Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду, який в подальшому уточнив, посилаючись на те, що він являється одним із співвласників квартири [ADDRESS] нарівні з відповідачами. З відповідачкою [PERSON] він перебував у шлюбних стосунках, та в 2006 році шлюб між ними було розірвано. В липні 2007 року, під час його відрядження відповідачка змінила замки на вхідні двері до спірної квартири, внаслідок чого позивач, після повернення з відрядження не зміг попасти до квартири. З того часу відповідачі чинять йому перешкоди, перешкоджають його вселенню в квартиру, постійно змінюють замки, тобто чинять йому перешкоди в користуванні належною йому на праві власності частиною спірної квартири. В зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутись з позовом до суду про вселення а також просив встановити порядок користування спірною житловою площею та виділити йому в користування кімнату площею 11,7 кв. метрів, відповідачцам [PERSON] та [PERSON] кімнати 10,9 кв.м., та 17,6 кв. м. з лоджією 3,6 кв.м. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. В своїх поясненнях відповідачка [PERSON] суду пояснила, що їх спільне проживання з позивачем [PERSON] є просто не можливим, у них складні неприязні стосунки, що виключають можливість спільного проживання. Саме тому вона не бажає, щоб позивач вселявся в дану квартиру. В зв'язку з цим відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] звернулися в свою чергу із зустрічним позовом до [PERSON], який просили задовольнити, про припинення його права власності на частку в спільному майні та виплати йому компенсації за вказану частку, так як проживати з [PERSON] в одній квартирі не мають ні моральної ні фізичної можливості. Позивач [PERSON] та його представник проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність вимог позивачів.Представник третьої особи КП «Дирекція з управління житлового господарства Дарницького району м.Києва» в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про можливість слухання справи та прийняття рішення без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному необхідно відмовити, виходячи з наступного. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач [PERSON] 04.05.1987 року отримав Ордер №748 на квартиру [ADDRESS], яка в подальшому була переіменована на [ADDRESS], на сім'ю з чотирьох чоловік: [PERSON], [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Та проживали в даній квартирі протягом всього часу.(а.с.13,14). Як вбачається з матеріалів справи, позивач разом з членами своєї сім'ї - відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] використав своє право на приватизацію спірної квартири (а.с.23,24,25) та отримали свідоцтво про право власності на житло від 07.10.2002 року (а.с.189) відповідно до якого власниками квартири [ADDRESS] є сторони по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Квартира [ADDRESS] відповідно до технічного паспорту на житло є трикімнатною, складається із трьох ізольованих житлових кімнат площею 17,8 кв. м. 11,7 кв. м. і 10,9 кв. м. (а.с. 28). Таким чином житлова площа квартири складає 40,4 кв. метрів - частка позивача у вказаній квартирі становить 13,5 кв.м. Згідно довідки по формі -3 від 26.11.2014 року виданої ЖЕД-202, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 3 особи (а.с.201): [PERSON], [PERSON], [PERSON] Кімната 11.7 кв. метрів є наближеною до ідеальної долі позивача у житловій площі спірної квартири. За правилом ч.3 ст. 319 ЦК усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування майном визначається судом. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, яка перебуває у спільній частковій власності сторін, і просить суд при встановленні порядку користування квартирою виділити йому кімнату площею 11,7 кв. метрів, оскільки між ним і відповідачами не має домовленості про порядок користування належним їм на праві часткової власності майном. Крім того, в судовому засіданні з пояснень позивача, що також підтверджувалось і поясненнями відповідачки [PERSON], встановлено, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні своєю власністю та перешкоджають його вселенню в спірну квартиру. Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім′ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є співвласником квартири, а саме 1/3 частини, в квартирі в даний час не проживає, то позов в частині вселення позивача в спірну квартиру та усунення йому перешкод в користуванні квартирою підлягає задоволенню. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] і виділення позивачу у користування ізольованої житлової кімнати площею 11,7 кв. метрів за висловленою ним самим згодою є реальним вирішенням конфлікту сторін з приводу користування спільним житлом. Встановлення порядку користування та виділення відповідачам [PERSON] та [PERSON] відповідно кімнати площею 10,9 кв.м., та 17,8 кв.м. з лоджією, суд також вважає за можливе задовольнити. Інші приміщення в квартирі залишити в загальному користуванні сторін. На підставі ст.88 ЦПК України, суд також вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів судових витрат, витрат на виклик відповідачів до суду, а також витрати на правову допомогу. Що стосується зустрічного позову [PERSON] та [PERSON], то відмовляючи в даному позові, суд виходив із положення ст.. 365 ЦК України, відповідно до вимог якої, право особи на частку у спільному май ні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд України, який відобразив у своїй Постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-81цс11. В судовому засіданні достовірно встановлено, що спірна квартира, яка знаходиться у спільній частковій власності сторін є не подільною, частка позивача [PERSON] є рівною з частками відповідачів, отже не є не значною та припинення права власності позивача [PERSON] завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки він не має іншого житла у користуванні, спірна квартира є єдиним його місцем проживання і реєстрації. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не підтвердили належними та допустимими доказами неможливості спільного проживання з [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Крім того, при подачі зустрічного позову, позивачі [PERSON] та [PERSON] надали суду звіт про проведення незалежної оцінки вартості трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.160-173), відповідно до якого вартість спірної квартири становить 999208 грн. Отже вартість 1/3 частини вказаної квартири, яка належить [PERSON] становить 333069,33 грн. Згідно ч.2 ст..365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] не надали суду доказів внесення вказаної суми на депозитний рахунок суду, що фактично унеможливлює задоволення вказаного позову про припинення права власності на частку у спільній власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved