Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі його невістка та її донька. З часу набуття у власність ним спірної квартири відповідачі не проживають у ній, з цього ж часу відповідачі квартирою не цікавляться, не сплачують квартплату та комунальні послуги, ніяких їх речей в квартирі немає. Протягом всього часу не проживання відповідачів у спірній квартирі він змушений за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на відповідачів. На підставі викладеного він вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про задоволення позову в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи за адресою їх реєстрації. Суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також позивач в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], що складається з двох житлових кімнат житловою площею 29.30 кв.м. та яка відповідно до договору дарування від 28.11.2015 року належить на праві власності позивачу (а.с. 8). На даний час в квартирі зареєстровані відповідачі по справі. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім′ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім′ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім′ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з′ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім′ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідачі в спірному житловому приміщенні не проживають з листопада 2015 року та не сплачують комунальні послуги, ніяких їх речей в ній немає, що підтверджується актами ЖБК «Маяк-8» (а.с. 16-21). Судові виклики відповідачам також вручені не були по причині їх не проживання за місцем реєстрації. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved