Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, та моральної шкоди. В обгрунтування позову вказала, що 20.01.2015 року о 19-00 відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Опель Вектра, держномер [NUMBER], рухаючись по вул. Казанцева в м. Маріуполі в районі будинку № 7 "б" не був уважним та при зміні направмку руху не переконався у безпеці руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Мерседес, держномер [NUMBER], під її керуванням, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, тим самим порушивши п.2.10 (а,б,в,г), 2.3.б, 10.1. Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобіль, яким вона керувала, отримав механічні пошкодження. Добровільно відповідач шкоду не відшкодував, цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу застрахована не була, тому просить стягнути із відповідача завдану майну шкоду в розмірі 24000 грн, моральну шкоду 2000 грн. В ході розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги із урахуваннями висновку ескперта, просила стягнути із відповідача матеріальні збитки на суму 36955,03 грн, моральну шкода 2000 грн., та стягнути із відповідача усі понесені нею судові витрати. Позивач та її представник [PERSON] подали до суду заяви у яких просили розглянути справу за їх відсутності, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явивився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] надав до суду заяви, у яких просив справу розглянути за його відсутності, позов [PERSON] задовольнити, підтвердив, що автомобілем Мерседес, держномер [NUMBER] користується виключно позивач [PERSON], несе усі витрати на його утримання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та його задоволення з наступних підстав. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05.02.2015 року встановлено, що 20.01.2015 року о 19-00 відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Опель Вектра, держномер [NUMBER], рухаючись по вул.Казанцева в м.Маріуполі в районі будинку № 7-б не був уважним та при зміні направмку руху не переконався у безпеці руху та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Мерседес, держномер [NUMBER], під моїм керуванням, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, тим самим порушивши п.2.10 (а,б,в,г), 2.3.б, 10.1. Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду встановлено вину водія [PERSON] у скоєнні вказанного ДТП, та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4. Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (надалі - Постанова Пленуму), відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2015 року та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідач не є власником автомобіля Опель Вектра, держномер [NUMBER], власником вказаного авбомобіля є [PERSON] Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.6 Постави Пленуму, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до копій матеріалів зі справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. ст. 122-4, 124 КУПАП, наданими позивачем, відповідач мав посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), тобто володів та керував вказаним транспортним засобом на правовій підставі. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відповідальність за завдану шкоду має нести саме відповідач. Відповідно до наданої позивачем копії технічного паспорту, власником транспортного засобу Мерседес-Бенц, держномер [NUMBER], якому спричинено механічні пошкодження, є третя особа по справі [PERSON]. Згідно до позовних вимог, а також письмових заяв третьої особи [PERSON], вказаний транспортний засіб [PERSON] передав позивачу, виключно вона їм користується, обслуговує, та несе витрати щодо його утримнання. Відповідно до роз'яснень, які містьться в п.13 Постанови Пленуму, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Оскільки на час скоєння ДТП позивач керувала вказаним авбомобілем на належній правовій підставі, у неї було посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке їй передав власник автомобіля [PERSON], відповідно до вимог ст.ст.386, 395, 396 ЦК України суд приходить до висновку про наявність у позивача права на звернення до суду із відповідним позовом та стягнення шкоди із відповідача саме на користь позивача. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вину відповідача було встановлено постаною Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.02.2015 року, яка набрала законної сили. Відповідно до ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Відповідно до висновку екперта № 088 від 26.03.2015 року про оцінку вартості матеріальних збитків, спричининих володільцю транспортного засобу, вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля складає 36 155,03 грн. Відповідно до договіру № 034 від 24.03.2015 року на надання послуг по проведенню автотоварознавчої оцінки транспортного засобу за виконання цього договору, позивачем було сплачено експерту (спеціалісту) 800 грн. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В обгунтування позову позивач вказала, що після аварії у неї було сильне душевне хвилювання, було порушено її душевну рівновагу, вона втратила душевний спокій. Факт пошкодження належного їй на відповідній правовій підставі транспортного засобу став причиною її мораільних страждань. Після скоєння ДТП відповідач з місця пригоди зник, вона вимушена була багато часу витрачати за його пошук та встановлення свідків ДТП. До теперішнього часу не може користуватись вказаним транспортним засобом, оскільки він має суттєві механічні пошкодження, з якими заборонено експлуатація транспортних засобів відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху. Факт відмови відповідача відремонтувати автомобіль чи сплатити гроші посилив її моральні страждання, було порушено її нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості активного життя. Таму суд приходить до висновку про обгрунтованість позову у частині стягнення із відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Згідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Позивачем та його представником [PERSON] надано суду договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (наданих послуг), копії приходно- касових ордерів на загальну суму наданої правової допомоги у розмірі 1050 грн. Тому суд приходить до висновку про стягнення із відповідача судових витрат у повному обсязі. Відповідно до ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до відповіді начальника Приморського районного сектору в м. Маріуполі ГУ ДМС у Донецькій області відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Тому справа підсудна Приморському районному суду м.Маріуполя. На підставі викладеного,

Outcome: approved