Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він з 03.07.2007 року по 12.08.2010 року працював на підприємстві гірничим робітником з ремонту гірничих виробок. У січні-квітні годинна тарифна ставка позивача складала відповідно 20,60/22,77 грн./год. Згідно завіреної позивачем довідки відповідач нарахував і сплатив позивачу в липні і серпні 2010 року суми заробітку, менші ніж передбачено колективним договором підприємства. Так, у зазначений період за 24 години праці в нічних умовах нарахування заробітку позивачу склало 173,04 грн., але на підставі п. 3.20 колективного договору відповідач повинен був нарахувати і сплатити не менше 35% тарифної ставки позивача за кожну годину роботи, тобто підлягало до сплати : 0,35 х22,77 грн/ год х24= 191,27 грн. Відповідно, недоплата скала 18,23 грн. За вечерні умови праці протягом 16 годин у зазначений період відповідач нарахував позивачу 65,92 грн., але на підставі п. 3.19 колективного договору повинен був нарахувати і сплатити не менше 20% тарифної ставки позивача, тобто 0,2х22,77 грн/год х 16 год = 72,86 грн. Загалом недоплата заробітку відповідачем позивачу у липні серпні 2010 року склала 25,17 грн. У звязку з тим, що відповідач на теперішній час не виконав повний розрахунок по заробітній платі, просить визнати і встановити факт існування заборгованості відповідача з оплати праці позивача; зобовязати нарахувати позивачу на його картковий рахунок № 5168757246526687 - 25,17 грн. належної заробітної плати за липень - серпень 2010 рік з одночасним нарахуванням і сплатою компенсації. В подальшому в заяві від 12.04.2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача шляхом перерахування на його особистий картковий рахунок № 516875724656687, відкритий у банку ПАТ КБ «Приватбанк» 10,00 грн. належної йому заробітної плати за умови праці в липні-серпні 2010 року. ( а. с. 8) В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач по справі працював на відрядній формі оплати праці. Наказом від 19.02.2009 року погоджена тарифна ставка 17 грн. 13 коп., але при цьому в розрахунку заробітної плати до позивача, як до горно-робочого з ремонту гірничих виробок фактично застосовувалась тарифна ставка за професією горно-робочий з ремонту гірничих виробок 4 розряду в розмірі 20 грн. 60 коп. За окремі місяці 2010 року було допущено переплату сум заробітної плати, а в розрахункових листах за липень - серпень 2010 року та в довідці про заробітну плату є технічна помилка в частині визначення доплати за вислугу років, розрахунок якої був проведений з тарифу 22,77 грн. З приводу даного факту триває внутрішнє розслідування. Доплата за роботу в нічні та вечірні години розраховані правильно з тарифу 20,60 грн. На ПАТ «ШУ «Покровське» не розповсюджуються локальні нормативні акти - Галузева, Регіональна чи інші угоди, питання встановлення мінімальною годинної ставки та окладів врегульовано пунктами 5.2 та 5.3 колективного договору. Тариф 20,60 грн. для [PERSON] та для інших горно-робочих по РГВ 4 розряду було встановлено з 01.10.2009 року Положенням про оплату праці, яке затверджено генеральним директором [PERSON] та погоджено з профспілковим комітетом підприємства, не були додатками та його частинами. В компютерній програмі для нарахування заробітної плати наявні тарифи 20,60 грн., і 22,77 грн. З рапортів на виконані роботи, розрахункових листів позивача витікає, що станом на липень-серпень 2010 року наявний у [PERSON] тариф станом на липень-серпень 2010 року становив 20,60 грн. Окрім того, перед спірним періодом червень 2010 рік останні умови про оплату праці, які погоджувались між сторонами трудового договору є тарифна ставка 17,13 грн, яка була погоджена між [PERSON] та адміністрацією підприємства в наказі № 296 кп від 19.02.2009 року. У звязку з тим, що при звільненні позивача [PERSON] безпідставно збільшено суму компенсації за невикористану ним відпустку в розмірі 505,33 грн. , суму за вислугу років за травень серпень 2010 року -106,37 грн., ( виходячи з безпідставного тарифу 22,77), сумою премії -53,30 грн., а також за 2 дні безпідставної компенсації невикористаної відпустки позивача на суму 345,66 грн., просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 03.07.2007 року по 12.08.2010 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ПАТ «ШУ «Покровське», де працював на підприємстві гірничим робітником з ремонту гірничих виробок ( а. с. 76-77). Наказом № 865 ку від 26.08.2010 року був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України ( а. с. 77). Відповідно до розділу 5 Колективного договору Публічного акціонерного товариства «Покровське» за 2015-2017 роки, нарахування заробітної плати проводити відповідно до Положення про оплату праці по ПАО «ШУ «Покровське». Мінімальна погодинна ставка і оклад встановлюються згідно з діючим законодавством.( а.с. 178-199). Згідно п. 3.19 доплата у вечірній час з 18 до 22 годин на рівні нижче 20% погодинної тарифної ставки ( окладу, посадового окладу) за кожний час роботи в цей час, за роботу в нічний час з 22 годин до 06 годин 35% тарифної ставки за кожний час роботи. Згідно п.1.1 Положення про оплату праці підземних працівників дільниць по видобутку вугілля з січня 2009 року розмір тарифних ставок у ВК розраховано з врахуванням норм і мінімальних гарантій, встановлених законодавчими актами на державному рівні. Тарифні ставки можуть встановлюватися для працівників дільниць по видобутку вугілля Положенням про оплату праці, наказами по підприємству. Якщо не встановлено в штатному розкладі, наказі по підприємству, в трудовому договорі, іншому внутрішньому положенні у вугільній компанії, то з 01.01.2009 року встановлюються наступні годинні тарифні ставки: на підземних роботах по РГВ 4 розряду 17,13 грн. ( а.с. 17 том 2). Розмір вказаної тарифної ставки відповідає наказу по підприємству № 296кп від 19.02.2009 року ( а. с. 211). В подальшому розмір тарифної ставки був змінений з 01.10.2009 року становив для даного виду професії 20,60 грн., якщо не встановлено наказами по підприємству або штатним розкладом ( а. с. 37 том 2). Ухвалою суду від 22.06.2017 року витребувано з ПАТ «ШУ «Покровське» копії колективного договору та наказів про встановлення тарифних ставок ( а. с. 159). Згідно рапортів на відрядну і погодинну оплату праці за червень серпень 2010 року тарифна ставка [PERSON] становила 20,6 грн. ( а. с. 208-210). Як вбачається з наданої довідки ПАТ «ШУ «Покровське» [PERSON] перед датою звільнення з підприємства з 18.06.2007 року по 11.08.2010 року мав середньомісячний заробіток перед датою звільнення 4419,24 грн. та середньоденний (період червень 2010 р., липень 2010 р.) становив 210,44 грн. [PERSON] були перераховані на його банківський рахунок: 18.08.2010 р- 139,00 грн., 26.08.2010 р.- 2300 грн., 16.09.2010 р.- 149,10 грн., 24.09.2010 -447,30 грн., та як вбачається з довідки встановлений тариф 22,77 грн. ( а.с. 80). Основою для видачі заробітної плати є розрахунково-платіжні чи платіжні відомості. Матеріали цивільної справи містять довідку про заробітну плату від 18.07.2011 року, в якій зазначено тариф 22,77 ( а. с. 80), а той час як в рапортах зазначений коефіцієнт становить 20,60 ( а. с. 208-210), в Положенні про оплату праці підземних робітників дільниці по видобутку вугілля 20,60( а. с. 36). Окрім того, в відомостях особової картки [PERSON] зазначений тариф 22,77 ( а.с. 212), в той час як у відомостях розрахункового листа [PERSON] з комп»ютерної програми за період листопад-серпень 2010 року 20,60 грн. ( а.с. 215-216). Законодавство про оплату праці грунтується на\~Конституції України\~і складається з\~Кодексу законів про працю України, Закону « Про оплату праці»,,\~Закону України\~"Про колективні договори і угоди",та інших актів законодавства України. Закон України « Про колективні договори і угоди» визначає правові засади розробки, укладання та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців, тобто він не є спеціальним законом, що визначає засади оплати праці працівників. Ст. 3 Закону України « Про оплату праці»\~визначає обов'язкову побудову системи оплати праці на підставі законодавчих та інших нормативно-правових актів, генеральної угоди на державному рівні, галузевих (міжгалузевих), територіальних угод, колективних договорів, трудових договорів. Згідно зі ст. 5 Закону України « Про оплату праці»\~\~організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативно-правових актів, генеральної угоди на державному рівні, галузевих та регіональних угод, колективних та трудових договорів. Відповідно до вимог ст.. 96 КЗпП України, ст.. 6 Закону України « Про оплату праці»\~\~основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Вимогами\~ ст.. 97 КЗпП України\~визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійноу колективному договорi, однак з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретнi розмiри тарифних ставок (окладiв) i вiдрядних розцiнок робiтникам, посадових окладiв службовцям, а також надбавок, доплат, премiй i винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цiєї статтi.\~ При цьому за правилами ст.ст. 9,12 КЗпП України\~умови договорів про працю, які погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, визнаються недійсними. Відповідно до ст. 11 Закону України « Про оплату праці» мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою. Відповідно до ст. 8 Закону № 108/95-ВР\~\~мінімальні соціальні гарантії оплати праці і доходів всіх груп і верств населення,які забезпечували б достатній рівень життя , мінімальні нормативи оплати праці,визначаються генеральною угодою. Генеральна угода на 2008-2010 рік укладена відповідно до Закону України «Про колективні договори і угоди» між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнським об'єднанням організацій роботодавців і підприємців з однією сторони, і всеукраїнськими профспілками й профобєднаннями з іншої сторони, зокрема професійної спілки працівників вугільної промисловості України. Загальними положеннями Угоди визначено, що її положення діють безпосередньо на всіх підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, є обов'язковими для застосування під час укладання угод іншого рівня та колективних договорів як мінімальні гарантії. Угода набирає чинності з дня підписання і діє до укладення нової або перегляду цієї Угоди. З урахуванням наведеного суд вважає, що в частині оплати праці положення Генеральної угоди є обов'язковими для всіх роботодавців, в тому числі для позивача, оскільки вони визначають мінімальні гарантії в оплаті праці, що встановлено Законом № 108/95-ВР.\~ Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму оскільки відповідно до ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями в колективному договорі, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд в разі вирішення спорів з цих питань має з» ясувати чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою угодами. Відповідно до п. 2.3 Закону № 108 визначати ставки (оклади) працівників загальних (наскрізних) професій і посад у галузевих угодах (крім бюджетної сфери). Відповідно до ст.. 5 Закону України « Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами. Відповідно до ст. 8 Закону № 108 положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Отже,угодою на державному рівні регулюються основні принципи і норми реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин, зокрема щодо: мінімальних соціальних гарантій оплати праці і доходів всіх груп і верств населення, які забезпечували б достатній рівень життя; трудових відносин, режиму роботи і відпочинку; умов зростання фондів оплати праці та встановлення міжгалузевих співвідношень в оплаті праці. Угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо: нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення мінімальних соціальних гарантій, компенсацій, пільг у сфері праці і зайнятості. Згідно п. 2.2 Генеральної Угоди вказано про обов»язковість визначення ставок (окладів) працівників загальних професій і посад у галузевих угодах . Оскільки норми Генеральної, Галузевої угоди розповсюджуються на ПАТ «ШУ «Покровське», що знайшло своє підтвердження матеріалами справи ( а. с. 187), доводи представника відповідача про те, що норми Генеральної, Галузевої угод не розповсюджуються на ПАТ «ШУ «Покровське» суд не приймає до уваги, оскільки по-перше, спростовуються матеріалами справи, по-друге, є мінімальними гарантіями про оплату праці. Галузева Угода поширюється на працівників, що працюють на умовах найму на підприємствах, в обєднаннях, компаніях, товариствах, організаціях і установах вугільної промисловості (видобувних, перероблювальних, шахтовуглебудівельних, вугільного машинобудування, ДВГРС, реструктуризації підприємств галузі, вуглегеології, галузевої науки, інших підприємствах виробничої та соціальної інфраструктури галузі), що належать до сфери управління Міненерговугілля України та перелічених вище підприємствах інших власників, у тому числі і тих, що знаходяться у процедурі банкрутства, на виборних та найманих працівників Профспілок, на учнів, що навчаються в галузевій системі підготовки і перепідготовки кадрів, а також на непрацюючих членів профспілок інвалідів і пенсіонерів галузі, безробітних, звільнених з підприємств галузі. Коефіцієнт співвідношень розмірів годинних тарифних ставок для робітників підприємств і організацій вугільної промисловості і робітників, зайнятих на гірничо-капітальних роботах з будівництва (реконструкції, технічного переозброєння) вугільних шахт і розрізів і мінімальної годинної тарифної ставки, передбаченої п. 9.4.1 Галузевої угоди становить 4,369. Отже, нарахування заробітної плати, виходячи з тарифної ставки, зазначеній у положенні про оплату праці - 20,60, є неправомірним, оскільки по-перше,суперечить вищезазначеним нормам права,зокрема ст. 97 КЗпП України, Генеральній угоді, норми якої є мінімальними гарантіями в оплаті праці на національному рівні і які зобов»язують визначити ставки працівників в галузевій угоді, по-друге, норми Галузевої угоди розповсюджуються на колективний договір ПАТ «ШУ «Покровське». Звертаючись до суду, позивач [PERSON] просить стягнути недоплату у роботу у нічний та вечірній час за період липень-серпень 2010 рік з урахуванням тарифної ставки, зазначеної в Галузевій Угоді. Розрахунок тарифної ставки гірничого робітника з ремонту гірничих виробіток становить: МЗП( 888 ):167х4,369= 23,23, де МЗП- мінімальна заробітна плата; 167-середньомісячна норма робочого часу за період з 2004 року по 2013 рік ( п.9.4.2 Галузевої угоди) Пунктом 19 Колективної угоди встановлено доплату за роботу у нічний час 35% годинної тарифної ставки за кожен час роботи з 22.00 годин до 06.00 годин, а за роботу у вечірній час 20% годинної тарифної ставки за кожен час роботи з 18.00 годин до 22.00 годин. ( а. с. 184) Розрахунок доплати за роботу у нічний час становить: 23,23 х 24х35%:100%= 195,13 грн., відповідно недоплата становить ( 195,13- 174,20=22,09 грн.) Доплата у вечірній час становить 23,23х 16х20%:100%= 74,33 грн., відповідно недоплата становить (74,33-65,92= 8,41 грн), а загалом недоплата за липень-серпень 2010 рік у вечірній та нічний час становить 30,50 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто розгляд спору в порядку цивільного судочинства виникає, як, правило, з ініціативи зацікавлених осіб і суд вирішує тільки ті вимоги, по суті спору, про вирішення яких заявляють сторони, і суд не може вийти за межі цих вимог. Дії суду залежать від вимог позивача і заперечень відповідача, цивільний суд вирішує справу в обсязі заявлених сторонами вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України , статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Оскільки недоплата заробітної плати за роботу у вечірній, нічний час становить більш позовних вимог, заявлених позивачем, суд,

Outcome: approved