Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме земельної ділянки загальною площею 0,1241 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 3210900000:01:036:0007, який накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 25.08.2011 року. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.05.2007 року між АТ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2608/0507/77-008, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 200 000,0 дол. США, зобов'язався повернути вказані кошти банку в строк до 04.06.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами; в забезпечення цього договору кредиту між ними також було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передав банку в іпотеку земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,1241 га, кадастровий номер 3210900000:01:036:0007. Відповідно до договору факторингу № 11 від 02.02.2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс», до позивача перейшло право вимоги за вказаними договорами кредиту та іпотеки, а у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2013 року у справі № 367/3762/13-ц звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки шляхом визнання права власності позивача на вказану земельну ділянку. Позивач також зазначає, що 25.08.2011 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ в рамках виконавчого провадження № 28545453, у яком боржником є відповідач [PERSON], було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема на земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,1241 га, кадастровий номер 3210900000:01:036:0007, а 10.11.2011 року накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в зв'язку з чим позивач не може в установленому законом порядку зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку відповідно до вказаного рішення суду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали повністю, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - ВДВС Ірпінського МУЮ в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, в зв'язку із чим суд за згодою представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 25.05.2007 року між АТ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2608/0507/77-008, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 200 000,0 дол. США, зобов'язався повернути вказані кошти банку в строк до 04.06.2011 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. В забезпечення цього договору кредиту між ними також було укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав банку в іпотеку земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,1241 га, кадастровий номер 3210900000:01:036:0007. Відповідно до договору факторингу № 11, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс», до позивача перейшло право вимоги за вказаними договорами кредиту та іпотеки, а у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2013 року у справі № 367/3762/13-ц звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки шляхом визнання права власності позивача на вказану земельну ділянку. Також встановлено, що 25.08.2011 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ в рамках виконавчого провадження № 28545453, у якому боржником є відповідач [PERSON], було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема на земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,1241 га, кадастровий номер 3210900000:01:036:0007, а 10.11.2011 року накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в зв'язку з чим позивач не може в установленому законом порядку зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку відповідно до вказаного рішення суду. Наведені обставини підтверджуються поясненнями представників позивача, копією рішення Ірпінського міського суду від 16.07.2013 року у справі № 367/3762/13-ц, копією постанови державного виконавця ВДВС Бучанського МУЮ про накладення арешту на майно боржника і оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2011 року; копією витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.10.2014 року; копією договору факторингу №11, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс»; копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: · ст. 321 ЦК України, за якою право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; - ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,1241 га, кадастровий номер 3210900000:01:036:0007 рішенням Ірпінського міського суду від 16.07.2013 року у справі № 367/3762/13-ц визнано за позивачем, то позовні вимоги про заняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 321 ЦК України, ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved