Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Житлово-комунальне підприємство №1, [PERSON], Куп'янський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач по справі тривалий час, а саме з кінця серпня 2014 року по сьогоднішній день, не проживає в неприватизованій квартирі [ADDRESS] в якій зареєстрований. Також, спірну квартиру на умовах найму займає [PERSON], яка не являються родичем відповідачу [PERSON] Позивач наполягає, що позбавити права користування відповідача по справі даним приміщенням необхідно для забезпечення подальшого використання вищевказаного житлового приміщення наймачем - [PERSON], яка самостійно здійснює плату за комунальні послуги, адже відповідач не сплачує комунальні платежі та фактично не користується житловою площею. [PERSON] самостійно виїхав в невідомому напрямку, про місце свого проживання (перебування) виконавчий комітет Куп'янської міської ради Харківської області не повідомив, тому встановити його місце знаходження на даний момент не надалося можливим. Крім того, відповідач не звертався до виконавчого комітету Куп'янської міської ради для бронювання житлового приміщення. Тому, на підставі викладеного, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відзначкою, що адресат не отримав судову повістку за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Треті особи: [PERSON] та представник Куп'янського РВ ГУ ДМС України в Харківській області, в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви в яких просили справу розглянути у їх відсутність, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. Представник третьої особи: Житлово-комунального підприємства №1 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень по суті заявлених позовних вимог до суду не надав. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки Житлово-Комунального підприємства №1 Куп'янської міської ради Харківської області від 10 жовтня 2014 року №2516 [PERSON] [INFO], зареєстрований у спірній квартирі [ADDRESS] (а.с. 4). [PERSON], відповідно до виписки з рішення №512 виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області було виділено в доповнення до займаної кімнати [ADDRESS], м. Куп'янська, в якій мешкав її чоловік [PERSON] у зв'язку з його смертю (а.с. 5). Актами (не) проживання громадянина за місцем його реєстрації від 26 серпня 2014 року та від 09 січня 2014 року, які були видані Житлово-Комунальним підприємством №1 Куп'янської міської ради Харківської області, встановлено, що [PERSON], з 31 серпня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім того зазначено, що в квартирі проживає [PERSON] (а.с. 6). Особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] відкритий на [PERSON], яка проживає за вищевказаною адресою (а.с. 8). Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. П. 11 Постанови Пленума Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами та доповненнями), передбачено, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку, особу втратившим право користування житловим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON], зареєстрований у встановленому законом порядку в спірній квартирі [ADDRESS], однак з кінця серпня 2014 року за даною адресою не проживає. Крім того зазначено, що в кімнаті зареєстрована та проживає [PERSON], яка самостійно сплачує комунальні послуги. Докази поважності причин не проживання у спірному приміщенні, у порушенні ст. 60 ЦПК України, відповідач до суду не надав. Тому враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, а також те, що відповідач за комунальні послуги не платить, у кв. №96 не проживає, визнання відповідача, такими, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідне позивачу для вирішення питання про подальше використання вищевказаного житлового приміщення, у зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved