Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 22 липня 2016 року Львівським міським відділом ДРАЦСу Головного управління юстиції у Львівській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1734. Свої вимоги мотивує тим, що вони зареєстрували шлюб з відповідачем 22 липня 2016 року Львівським міським відділом ДРАЦСу Головного управління юстиції у Львівській області. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO]. На протязі останніх декілька років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємна повага, стали часті сварки, що призвело до фактичного розпаду сім"ї. Подружжя разом не проживає і не підтримує жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Ніхто із них за цей період не вживав заходів для збереження сім"ї. Спору стосовно поділу спільного майна та виховання дитини немає. Вважає, що шлюб існує формально та підлягає розірванню, тому звернувся до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, просить задоволити. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, суд на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних в ній даних і доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 липня 2016 року, виданого Львівським міським відділом ДРАЦСу Головного управління юстиції у Львівській області позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Судом також встановлено та документально підтверджено факт наявності у подружжя сина [PERSON] [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони разом тривалий час не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Наявне свідчить втрату останніми почуттів любові і поваги один до одного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, є всі підстави вважати, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Наявність спору щодо виховання неповнолітньої дитини та поділу набутого у шлюбі майна між сторонами на час розгляду даної справи судом не встановлено. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні із позовною заявою до суду.

Outcome: approved