Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаними позовними вимогами в обґрунтування яких посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER], розташовані на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району. Єдиною спадкоємицею за законом першої черги на відкрите після смерті [PERSON] спадкове майно являлася її донька [PERSON], померла [INFO], яка відповідно до ст.1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавала і за зареєстрованим місцем проживання померлої не проживала, оскільки була зареєстрована в м. Бобринець, а [PERSON] в [ADDRESS]. Однак [PERSON] у відповідності до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у 2007 році, у зв'язку із погіршенням стану здоров'я її матері, забрала останню на постійне місце проживання у [ADDRESS], де [PERSON] проживала разом з дочкою по день смерті. Крім того у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] прізвище її матері зазначено - [PERSON], згідно російського правопису, а у свідоцтві про смерть померлої - [PERSON], що перешкоджає позивачам вирішити питання щодо належного оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] Відповідач по справі є рідною сестрою померлої [PERSON], та у відповідності до ст.1262 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги та на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою місця проживання [PERSON], хоча фактично вони разом за місцем реєстрації не проживали. Позивачі, як син та чоловік померлої [PERSON], є її спадкоємцями за законом першої черги та відповідно до ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, однак оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не можуть у зв'язку з тим, що [PERSON] хоча і прийняла спадщину шляхом фактичного постійного проживання разом із [PERSON], однак [PERSON] не перереєструвала місце свого постійного проживання, а [PERSON] за життя належним чином не оформила спадкову земельну ділянку на своє ім'я після смерті [PERSON] Із зазначених підстав державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому посилаючись на вказані обставини просять з урахуванням уточнень в судовому порядку встановити факт родинних стосунків між померлою [PERSON] та її померлою донькою [PERSON], встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] та визнати за кожним із позивачів в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на ? частку земельних ділянок [NUMBER], [NUMBER], площею 6,15 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, право на які посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №006786, виданого 29 жовтня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за №25-105 ч. Позивач [PERSON] та його представники - адвокати [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] позовні вимоги також підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що є рідною сестрою померлої [PERSON], з якою проживали в [ADDRESS]. Однак фактично вона з 1976 року разом із сестрою за місцем реєстрації не проживала, оскільки мала свій будинок по [ADDRESS], в якому проживала окремо. Їй також достеменно відомо, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], і з 2007 року по день смерті вона постійно проживала поряд із дочкою в [ADDRESS]. Позивачі є єдиними спадкоємцями померлої [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] Визнання позову відповідачем у відповідності до ст. 174 ЦПК України прийняте судом. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає в [ADDRESS] та з січня 2011 року по даний час працює секретарем Червонозорівської сільської ради. Нею по даній справі видавались довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON], яка по день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] разом із сестрою [PERSON], чи проживали вони фактично разом їй не відомо. Також може пояснити, що на час смерті [PERSON] не проживала в [ADDRESS], зі слів мешканців села їй стало відомо, що останню за станом здоров'я забрала донька в м. Бобринець. Не пам'ятає в які саме роки [PERSON] проживала фактично на території Червонозорівської сільської ради. Свідок [PERSON] суду показав, що з дитинства постійно проживає в [ADDRESS], по сусідству з позивачами, а тому йому добре відомі родинні стосунки між померлою [PERSON] та її померлою матір'ю [PERSON] Також йому достеменно відомо, що з 2007 року по 2010 рік в квартирі за адресою: [ADDRESS] проживали позивачі, [PERSON] та [PERSON] Померла [PERSON] здійснювала догляд за хворою матір'ю [PERSON], яка з 2007 року постійно проживала біля доньки по день смерті. Зі слів його батьків йому відомо, що до цього часу [PERSON] проживала в Бобринецькому районі. Свідок [PERSON] показала, що з 1994 року проживає по сусідству з позивачами. З вказаного часу знає [PERSON] та [PERSON], оскільки її мати проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] та підтримували дружні стосунки. Їй достовірно відомий той факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] З [PERSON] мала дружні стосунки та неодноразово перебувала у неї в гостях та їй відомо, що у 2007 року [PERSON] у зв'язку з погіршенням стану здоров'я її матері забрала [PERSON] із [ADDRESS] до [ADDRESS], де остання проживала до 2010 року. Також вона спілкувалася із [PERSON], яка розповідала, що переїхала до доньки на постійне місце проживання. Померла [PERSON] у 2010 році в м. Бобринець, похованням якої займалась донька. На час смерті [PERSON] проживала разом із сином [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в [ADDRESS] [INFO] у м. Бобринець Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.06.2010 року (а.с.9). За життя спадкодавець [PERSON] набула право власності на земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER], площею 6,15 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та належать спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №006786, виданого 29 жовтня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за №25-105 ч та листом відділу Держземагентства у Бобринецькому районі №23/05/09-14 від 17.01.2014 року про реєстрацію та видачу вказаного державного акту (а.с.11,59). Після її смерті відкрилась спадщина на вказані земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 6,15 га. [INFO] померла дочка спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.12.1967 року, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 15.06.2001року (а.с.12) та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.08.2012 року (а.с.10). Разом з тим у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] прізвище її матері зазначено - [PERSON], згідно російського правопису, а у свідоцтві про смерть померлої - [PERSON], що ставить під сумнів родинні відносини вказаних осіб. Вказані розбіжності перешкоджають позивачам вирішити питання щодо належного оформлення спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] Оскільки дані розбіжності встановленим порядком усунути неможливо, що підтверджується висновком відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби від 02.10.2013 року, яким відмовлено у внесення змін до актового запису цивільного стану (а.с.14), даний факт родинних стосунків підлягає встановленню у судовому порядку за правилами позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суд в окремому провадженні чи позовному порядку (при наявності спору між спадкоємцями) встановлює факти, якщо від доведення цих фактів залежить виникнення права на спадкування. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], актовий запис № 18, виданого на російській мові, її матір'ю записана «[PERSON]» (а.с.12). 15.06.2001 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 15.06.2001року, після якого дружині було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.12). Факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується сукупністю досліджених судом доказів по справі, зокрема: поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], ідентичністю по-батькові, відомостями про дати та місце народження і смерті, місце проживання вказаних осіб, свідоцтвами про народження та смерть, повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та про смерть (9,10,12,13,82-90,103). Вказаний факт також визнається відповідачем [PERSON] по справі. Дана розбіжність в прізвищі та імені [PERSON] виникла внаслідок неоднакового переводу прізвища та імені останньої з російської на українську мови в документах актів цивільного стану громадян. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За змістом ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем за законом першої черги на відкриту після смерті [PERSON] спадщину являлася її донька [PERSON]. Відповідно до довідки Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №51 від 27.01.2014 року [PERSON], 1940 року народження, була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] з 24.04.1940 року по день смерті. Також у домоволодінні померлої була зареєстрована сестра - [PERSON]. Відомості про фактичне проживання [PERSON] за вказаною адресою відсутні (а.с. 97). Однак, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично за адресою місця реєстрації не проживала, оскільки у 2007 року переїхала на постійне місце проживання до доньки [PERSON], з якою проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS] Кіровоградської області. Вказані обставини також підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], у відповідності до ст.1262 ЦК України є спадкоємцем за законом другої черги. На час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем, хоча й була зареєстрована за адресою реєстрації місця проживання [PERSON], та у визначений законом строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а отже вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З інформаційних довідок із Спадкового реєстру №36358723, №36358689 від 17.01.2014 року та листа завідуючої Бобринецької державної нотаріальної контори від 21.01.2014 року судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіти від її імені не посвідчувались (а.с. 63-65). Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] постійно проживала разом із матір'ю [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не заявила про відмову від неї, а тому у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, однак не встигла оформити правовстановлюючі документи на своє ім'я, так-як померла. Даний факт також визнається відповідачем. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], родинні стосунки з яким підтверджені копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13), та її чоловік [PERSON], які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS], а тому в силу дії ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] зокрема і спірну земельну ділянку. Вказані обставини підтверджуються реєстраційними записами в копії домової книги за вищевказаною адресою з якої вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS] (а.с.132-136) та реєстраційними записами в копіях паспортів позивачів (а.с.7,8). З інформаційних довідок із Спадкового реєстру №36358761, №36358781 від 17.01.2014 року та листа завідуючої Бобринецької державної нотаріальної контори від 21.01.2014 року судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, заповіти від її імені не посвідчувались (а.с. 60-62). Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, кожен з позивачів успадкував право власності на 1/2 частку спірного майна. Відповідно ст.ст.391-392 ЦК України, захист цивільних прав здійснюється у встановленому порядку судом шляхом визнання цих прав. Із змісту зазначеної норми матеріального права вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 22.11.2013 року позивачі звернулась до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу на їх імена свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області після смерті [PERSON], але поставою від 22.11.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом через неприйняття [PERSON] належним чином спадщини після смерті матері [PERSON] та не оформлення вказаної земельної ділянки на своє ім'я (а.с.15). Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного та враховуючи, що вказані факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і встановлені судом та позивачі як спадкоємці за законом прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка за законом прийняла спадщину після смерті [PERSON], а отже за таких умов в суді було документально підтверджено майнове право спадкодавця [PERSON] на належну їй при житті земельні ділянки [NUMBER], [NUMBER], площею 6,15 га, розташовані на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, а також документально підтверджені об'єктивно існуючі перешкоди у реалізації своїх спадкових прав спадкоємцями - [PERSON] та [PERSON], оскільки нотаріус правомірно відмовив позивачам у видачі свідоцтва про спадкування за законом, а тому суд визнає вимоги позивачів щодо визнання права власності на земельну ділянку обґрунтованими, підтвердженими доказами і такими, що підлягають задоволенню. Про стягнення з відповідача судових витрат у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України позивачі не наполягали, в зв'язку з чим судові витрати залишити по фактично понесених сторонами. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved