Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що вона є власниками квартири [ADDRESS] , згідно мирової угоди, що затверджена ухвалою суду від 23.02.2018 року. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. Шлюб між сторонами розірвано 27.12.2007 року. З 2004 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у квартирі, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеній квартирі перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності та позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується ухвалою Кременецького районного суду від 23.02.2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2018 року. Згідно довідки від 29.01.2019 року № 1483, виданої Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області; акту обстеження від 29.01.2019 року та акту обстеження на факт проживання від 25.02.2019 року, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою з 2004 року і по даний час. Зі слів свідків [PERSON] з 2005 року проживає (без реєстрації) по [ADDRESS] . Шлюб між сторонами розірвано 27 грудня 2007 року про що зроблено актовий запис № 225, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2004 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved