Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що сторони мають спільну повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини сторін у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною 23-х років. У судовому засіданні представник позивача наполіг на заявленому позові за вищевикладеними підставами, а сторона відповідача з позовом не погодилася, вказуючи на те, що на утриманні відповідача перебуває його мати, а тому з урахуванням доходу відповідача представник відповідача просила суд позов задовольнити частково, стягнувши аліменти на утримання дитини сторін у розмірі 1/10 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК Українизазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільну повнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], який є студентом ДНЗ «Василівський професійний ліцей», що підтверджується довідкою з місця навчання від 04.09.2018 року. За поясненнями позивача, названа дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням зважаючи на те, що мати та син мають спільну адресу місця проживання, зареєстровану у встановленому законом порядку, про що слідує із довідки виконкому Родольської сільради від 06.09.2018 року. Власне, щодо вказаних обставин у сторін спору не виникло. За поясненнями сторони позивача, дитина сторін потребує матеріальної допомоги. І у суду також немає підстав не довіряти таким поясненням, зважаючи на розмір доходу [PERSON], який, як вбачається із довідки про доходи ДНЗ «Василівський професійний ліцей» від 05.09.2018 року, не відповідає, навіть, прожитковому мінімуму. При цьому, що син сторін не працює, оскільки продовжує навчання на денному формі. Одночасно, відповідач - людина не пенсійного віку, не є ані інвалідом, ані непрацездатним. Визнаючи заявлені позовні вимоги частково, сторона відповідача посилалася на обставини наявності на утриманні відповідача матері-інваліда. Дійсно, суду документально була підтверджена інвалідізація матері відповідача, натомість сторона відповідача не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів того, що мати відповідача перебуває на утриманні свого сина. З викладеного суд обґрунтовано доходить висновку про те, що відповідач не позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання та потребує такої допомоги. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров'я сторін, їх дитини (доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку або наявності захворювань суду надано не було), а тому вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, зважаючи на рівний обов'язок батьків щодо їх участі в утриманні дитини, на достатність, на думку суду, вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати й половини заробітку (доходу) відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved