Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що КП «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідач не сплачує кошти за надані послуги з опалення та підігріву води за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість перед КП «Білоцерківтепломережа» в сумі 12306 грн. 32 коп. за період з 01.05.2015 року по 01.11.2019 року, яку відповідач добровільно не сплачує, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача примусово вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Після відкриття провадження у справі, представник позивача уточнила позовні вимоги про що було направлено відповідачу відповідну заяву, та просила суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з опалення та підігріву води в сумі 12306 грн. 32 коп. за період з 01.05.2015 року по 01.09.2017 року. Відповідач в судовому засіданні 29.01.2020 року просив відкласти розгляд справи для належної підготовки своєї позиції щодо позовних вимог. 31.01.2020 року відповідач направив відзив на позов та в судове засідання 19.02.2020 року не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що квартира [ADDRESS] , по якій нараховано позивачем вказану вище заборгованість за житлово-комунальні послуги, належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року, оформленого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. на підставі акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна з прилюдних торгів, затвердженого начальником міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції 20.02.2015 року, зареєстрованого в реєстрі №1-684. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.04.2015 року за № 357740004, за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] ., номер запису про право власності 9252554. Так, з матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» по квартирі [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] рахується заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП «Білоцерківтепломережа» станом на 01.09.2017 року, за період з 01.05.2015 року, в сумі 12 306 грн. 32 коп., що слідує з розрахункового листа абонента, наданого позивачем. Встановлено, що заборгованість попереднього власника цієї квартири [PERSON] , яка виникла станом на березень 2015 року, включно, була сплачена в сумі 8859,25 грн. [PERSON] . Встановлено, що 06.06.2017 року позивач з відповідачем уклав договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 06.06.2017 року за адресою: квартира [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2019року на адресу відповідача було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, яка залишилася без задоволення. Встановлено, що 26.09.2017 року згідно договору дарування квартира [ADDRESS] була відчужена [PERSON] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з рішенням Білоцерківської міської ради №388 від 23.12.2005 року Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» визначено виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква (а.с. 7). Згідно з Законами «Про місцеве самоврядування в Україні", «;Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Відповідно до ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги», також, передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено в ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. До позову додано копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м. Біла Церква. Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м. Біла Церква запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Згідно ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Зі змісту письмового відзиву слідує, що відповідач заперечує позовні вимоги, оскільки, лише, 20.06.2017 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду у справі №357/5576/17 було встановлено, що заборгованість починаючи з 01.05.2015 року по 16.03.2017 року, повинен сплачувати попередній власник житла [PERSON] , та судом ухвалено рішення, яким зобов`язано КП «Білоцерківтепломережа» відкрити [PERSON] новий особовий рахунок для оплати послуг, наданих відповідно до договору за адресою: [ADDRESS] , по якому провести нарахування за надані послуги за період з 16.03.2017 року. Також вказує, що в період з 16.03.2017 р. по 26.09.2017 року послуги по опаленню за вказаною адресою не надавалися. В період з вересня 2017 року, на підставі договору купівлі-продажу, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Відзив відповідача базується на обставинах, що встановлені судом по справі №357/5576/17 (а.с.55-59). Суд критично оцінює заперечення відповідача, оскільки рішенням суду по справі № 357/5576/17 на гр. [PERSON] не було покладено обов`язок оплати комунальних послуг в будь-який період. Під час розгляду вказаної справи питання розподілу заборгованості по квартирній платі не вирішувалося. Предметом спору по справі №357/5576/17 було відкриття [PERSON] нового особового рахунку для оплати послуг в квартирі [ADDRESS] , за період з 16.03.2017року /без встановлення нульового балансу станом на 16.04.2017 року/. Однак, суд виходить з того, що з 01.04.2015 року за [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] та відповідач, як власник квартири зобов`язаний утримувати майно і проводити належні оплати послуг, що надані в даному помешканні. З квітня 2015 року гр. [PERSON] не був власником вказаної квартири та позивач не покладає на нього обов`язок оплачувати послуги за майно, яке вибуло з його власності. Якщо, фактично, гр. [PERSON] чи будь-хто інший продовжував безпідставно користуватися квартирою [ADDRESS] , то власник майна [PERSON] може вимагати відшкодування йому витрат по утриманню квартири з 01.04.2015року. Відсутність письмового договору та відкритого нового особового рахунку для оплати послуг в період до червня 2017року, на що посилався відповідач, не може бути підставою для відмови в цьому позові, оскільки в квартиру [ADDRESS] надавалися позивачем послуги з опалення, відповідач не відмовлявся від цих послуг. Крім цього, відповідачем необґрунтовано твердження, що з 16 березня 2017 року по 26.09.2017 року послуги по опаленню у вказаній квартирі не надавалися, оскільки згідно Розпорядження Київської обласної ради від 31 березня 2017 року № 143 «Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 року», у зв`язку із підвищенням середньодобової температури повітря вище 8 градусів тепла, в населених пунктах Київської області, опалювальний сезон було закінчено з 01.04.2017 року, а не з 16.03.2017 року. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved