Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. В заяві вказує, що 23.05.2013 року по вул. Північне шосе в м. Запоріжжі з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ВАЗ 2106», держномер АР 01 04 ВТ, який належав на праві власності [PERSON] На дату скоєння пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2013 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті вказаної ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, власник пошкодженого авта з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжними дорученнями: у розмірі 15416,24 грн., а згодом - ще на суму 14776,46 грн., крім того за послуги аварійного комісара позивачем сплачена сума у розмірі 981 грн. Всього витрати позивача складають суму 31173,70 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 31173,70 гривень та судові витрати в розмірі судового збору та витрат на оплату правової допомоги. В судовому засіданні відповідач на позов заперечив, посилаючись на відсутність належних повноважень у особи, що підписала позов. Крім того, зазначив, що позивач жодних претензій до нього не предявляв. Сторона позивача своєю заявою просила справу розглядати без їх участі. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 38 п. 38.2.1.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову\~\~відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~\~статті 13 цього Закону. За нормами ст. 41 п. 41.1.а) Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.05.2013 року о 18 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Північне шосе біля зупинки громадського транспорту Мартени при виїзді з прилеглої території не впевнився у безпеці маневру внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався головною дорогою, чим порушив п. 10.2 ПДР України внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено, постраждалих осіб не має. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Постанова набула чинності 18.06.2013 року. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди не існувало чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів саме щодо автомобіля [NUMBER]. Транспортний засіб марки\~ Ford, р.н. [NUMBER], що належить [PERSON] в рамках дії Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був застрахований згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/4032223, що виданий ВАТ НАСК «Оранта», строк дії якого з 17.07.2012 року по 16.07.2013 року. 6 червня 2013 року [PERSON]\~звернувся до позивача з відповідною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відповідно до положень ст. 22 п. 22.1. Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 вищевказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У судовому засіданні доведено, що розмір завданих збитків власнику авта внаслідок ДТП згідно звіту судового експерта № 63 про оцінку автомобіля [NUMBER], від 30.06.2013 року становить 30192,70 грн. У звязку з настанням події, передбаченої ч. 1 ст. 41 вищевказаного Закону, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі платіжними дорученнями: у розмірі 15416,24 грн., а згодом - ще на суму 14776,46 грн., що підтверджується наказами МТСБУ № 2081 від 11.07.2013 року та № 3320 від 23.09.2013 року і відповідними платіжними дорученнями № 2802 від 16.07.2013 року та № 3175 від 25.09.2013 року. Також, позивачем за послуги аварійного комісара сплачено 981 грн., що підтверджується актом виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 6940 від 04.06.2013 р., рахунком № 6940 від 04.08.2013 р. та платіжним дорученням № 3279 від 03.10.2013 р. Дійсно, МТСБУ звернулося не до відповідача, а до [PERSON] з листом від 24.09.2013 року про компенсацію витрат в добровільному порядку. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, яким. На думку суду таке право мав і позивач, зважаючи на те, що відповідачем шкода не була відшкодована ані потерпілій особі, ані позивачу, та й при цьому відповідач категорично заперечує на позов у повному обсязі. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Доводи відповідача про відсутність належних повноважень у особи, що підписала позов, спростовуються наявною у матеріалах справи довіреністю позивача, якою він уповноважив [PERSON], зокрема, підписувати та подавати позовні заяви. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст.\~79 ЦПК України\~до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст.\~84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.\~1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"\~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях84,\~88,\~89\~ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, із матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON] діяла в інтересах позивача відповідно до договору про надання юридичних послуг від 09.06.2009р., контракту про надання правової допомоги від 27.09.2012 року № 67. Натомість, стороною позивача не було надано доказів про сплату названому адвокатові 2000 грн., як і не було надано розрахунку таких витрат. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. не підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved