Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, який уточнив в підготовчому судовому засіданні надавши відповідну заяву. В позові зазначав, що в квітні 2007 року між ним та [PERSON] була укладена усна угода купівлі-продажу належного відповідачу гаражу, загальною площею 35 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] та вони домовилися щодо усіх істотних умов договору. Згідно розписки від 25 квітня 2007 року відповідач отримав в рахунок придбання вказаного гаражу 1500 доларів США. Після чого передав позивачу ключі від гаража, будівельний паспорт. З квітня 2007 року позивач відкрито володіє вказаним гаражем, користується для зберігання належного йому автомобіля, зберігання речей. Доглядає за вказаним нерухомим майном, за власний рахунок проводе поточні ремонтні та капітальні ремонти. Протягом зазначеного періоду часу відповідач чи будь-яка третя особа не зверталися до позивача із вимогою повернути гараж чи з позовом про витребування гаража з незаконного володіння. Як відомо позивачу відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де мешкають його діти. В зв'язку з чим, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35 метрів квадратних . В судове засідання позивач не з'явився, в позові зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі у випадку неявки позивача в судове засідання проти заочного розгляду справи заперечень не має. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, викликався належним чином, рекомендоване відправлення про вручення поштового повідомлення повернуто з відміткою за закінченням терміну зберігання. Судом встановлено, що в 2007 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена усна угода купівлі-продажу про придбання гаражу, загальною площею 35 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно розписки від 25 квітня 2007 року відповідач отримав в рахунок придбання вказаного гаражу 1500 доларів США. З 2007 року [PERSON] відкрито та безперервно володіє вказаним гаражем, доглядає за вказаним нерухомим майном, за власний рахунок проводе поточні ремонтні та капітальні ремонти. За нормами ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 (десяти) років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною власністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктами 13,14 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5, 07.02.2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав роз`яснено про можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.,ст. 15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). З наведеного слід прийти до висновку, що позивач [PERSON] більше 10 років відкрито, безперервно володів вищевказаним нерухомим майном, після того як у 2007 році добросовісно ним заволодів, відповідачем по справі, спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому позивач після більш 10 років такого володіння набув право власності за набувальною давністю на це нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved