Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та після уточнення позову просить встановити факт належності на праві власності [PERSON] у період до 10.02.1963 року ? частки житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS]; встановити факт продажу 10.02.1963 року вказаного нерухомого майна [PERSON]; визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом на ? частки житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS], загальною площею 109,8 кв.м., житловою площею 68,8 кв.м., - у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачкою є дітьми померлого [INFO] року [PERSON], котрий придбав ? частки будинку у [PERSON], після чого уся родина вселилась до вказаного будинку та з 1970 року проживає у ньому, при цьому позивач з 18.02.1970 року по цей час прописаний у будинку, на час смерті батька проживав разом з ним та фактично прийняв спадщину. Також позивач повідомив, що в даний час проживає у вказаному домоволодінні, розпоряджаючись всім майном, що належало батькові, проводячи ремонт, оплачуючи комунальні та інші послуги, т.і., відповідачка спадщину не приймала, третій особі належить інша ? частки домоволодіння. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, згідно якої наполягав на задоволенні позову, не заперечуючи при цьому проти розгляду справи у заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка та третя особа у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, з будь-якими клопотаннями до суду в установленому порядку не звертались. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що Договором забудови від 07.09.1960 року [PERSON] була надана для будівництва житлового будинку земельна ділянка по [ADDRESS], Рішенням Виконкому Райради №29 від 13.01.1963 року [PERSON] був включений співзабудовником. Третя особа [PERSON] придбала у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 22.08.1963 року ? частки вказаного житлового будинку з господарчими спорудами, Рішенням №421-б виконкому Ленінської райради від 21.05.1964 року був затверджений акт прийняття в експлуатацію цього будинку (а.с.23-27). Таким чином, ? частки житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS], загальною площею 109,8 кв.м., житловою площею 68,8 кв.м., належала [PERSON]. 10.02.1963 року [PERSON] продав [PERSON] належну йому ? частки житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданою [PERSON] власноруч написаною розпискою (а.с.7), однак договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався. Останній разом з сім'єю вселився до будинку та постійно проживав у будинку, здійснюючи його обслуговування, тощо. [INFO] року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі й на ? частки вказаного нерухомого майна (а.с.56). Позивач та відповідачка являються дітьми померлого [PERSON] (а.с.57, 58) та спадкоємцями першої черги за законом у відповідності до діючого на час відкриття спадщини Цивільного Кодексу (в редакції 1963 року). Позивач разом зі своєю дружиною та дочкою постійно проживав у вказаному будинку та проживає по цей час, між ним та комунальними установами міста укладені відповідні договори (а.с.28-30), позивач прописаний в будинку з 18.02.1970 року (а.с.9, 31, 35). Отже, позивач, проживаючи у будинку на час смерті батька, фактично прийняв спадщину у вигляді ? частки житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка зверталась із заявою про прийняття спадщини у вигляді грошових вкладів до Першої Одеської державної нотаріальної контори та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується отриманою на виконання ухвали суду від 03.02.2014 року з Одеського державного нотаріального архіву копією спадкової справи №454/1988 (а.с.89-95). У відповідності до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], його загальна площа становить 109,8 кв.м., житлова - 68,8 кв.м. (а.с.52-63). Згідно технічного висновку, виконаного ТОВ "Одестехкон", стан будівельних конструкцій для можливості збереження та подальшої експлуатації житлового будинку та інших споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS], задовільний, відповідає усім будівельно-технічним нормам і придатний для експлуатації за функціональним призначенням (а.с.36-55). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст..47 цього кодексу). Між тим, ч.2 ст.47 ЦК УРСР передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved