Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] А-1 - житловий будинок площею забудови 74,3 кв.м., загальною площею 54,8 кв.м., в т.ч. житловою 28,9 кв.м. та допоміжною 25,9 кв.м., Б-1 - сарай площею забудови 57,8 кв.м., В-погріб площею забудови 8,3 кв.м., № 1 - хвіртка-1шт., № 2- ворота з хвірткою площею забудови 7,2 кв.м., № 3 - огорожа площею забудови 20,4 кв.м., № 4 - колодязь площею забудови 7 м.п., після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовується наступним. По [ADDRESS] , яке належало до суспільної групи - колгоспного двору, членом якого була матір позивача, [PERSON] , якій належала ціла частина домоволодіння. На день смерті матері, 16.04.2004 року, вона була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . За заявою позивача про прийняття спадщини, поданою до державної нотаріальної контори державним нотаріусом Тихоновою Є.М. була заведена спадкова справа. За життя матір`ю позивача було складено заповіт, але в зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] не було зареєстровано, що унеможливлює представлення нотаріусу правовстановлюючого документу на будинок як спадкове майно, то дані обставини стали перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Ухвалою суду від 23.08.2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.38). Представник відповідача - Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.28). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У свою чергу згідно положень ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а визнання даного позову стороною відповідача таким, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Бурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області 16 січня 2004 року, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 93-ох років у селі Бурівка Городнянського району, Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 02 від 16.01.2004 року (а.с.7). Дослідивши дублікат заповіту, що виданий в.о. старости Бурівського старостинського округу Бурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області, посвідченого 29 травня 1990 року головою виконавчого комітету Бурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області Ушак В.Я. за реєстровим № 7, встановлено, що громадянка [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона по закону матиме право заповіла [PERSON] (а.с.47). Наведене свідчить, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно довідки, виданої Бурівським старостинським округом Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області за № 272 від 05 липня 2018 року, суд встановив, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була постійним жителем села Бурівка Городнянського району, Чернігівської області, і по день смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Довідка за № 150 від 12 березня 2018 року, що видана Бурівським старостинським округом Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області, свідчить, що [PERSON] , яка померла [INFO] в будинку [ADDRESS] . Інших зареєстрованих осіб в будинку не значиться (а.с.13). Відповідно до довідки, виданої Бурівським старостинським округом Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області за № 111 від 10.04.2019 року встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 за № 1986-1990 роки, особовий рахунок [NUMBER] в будинку [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року, постійно були зареєстровані та постійно проживали: [PERSON] - якій належало ціла частина будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року член колгоспоного двору [PERSON] не втратила права на майно. Відомості про виділення земельної ділянки під будівництво господарчих споруд та будинку [ADDRESS] відсутні (а.с.12). До складу спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність`застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. За нормами ст.ст.120,123 ЦК УРСР, які діяли до введення в дію Закону України „Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. Дослідивши інформаційну довідку від 26 червня 2018 року за № 419, видану Городнянським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок побудовано в 1957 році. Процент готовності житла - 100 %. Самочинного будівництва та перепланувань не виявлено (а.с.11). З дослідженого в судовому засіданні звіту про оцінку майна № AS18-180626-044 на а.с. 18-20 суд встановив, що ринкова вартість житлового будинку загальною площею 54,80 кв.м., що розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 24 580 (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 70 (сімдесят) копійок. Суд також бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано до 05 серпня 1992 року в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як встановлено у судовому засіданні позивач звертався до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.41-50). Враховуючи, що за життя спадкодавця не зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об`єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved