Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Берегометська селищна рада про усунення перешкод в користуванні власністю. В позові вказує, що відповідно до договору дарування від 23-го червня 2008 року, посвідченого Штефюк Н.В., нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу за реєстровим номером 4874, вона є власником домоволодіння (2-х житлових будинків) з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудам, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане ДКП «Вижницьке РБТІ» за №19197528 від 16.06.2008 року. Земельна ділянка площею 0,1500 га., кадастровим номером [NUMBER], яка призначена для обслуговування вище вказаного домоволодіння, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24 лютого 2010 року належить матері [PERSON], яка подарувала зазначене вище домоволодіння. Дане нерухоме майно було побудовано батьками, а з моменту переходу у її власність нею утримується, ремонтується, вона сплачує за його використання всі необхідні податкові та інші платежі, сплачує за використану електроенергію, газ, воду, обробляє земельну ділянку, несе всі інші необхідні витрати по догляду та утриманню цього нерухомого майна, до недавнього часу здійснювала догляд за своїм рідним братом інвалідом 1-ї групи «А» [PERSON], який постійно проживав в цьому будинку аж до дня своєї смерті - [INFO]. В зв'язку з тих, що у свій час й брат проживав у цивільному шлюбі з громадянкою [PERSON], то вона 29.05.1979 року була приписана до їхнього домогосподарства в [ADDRESS]. В зв'язку зі зміною прізвища з [PERSON] на нове прізвище [PERSON] 21- го листопада 1986 року повторно здійснила приписку до вище вказаного господарства в [ADDRESS], і значиться в даний час приписаною до нього двічі, а саме перший раз 29-го травня 1979 року приписана як - [PERSON], і другий раз з 21-го листопада 1986 року приписана як - [PERSON], що є також незаконним, так як це одна і та ж особа. Дана обставина підтверджується даними будинкової книги та довідкою Берегометської селищної ради Вижницького району . В 2010 році брат важко захворів, та потребував постійного догляду. Відповідачка [PERSON], не маючи бажання здійснювати за ним такий догляд, в травні місяці 2010 року покинула його та це домогосподарство і з тих пір та по даний час в ньому не проживає але значиться за цим господарством зареєстрованою по даний час. Зазначала, що на даний час [PERSON] проживає у свого сина - [PERSON] в [ADDRESS]. Вона у свій час добровільно та за власним бажанням покинула спірне домогосподарство, яке в даний час є її власністю, ніколи про нього не дбала, не являється членом моєї сім»ї та не вела і не веде зі мною ніяке спільне господарство. Всі необхідні комунальні платежі, податкові платежі на нерухомість і земельну ділянку відповідачка сплачувати не допомагала, жодним чином не приймала участі в утриманні та догляді за житловими будинками і земельною ділянкою, знає і визнає факт відсутності у неї права на це домоволодіння, але на неодноразову пропозицію відписатися, а саме знятися з реєстрації за цим моїм ж/будинком відповідачка [PERSON] неправомірно та безпідставно відмовляється. Її реєстрація - приписка в домоволодінні створює перешкоди в отриманні субсидії для зниження плати за газ і світло, створює перешкоди для повноцінного користування та розпорядження цим своїм майном, як його власником. Просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування домоволодінням та прилеглими надвірними господарськими будівлями і спорудами що за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася. В адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. На примирення з відповідачем не погоджується. У судове засідання відповідач не з'явилася. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлениа в установленому законом порядку. Відзив на позов не надала. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надходило. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Представник Берегометьскої селищної ради в адресованій суду заяві просить розглядати справу у їх відсутність, щодо задоволення позову не заперечують. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. З'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. Слід зауважити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 23-го червня 2008 року, посвідченого Штефюк Н.В., нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу за реєстровим номером 4874, позивач [PERSON] є власником домоволодіння (2-х житлових будинків) з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудам, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане ДКП «Вижницьке РБТІ» за №19197528 від 16.06.2008 року. Згідно копії будинкової книги відповідач змінила прізвища з [PERSON] на нове прізвище [PERSON], 21- го листопада 1986 року повторно здійснила приписку до вище вказаного господарства в [ADDRESS], і значиться в даний час приписаною до нього двічі, а саме перший раз 29-го травня 1979 року приписана як - [PERSON], і другий раз з 21-го листопада 1986 року приписана як - [PERSON], що є також незаконним, так як це одна і та ж особа. Дана обставина підтверджується даними будинкової книги та довідкою Берегометської селищної ради Вижницького району . Факт того, що відповідачка [PERSON] близько 8-ми років не проживає у домолодінні за [ADDRESS] підтверджується довідкою Берегометської селищної ради за №211 від 15 січня2017 року та актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.032017 року. Згідно пп.1-4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до правил ст. ст. 163,72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими , що втратили право користування жилим приміщенням , зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Своїм не проживанням домоволодінні відповідач обмежуює права позивача, як власника будинку. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: approved