Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, з врахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати спільною сумісною власністю майно набутим за час шлюбу між [PERSON], та [PERSON], предмети побуту та домашньої обстановки, а саме кухня углова вартістю 8000 грн., угловий кухонний куточок вартістю 1700 грн., посудомийна машина вартістю 3500 грн., електрочайник вартістю 200 грн., мультиварка вартістю 1800 грн., мікрохвильова піч вартістю 1200 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електроплита вартістю 5000 грн., пароварка вартістю 800 грн., холодильник НОPD 3-х камерний вартістю 4000 грн., телевізор РАНАSОНІК вартістю 2000 грн., витяжка кухонна вартістю 800 грн., люстра вартістю 500 грн., диван - ліжко вартістю 3000 грн., комод - трюмо вартістю 750 грн., шафа - купе вартістю 2000 грн., манеж дитячий вартістю 200 грн., ноутбук вартістю 4000 грн., люстра вартістю 1000 грн., ліжко 2-х спальне з матрацом та 2-а тумбочками вартістю 4500 грн., комп'ютерний стіл вартістю 600 грн., комп'ютер в комплекті вартістю 3000 грн., комод вартістю 850 грн., телевізор плазмовий SOHI вартістю 5000 грн., шафа - купе вартістю 2500 грн., домашній кінотеатр вартістю 3500 грн., килим вартістю 1100 грн., резервний блок живлення вартістю 1500 грн., ДВД вартістю 1100 грн., масляний обігрівач вартістю 1000 грн., люстра скляна вартістю 1500 грн., м'який куточок вартістю 3000 грн., м»які стільці (пуфіки) 2-а шт. вартістю 300 грн., картина вартістю 250 грн., пилосос LG вартістю 1800 грн., бокс - душова кімната із сауною вартістю 12000 грн., цифровий фотоапарат вартістю 2000 грн., гладильна дошка вартістю 200 грн., утюг FILIPS вартістю 500 грн., стелажна стінка під апаратуру вартістю 300 грн., люстра скляна вартістю 700 грн., прихожа з 3-х позицій вартістю 4000 грн., тумба для взуття вартістю 450 грн., домофон з екраном вартістю 1000 грн., дзеркало вартістю 400 грн., люстра вартістю 1000 грн., дзеркало вартістю 250 грн., умивальник вартістю 250 грн., тумба під умивальник вартістю 700 грн., пральна машина INDEZIT вартістю 2500 грн., всього на загальну суму 99200 грн.. Провести поділ фактичного майна предметів побуту та домашньої обстановки вартістю 21300 грн. наступним чином, виділити [PERSON]: телевізор РАНАSОНІК вартістю 2000 грн., домашній кінотеатр вартістю 3500 грн., диван - ліжко вартістю 3000 грн., угловий кухонний куточок вартістю 1700 грн., гладильна дошка вартістю 200 грн., умивальник вартістю 250 грн., всього на загальну суму 10650 грн.. Виділити решту фактично наявного майна [PERSON] а саме: мікрохвильова піч вартістю 1200 грн., манеж дитячий вартістю 200 грн., килим вартістю 1100 грн., резервний блок живлення вартістю 1500 грн., ДВД вартістю 1100 грн., масляний обігрівач вартістю 1000 грн., картина вартістю 250 грн., пилосос LG вартістю 1800 грн., пральна машина INDEZIT вартістю 2500 грн. всього на загальну суму 10650 грн.. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 38950 грн, що складає ? частину вартості іншого сумісно нажитого майна набутим за час шлюбу на суму 77 900 грн. а саме: кухня углова вартістю 8000 грн., посудомийна машина вартістю 3500 грн., електрочайник вартістю 200 грн., мультиварка вартістю 1800 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електроплита вартістю 5000 грн., пароварка вартістю 800 грн., холодильник НОPD 3-х камерний вартістю 4000 грн., витяжка кухонна вартістю 800 грн., люстра вартістю 500 грн., комод - трюмо вартістю 750 грн., шафа - купе вартістю 2000 грн., ноутбук вартістю 4000 грн., люстра вартістю 1000 грн., ліжко 2-х спальне з матрацом та 2-а тумбочками вартістю 4500 грн., комп'ютерний стіл вартістю 600 грн., комп'ютер в комплекті вартістю 3000 грн., комод вартістю 850 грн., телевізор плазмовий SOHI вартістю 5000 грн., шафа - купе вартістю 2500 грн., люстра скляна вартістю 1500 грн., м'який куточок вартістю 3000 грн., м»які стільці (пуфіки) 2-а шт. вартістю 300 грн., бокс - душова кімната вартістю 12000 грн., цифровий фотоапарат вартістю 2000 грн., утюг FILIPS вартістю 500 грн., стелажна стінка під апаратуру вартістю 300 грн., люстра скляна вартістю 700 грн., прихожа з 3-х позицій вартістю 4000 грн., тумба для взуття вартістю 450 грн., домофон з екраном вартістю 1000 грн., дзеркало вартістю 400 грн., люстра вартістю 1000 грн., дзеркало вартістю 250 грн., тумба під умивальник вартістю 700 грн.. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що вони перебували в шлюбі, який розірвали 30.07.2010 року. В період шлюбу сторони придбали вищевказане майно, частина якого зникла оскільки позивач перебував в місцях позбавлення волі. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли, в зв»язку з чим у них виник спір щодо спільно придбаного ними майна, а тому він змушений був звернутись до суду з даним позовом на підставі ст.ст. 3,15 ЦПК України. Крім того позивач зазначив, що відповідно до ст.. 72 ч.2 СК України до вимоги про поділ спільного майна після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, в зв»язку з тим, що він перебував у місцях позбавлення волі і звільнився лише в травні 2014 року, то не міг вчасно звернутись до суду з даним позовом, а тому просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, та визнати причину пропуску строку до суду поважною. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пославшись на обставини викладені в позові. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог вважає їх безпідставними та необгрунтованими, також представник відповідача зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив що він визнає придбане майно в період подружжя яке наявне в акті від 08.05.2014 року, та на яке необхідно визнати право власності за кожним із подружжя, акт від 20.03.2010 року є неправомірним та неналежним і недопустимим доказом і його до уваги неможливо брати. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. [PERSON], та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року, який був розірваний 30.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] [INFO] року у сторін народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.07.2007 року серії [NUMBER]. В період шлюбу сторонни придбали наступні предмети побуту кухня углова вартістю 8000 грн., угловий кухонний куточок вартістю 1700 грн., посудомийна машина вартістю 3500 грн., електрочайник вартістю 200 грн., мультиварка вартістю 1800 грн., мікрохвильова піч вартістю 1200 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електроплита вартістю 5000 грн., пароварка вартістю 800 грн., холодильник НОPD 3-х камерний вартістю 4000 грн., телевізор РАНАSОНІК вартістю 2000 грн., витяжка кухонна вартістю 800 грн., люстра вартістю 500 грн., диван - ліжко вартістю 3000 грн., комод - трюмо вартістю 750 грн., шафа - купе вартістю 2000 грн., манеж дитячий вартістю 200 грн., ноутбук вартістю 4000 грн., люстра вартістю 1000 грн., ліжко 2-х спальне з матрацом та 2-а тумбочками вартістю 4500 грн., комп'ютерний стіл вартістю 600 грн., комп'ютер в комплекті вартістю 3000 грн., комод вартістю 850 грн., телевізор плазмовий SOHI вартістю 5000 грн., шафа - купе вартістю 2500 грн., домашній кінотеатр вартістю 3500 грн., килим вартістю 1100 грн., резервний блок живлення вартістю 1500 грн., ДВД вартістю 1100 грн., масляний обігрівач вартістю 1000 грн., люстра скляна вартістю 1500 грн., м'який куточок вартістю 3000 грн., м»які стільці (пуфіки) 2-а шт. вартістю 300 грн., картина вартістю 250 грн., пилосос LG вартістю 1800 грн., бокс - душова кімната із сауною вартістю 12000 грн., цифровий фотоапарат вартістю 2000 грн., гладильна дошка вартістю 200 грн., утюг FILIPS вартістю 500 грн., стелажна стінка під апаратуру вартістю 300 грн., люстра скляна вартістю 700 грн., прихожа з 3-х позицій вартістю 4000 грн., тумба для взуття вартістю 450 грн., домофон з екраном вартістю 1000 грн., дзеркало вартістю 400 грн., люстра вартістю 1000 грн., дзеркало вартістю 250 грн., умивальник вартістю 250 грн., тумба під умивальник вартістю 700 грн., пральна машина INDEZIT вартістю 2500 грн., всього на загальну суму 99200 грн.. Позивач [PERSON] працював на посаді в.о. начальника Українського МВМ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області та був звільнений з посади 22.06.2009 року. Відповідно до акту від 20.03.2010 року складеного за участю позивача, [PERSON], [PERSON], [PERSON] було виявлено та зафіксовано вищеперелічені речі, які знаходились в квартирі [ADDRESS], де проживали та були зареєстровані сторони. Судом встановлено що на час складення вищевказаного акту стосунки між сторонами погіршились і вони фактично разом вже не проживали з 2009 року, дані обставини підтверджуються показами свідків [PERSON], [PERSON], Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він був депутатом Української міської ради і що до нього звернувся [PERSON] щодо складання акту про наявність майна за адресою його проживання, оскільки останнього за вчинення злочину повинні були взяти під варту він погодився, крім нього був дільничний [PERSON] і ще один чоловік. Вони дійсно ходили по кімнатах і переписували все наявне майно яке було в квартирі, акт було складено, та підписано. Коли він знов був присутнім при описі майна 12.05.2010 року за проханням дільничого в квартирі на той час була відповідачка, але більша частина майна вже була відсутня. Свідок [PERSON], в судовому засіданні підтвердив покази свідка [PERSON], щодо наявного майна, та пояснив, що був присутній під час складання акту про наявність майна в квартирі [PERSON], в березні 2010 року, все наявне в квартирі майно було зафіксовано в акті, ціну зазначали як говорив позивач, оскільки все майно було майже нове. Коли був у квартирі вдруге в травні 2010 року, коли вдома була відповідачка, оскільки позивач вже відбував покарання, то наявного майна в квартирі значно поменшало, а втретє коли був то майна взагалі майже не було. Йому відомо, що [PERSON] майно не вивозив. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що також був присутній під час складання акту 20.03.2010 року, наявність переліченого майна, яке на той час було в квартирі позивача повністю підтвердив. Зазначив що всі в 4-х ходили по квартирі та переписували наявне в квартирі майно. Всі речі були майже нові, позивач хвастався що нове купив. Після звільнення [PERSON], з місць позбавлення волі він був присутній в квартирі, але майна вже не було. Свідки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є їх подругою, з 2009 року у неї погіршились стосунки з позивачем і вони розірвали шлюб. Бачили майно в квартирі яке перелічене в акті від 08.05.2014 року. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 22.03.2010 року [PERSON] було засуджено за ст. 364 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права проходження служби в правоохоронних органах строком на три роки, без конфіскації майна. Та його було взято під варту в залі суду 22.03.2010 року, а звільнився він з місць позбавлення волі в травні 2014 року. 12.05.2010 року був складений акт щодо наявного майна в квартирі сторін за проханням позивача та за участю його колишнього захисника [PERSON] для виявлення місця знаходження табельної зброї. В травні 2010 року позивач звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя. Ухвалою Обухівського районного суду від 12.05.2010 року його позовна заява була визнана неподаною та повернута позивачеві. Окрім показів свідків наявність придбання сторонами спірного майна також підтверджується відповідними, товарними чеками, гарантійними талонами, видатковими накладними, квитанціями, та кредитними договорами, договорами застави. 08.05.2014 року комісія в складі представника Української міської ради, начальника юридичного відділу, дільничного інспектора, депутатів Української міської ради в присутності сторін склала акт про наявність майна в квартирі станом на 08.05.2014 року. Суд, вислухавши позивача, представника відповідачів, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наяступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною 3, ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними доказами відповідно до ст.58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З врахуванням викладено суд приходить до висновку щодо позивач довів суду наявність майна набутого за час шлюбу, та відсутність його частини коли він повернувся з місць позбавлення волі, а тому позовні вимоги про визнання спільним сумісним майном набутим за час шлюбу сторін, про поділ фактичного майна предметів побуту та домашньої обстановки, та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації що складає ? частину вартості іншого сумісно нажитого майна набутим за час шлюбу повністю підлягає задоволенню. Статтею 256 ЦК України встановлено, що «позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, статтею 261 ЦК України встановлено, що «перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила». Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до ст.267 ч.5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги докази по справі вважає, що позивач не міг своєчасно звернутись до суду з позовом оскільки з 2010 року по квітень 2014 року перебував у місцях позбавлення волі, а тому суд вважає це поважними причинами пропуску строків позовної давності та його відновлює. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, про недійсність акту від 20.03.2010 року, оскільки при його складанні не була присутня відповідачка, позивач не звертався до Української міської ради і з заявою щодо створення комісії, акт підписали знайомі позивача, оскільки дані обставини повністю спростовуються показами свідків, які були присутні при складанні та підписанні акту від 20.03.2010 року На підставі викладеного,

Outcome: approved