Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 30 вересня 2014 року позивач перебуває в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, про що 30.09.2014 року складено відповідний актовий запис за № 54. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб виявився невдалим, між ними немає порозуміння, проживають фактично окремо як чужі люди, з червня місяця 2016 року разом не проживають взагалі. Позивачка з дочкою [PERSON] проживає у її батьків в с. Березівка Маньківського району Черкаської області, відповідач живе своїм життям. Шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають. За таких умов подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими, такий шлюб існує лише формально, збереження шлюбу та спільне життя суперечить інтересам сім'ї, та унеможливлює примирення з відповідачем, що в свою чергу змушує її звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та визнає позовні вимоги. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, спільноне проживають, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину - малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Батьками малолітньої є сторони по справі. У відповідності до вимог ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дитини досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини - за місцем проживання її матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню. Майновий спір не вирішувався. Судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved