Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Новогупалівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, [PERSON], третя особа Четверта запорізька державна нотаріальна контора про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 246. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: - земельна ділянка площею 0,7671 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 16 квітня 2008 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010826000031. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі 16 квітня 2008 року; - 2/3 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 25 листопада 1995 року, зареєстровано в реєстрі за №2796, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1995 року в реєстровій книзі: №2, за реєстровим №3; - земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 25 березня 2009 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010926000026. Співвласницею вказаної земельної ділянки, якій вона належить на праві спільної сумісної власності є [PERSON].. [PERSON] заповіту не залишив. Крім неї інших спадкоємців за законом не має. На день відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] 29 серпня 2014 року позивач звернулася до Четвертої запорізької держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] батька [PERSON]. Таким чином, у встановленому ст.ст. 1268, 1269 ЦК України порядку, позивач прийняла спадщину після померлого [INFO] батька, [PERSON]. 22 вересня 2017 року вона звернулася до Грибачової Л.Д. державного нотаріуса Четвертої запорізької держаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та отримала: Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 25 листопада 1995 року, зареєстровано в реєстрі за №2796, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1995 року в реєстровій книзі: №2, за реєстровим №3. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 98150299. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,7671 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 16 квітня 2008 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010826000031. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі 16 квітня 2008 року. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 98159055. Проте, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянкуплощею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 25 березня 2009 року, позивач не має можливості, оскільки частка кожного власника у спільній сумісній власності на цю земельну ділянку не визначена, а отже нотаріус не може визначити склад спадкового майна на належність цього майна спадкодавцеві. Зазначене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 22.09. 2017 року Грибачовою Л.Д. державним нотаріусом Четвертої запорізької держаної нотаріальної контори. З огляду на викладене виникла необхідність у судовому порядку встановити частки співвласників у спільній сумісній власності на вказану земельну ділянку. Посилаючись на вимоги ст. 4, 11-16, 355-358, 373, 374, 1216, 1218, 1225, 1226, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 86-89, 120 ЗК України, ст. 4, 19, 184 ЦПК України, позивач просить суд визначити, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд склали: [PERSON] - 2/3 частки; [PERSON] - 1/3 частки та визнати за нею право власності на 2/3 частки вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача 1 у наданій суду заяві просив суд справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяви про розгляд справи за відсутності її представника. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і вважає встановленими такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 246. Як вбачається із матеріалів справи після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: -земельна ділянка площею 0,7671 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 16 квітня 2008 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010826000031. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі 16 квітня 2008 року; - 2/3 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 25 листопада 1995 року, зареєстровано в реєстрі за №2796, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1995 року в реєстровій книзі: №2, за реєстровим №3; - земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 25 березня 2009 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010926000026. Судом встановлено, що співвласницею вказаної земельної ділянки є [PERSON]. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 235/2014, відкритої державним нотаріусом Четвертої запорізького державної нотаріальної контори [PERSON] заповіту не залишив, крім позивача, інших спадкоємців за законом не має, на день відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] 29 серпня 2014 року позивач звернулася до Четвертої запорізької держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] батька [PERSON]. Отже, у встановленому ст.ст. 1268, 1269 ЦК України порядку, позивач прийняла спадщину після померлого [INFO] батька, [PERSON]. Судом встановлено, що 22 вересня 2017 року позивач звернулася до Грибачової Л.Д. державного нотаріуса Четвертої запорізької держаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та отримала: Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 25 листопада 1995 року, зареєстровано в реєстрі за №2796, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1995 року в реєстровій книзі: №2, за реєстровим №3. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 98150299. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,7671 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 16 квітня 2008 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010826000031. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держземагенства у Вільнянському районі 16 квітня 2008 року. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 98159055. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянкиплощею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Новогупалівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 25 березня 2009 року, позивачеві було відмовлено, оскільки частка кожного власника у спільній сумісній власності на цю земельну ділянку не визначена, а отже нотаріус не може визначити склад спадкового майна на належність цього майна спадкодавцеві. Зазначене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 22.09. 2017 року Грибачовою Л.Д. державним нотаріусом Четвертої запорізької держаної нотаріальної контори. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття. Положення ст.ст. 1225, 1226 ЦК України регулюють порядок спадкування прав на землю, де, зокрема, зазначено про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням часток співвласникам, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. На день смерті [PERSON] був власником 2/3 часток житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 25 листопада 1995 року, зареєстровано в реєстрі за №2796, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 22 грудня 1995 року в реєстровій книзі: №2, за реєстровим №3. Іншим співвласником, якій належить 1/3 частка цього будинку є [PERSON]. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 98150299. Таким чином, позивачеві на праві часткової власності належить 2/3 часток житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Враховуючи, що [PERSON] на день смерті належало 2/3 частки вказаного житлового будинку, а [PERSON] 1/3 частка, відповідно до приписів ч. 4 ст. 120 ЗК України, частки між співвласниками земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, мають бути визначені у таких співвідношеннях: [PERSON] - 2/3 часток, [PERSON] 1/3 частку. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності в України повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved