Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди суму франшизи в розмірі 1000 гривень, суму що перевищує межі страхового відшкодування в розмірі 69\~494, 92 гривень, а всього 70\~494, 92 гривні, витрати на лікування у сумі 406,03 гривень, моральної шкоди в розмірі 20\~000гривень, та судові витрати понесені по справі покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2015 року приблизно о 04 годині 40 хвилин, відповідач [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], рухався по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Нестеренко в напрямку бул. 30 років Перемоги, зі швидкістю біля 80-100 км/год, чим перевищив максимальну дозволену швидкість руху в населеному пункті. На шляху прямування, на перехресті з вул. Гризодубової, [PERSON] маючи технічну можливість запобігти ДТІ, виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуваннням [PERSON], який рухався по вул. Гризодубової з боку вул. Осіпенко в напрямку вул. Комінтерна на зелений сигнал світлофору. Після скоєння ДТП [PERSON] місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Порушення п.8.7.3. ПДР України, скоєне водієм [PERSON], знаходиться в прямому причинному зв'язку з подією ДТП та її наслідками. Своїми діями [PERSON] вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило двом потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.12.2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито і звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності в зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Цивільний позов залишено без розгляду. В зв'язку з тим, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди йому було спричинено майнову та моральну шкоду, яка залишилась невідшкодованою, він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності на задоволенні позову наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Через повторну неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2015 року приблизно о 04 годині 40 хвилин, відповідач [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], рухався по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Нестеренко в напрямку бул. 30 років Перемоги, зі швидкістю біля 80-100 км/год, чим перевищив максимальну дозволену швидкість руху в населеному пункті. На шляху прямування, на перехресті з вул. Гризодубової [PERSON] маючи технічну можливість запобігти ДТІ, в'їхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER]. під керуваннням [PERSON], який рухався по вул. Гризодубової з боку вул. Осіпенко в напрямку вул. Комінтерна на зелений сигнал світлофору. Після скоєння ДТП [PERSON] місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Порушення п.8.7.3. ПДР України, скоєне водієм [PERSON], знаходиться в прямому причинному зв'язку з подією ДТП та її наслідками. Своїми діями [PERSON] вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило двом потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.12.2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито і звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності в зв'язку з примиренням винного з потерпілим. Цивільний позов залишено без розгляду. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було спричинено майнову та моральну шкоду, яка залишилась невідшкодованою. Відповідач [PERSON] на час скоєння ДТП керував автомобілем [NUMBER], який зареєстровано за третьою особою [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність власника автотранспортного засобу, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував відповідач, застрахована у ПрАТ «СК «Україна». Транспортний засіб, яким курував [PERSON] на час скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме автомобілем [NUMBER], належить третій особі по справі [PERSON] і знаходився в його володінні на підставі довіреності серії ВРТ № 233359. реє. № 917. Пунктом 13 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 "Про де-які питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " роз'яснено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно копії Полісу № АІ/ 5653417 від 18.08.2015 року, страхове відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 гривень. Франшиза встановлюється у розмірі 1 000 гривень. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується копією довідки інспектора по ОМ [PERSON] м. Мелітополь і Мелітопольського району ГУМВС України в Запорізькій області, а саме, розбиті: права та ліва передні фари, решітка радіатора, передній бампер, вітрове скло; деформовано: передня панель, передній капот, праве та ліве передні крила. В зв'язку з пошкодженням транспортного засобу позивач своєчасно звернувся з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПрАТ «СК «Україна». Зі страхової компанії позивачу надійшло повідомлення про прийняття його письмової заяви та запропоновано надати додаткові документі, зокрема, висновок авто товарознавчого дослідження. Згідно Звіту № 699 про визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику колісного транспортного засобу від 02 вересня 2015 року сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] у результаті пошкодження його при ДТП складає 119494 гривні 92 копійки. Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно ст. 12.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, з урахуванням обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування в межах страхової суми в розмірі 49000 гривень, сума франшизи в розмірі 1000 гривень та сума, що перевищує межі страхового відшкодування в розмірі 69 494,92 гривень відшкодовується відповідачем. Крім того в результаті даної ДТП позивачу було завдано тілесних ушкоджень і він був змушений звернутися до лікувального закладу. Згідно довідки лікаря від 26.08.2015 року, [PERSON] було поставлено діагноз струс головного мозку, надана первинна медична допомога і рекомендовано звернутися до лікаря-невропатолога за призначенням лікарських препаратів та фізіотерапевтичних процедур. Лікарем-невропатологом згідно копій листків-призначень позивачу було рекомендовано проходження курсу фізіотерапії та призначено нейромідін, ДІПІРІФГЕЛЬ. Придбання вказаних вище лікарських препаратів підтверджується копіями касових чеків. Всього на лікування ним було витрачено 406, 03 гривні. Суд також вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди є цілком обґрунтованими. Так, сам факт ДТП для будь-якої людини є стресовою ситуацією, яка призводить до нервових потрясінь, переживань, зявляються незручності у звязку з втратою транспортного засобу, необхідністю витрачати свій час на вирішення питань, повязаних з ДТП, які вимагають від людини додаткових зусиль, часу та матеріальних витрат, що змінює звичайний уклад життя людини та призводить до дискомфорту. Як зазначає позивач, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належне позивачу майно, а саме, автомобіль Ford Transit, державний номерний знак [NUMBER]. Даний транспортний засіб він використовував в тому числі і для перевезення овочів з метою їх подальшої реалізації на ринках міста. Через пошкодження транспортного засобу, позивач був позбавлений можливості отримувати сезонний заробіток з торгівлі овочами та баштанними культурами і його сім'я була вимушена жити лише на зарплатню дружини, що дискредитувало його як чоловіка, обов'язок якого утримувати сім'ю, підірвало його авторитет у сім'ї як чоловіка та батька. Крім того, факт дорожньо-транспортної пригоди вплинув негативно на його психічний стан. Раптові обставини зіткнення автомобілів, а також сам факт ДТП вимусив його докладати додаткові зусилля для відновлення його психічного становища та організації робочого часу. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодій кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та законними, а тому вони підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved