Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1\\4 усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначено що 29 червня 2016 року розірвала шлюб за спільною заявою з [PERSON], що був укладений 17.07.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] 20 жовтня 2010 року. Бобринецьким районним судом Кіровоградської області 11 березня 2016 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] 20.10.2010 року - в розмірі сталої грошової суми 1000 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення його повноліття, тобто до 20.10.2028 року . В судове засідання представник позивача надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність ( а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 20,28 ), направленими за адресою реєстрації особи та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, що розцінюється судом як небажання особи отримувати судові виклики. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі по 29.06.2016 року. Що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу (а. с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 4). , Бобринецьким районним судом Кіровоградької області 11 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] 20.10.2010 року - в розмірі сталої грошової суми 1000 гривень, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення його повноліття, тобто до 20.10.2028 року (а. с. 5). Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовну та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що обов»язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи , що відповідач офіційно працює, згідно наданих електронних декларацій відповідача за 2015-2016р.р. розмір доходів відповідача збільшився, тобто змінився його матеріальний стан в сторону покращення, тому ,\~\~суд дійшов висновку щодо задоволення позову\~\~повністю, розмір аліментів має бути змінено, оскільки визначений розмір в 1000грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму не відповідає інтересам дитини\~\~та\~\~ ст.182 СК України , підлягають до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною 18 років. \~\~ Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~\~\~\~\~\~ \~При цьому, суд враховує, що 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є 1/2 частина визначеного законодавцем\~\~прожиткового рівня для\~\~дитини даного віку, що\~\~ з урахуванням такого ж\~\~утримання з боку матері, забезпечує дитину\~\~прожитковим рівнем достатнім для покриття всіх витрат дитини . Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 704, 80 грн. судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~Тому,

Outcome: approved