Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачі звернулися до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про визнання його таким , що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 11 в будинку № 34 по вул.. Свободи м. Словянська Донецької області. Свої вимоги обґрунтували тим, що відповідно до [PERSON], Таран(до шлюбу [PERSON])А.О. [PERSON]О на праві спільної приватної власності належить квартира [ADDRESS]. З 28 травня 1986 року в їхній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] колишній чоловік [PERSON] З 2013 року [PERSON] не проживає у спірній квартирі. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації у вказаній квартирі, хоча вже одинадцять років в ній не проживає, своїх речей не зберігає,жодних обовязків по утриманню квартири не несе, за комунальні послуги не сплачує, всі витрати по утриманню будинку не несе. На вказаний час у позивачів виникла необхідність в оформленні субсидії, проте реєстрація [PERSON], який не проживає в квартирі, є перешкодою у здійсненні їх права, як власників майна. З огляду на викладене просили суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 11 в будинку № 34 по вул.. Свободи в м. Словянську Донецької області. Позивачі будучи повідомленими належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомляв- ся належним чином. [PERSON] ст. 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 25 грудня 2005 року КП БТІ м. Словянська, [PERSON] та Таран (до шлюбу [PERSON]) А.О. належить по 3/8 частки , а [PERSON] ? частка квартири [ADDRESS]. Дана квартира належить позивачам на праві спільної приватної власності. [PERSON] із Довідкою № 11259/01-4 від 24.11.2016 р. [PERSON] зареєстрований у вищевказані квартирі з 25.05.1986 року. [PERSON] акту КП «ЖЕК № 16» від 07.11.2016 року слідує, що: [PERSON] не проживає в [INFO] з 2013 року та по теперішній час . Із спірної квартири відповідач виїхав добровільно та його особисті речі у квартирі відсутні. На теперішній час проживає у своєї матері [PERSON] з 2011 року. по пров. Полевому, б. 6 м. Миколаївка Донецької області. У сенсі\~, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно\~Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. [PERSON] із ст.ст.\~379,\~382 ЦК України\~об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Приймаючи до уваги, що відповідач у спірній квартирі не проживає, добровільно виїхав на інше постійне місце проживання, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою № 11 в будинку № 34 по вул. Свободи м. Словянськ Донецької області. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~ якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог\~а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з огляду на викладене суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved