній правовстановлюючий документ ан вказаний будинок. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі статті 392 ЦК України випливає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved