Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою, якою просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 6,60 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Новобузького району Миколаївської області, на яку померлий мав право на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , від 10 липня 2000 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) за [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивачі покликаються на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, серед іншого майна, ввійшла земельна частка (пай) площею 6,60 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Новобузького району Миколаївської області, на яку померлий мав право на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10 липня 2000 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), за [NUMBER] . За життя покійний не розпорядився своїми правами, а тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його діти - позивачі: [PERSON] та [PERSON] Відтак, як єдині спадкоємці за законом, що прийняли спадщину, звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, проте отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що належала померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє їх можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області Кучерява О.С. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні такого позову відмовити, покликаючись на те, що незрозумілим є те, чому спадкова справа відкривалася у смт. Казанка Миколаївської області, хоча місцем смерті, а відтак місцем відкриття спадщини повинно бути м. Новий Буг Миколаївської області . Крім цього позивачі на її думку пропустили строк позовної давності звернення до суду із вказаним позовом, так як дізналися про втрачений їх батьком сертифікат у 2013 році. Позивачі: [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити. Представник відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області Кучерява О.С. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності. Усе викладене у відзиві підтримала. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , помер [PERSON] , про що 10 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис №14 та відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, від 13 лютого 2007 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Судом встановлено, що до складу спадщини [PERSON] ввійшло належне останньому майно, а саме право на земельну частку (пай) площею 6,60 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Новобузького району Миколаївської області, на яку померлий мав право на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10 липня 2000 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), за [NUMBER] . Так, згідно листа № 21/46-18 від 26 червня 2018 року Відділу Дергеокадастру у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Сертифікат на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] , зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), за [NUMBER] , земельна частка(пай) розміром 6,60 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності АТСГ «Нива» і її вартість становить 19419,00 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Аналізом спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми останнього та єдиними спадкоємцями за законом після смерті їхнього батька, як такі, що спадщину прийняли, оскільки на час його смерті проживали разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями документів та матеріалів спадкової справи, що позивачі є дітьми спадкодавця, а тому відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Також, дослідженими матеріалами справи встановлено, що інші живі спадкоємці вказаної черги - відсутні. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій виданою приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. 20 вересня 2018 року, встановлено факт звернення позивачів до нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину та відмови у видачі їм такого, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Твердження представника відповідача з приводу пропущення позивачами строку позовної давності спростовується зібраними у справі доказами, а саме довідкою відділу Держгеокадастру про те, що їхньому батькові [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) від 26 червня 2018 року, якою підтверджено такий факт. Таким чином, враховуючи те, що позивачі оформити право на спадкове майно (земельну частку (пай), в нотаріальному порядку не мають можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved