Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25781318101), укладений невстановленою особою від імені [PERSON] із [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №1257, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщуком А.І. недійсним та застосувати наслідки визнання даного договору недійсним - безоплатно повернувши вказану квартиру [PERSON] у приватну власність. Скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Поліщука А.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36536316 від 10.08.2017 року про реєстрацію права власності спірної квартири за [PERSON] та припинення права власності за [PERSON] , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2013 №2665 [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] . 10.08.2017 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщук А.І. (далі - нотаріус) зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 року. На даний час [PERSON] є власником квартири. Вищезазначений договір купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 №1257 є недійсним, оскільки укладений на підставі підроблених документів, а вказана квартира вибула поза волею [PERSON] за таких обставин. Так, невстановлена на даний час особа, підробивши паспорт [PERSON] , використовуючи паспорт серії [NUMBER] від 06.04.2002, який видавався на ім`я [PERSON] , [INFO] та який рахується втраченим, видаючи себе за [PERSON] прибула до приватного нотаріуса Поліщука А.І. з наміром відчужити квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] Надалі, нотаріус, будучи введеним в оману підробленим паспортом, 10.08.2017 посвідчив достовірність договору купівлі-продажу квартири номер 1257 від 10.08.2017, зареєструвавши право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . За даним фактом шахрайства Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР за № 12017060020004451 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. І ст. 190 КК України, проводиться досудове розслідування. Позивач вважає, що в даному випадку, єдиним способом захисту своїх прав є звернення до суду. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву, заперечень на позовну заяву не надходило. Третя особа приватний нотаріус Поліщук А.І. подав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. На підставі викладеного, ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд без участі сторін. Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно витягу із Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1485158 від 21.03.2013 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2013 №2665 [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] . (а.с.9-11) Згідно договору купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року квартири [PERSON] зобов`язалася передати у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с.48-50) Відповідно до листа управління державної міграційної служби України в Житомирській області [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Житомира документована Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 29.01.2002 року. Паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 06.04.2002 року виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Гайки Бердичівського району Житомирської області. Відповідно до службових відміток Ф№1, 03.06.2005 року надійшов запит з Бердичівського РВ УМВС щодо втрати/крадіжки вищезазначеного паспорта. (а.с.15) Нотаріус , будучи введеним в оману підробленим паспортом, 10.08.2017 року посвідчив достовірність договору купівлі-продажу квартири номер 1257 від 10.08.2017 року, зареєструвавши право приватної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно висновку експерта №1/3-311 від 12.11.2018 року Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, досліджуваний рукописний текст у графі «ПРОДАВЕЦЬ» на третій сторінці договору купівлі-продажу квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1257, від 10.08.2017 року, виконаний, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі «ПРОДАВЕЦЬ» на третій сторінці договору купівлі-продажу квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1257, від 10.08.2017 року, виконаний, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний рукописний текст у графі «ПІДПИС» довіреності зареєстрованої в реєстрі за №1060, від 28.07.2017 року, виконаний, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені [PERSON] у графі «ПІДПИС» довіреності зареєстрованої в реєстрі за №1060, від 28.07.2017 року, виконаний, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. (а.с.101-111) За даним фактом в провадженні СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №12017060020004451 від 19.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч.1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, за фактами щодо незаконного заволодіння невстановленою особою, шляхом обману, належною [PERSON] на праві приватної власності, квартирою [ADDRESS] , підробки та використання невстановленою особою паспорту громадянина України виданого на ім`я [PERSON] (а.с.57) Відповідно до ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар. Частина перша ст. 662 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Стаття 667 ЦК України закріплює обов`язок продавця зберігати товар, не допускаючи його погіршення, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором. Частиною третьою ст. 6 ЦК України унормовано, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, незаконне заволодіння ним. У такому разі він може бути визнаний недійсним. При цьому, при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні. На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже, [PERSON] наміру продавати належну їх квартиру [ADDRESS] не мала, договір купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 року не укладала та не підписувала, спірний об`єкт відчужили протиправно невстановлені особи, тобто зміст правочину суперечить нормам ЦК України, що відповідно до ст. 203 та ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. На підставі чого, суд визнає Договір купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року недійсним. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 ч. ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1 ст. 386 ЦК України). Пункт третій частини першої ст. 388 ЦК України визначає однією з підстав для витребування власником майна від добросовісного набувача, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто, за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним Договір купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року, [PERSON] вважається добросовісним набувачем, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України [PERSON] законно та обґрунтовано заявляє позовну вимогу про витребування майна з володіння [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд дійшов до висновку про задоволення похідної вимоги та скасувати рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36563616 від 10.08.2017 року про реєстрацію права власності спірної квартири за [PERSON] та припинення права власності за [PERSON] .. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved