Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про розірвання\~шлюбу,\~посилаючись на\~те,\~що вони\~24\~липня 1993\~року уклали\~шлюб.\~Від даного\~шлюбу мають\~дітей [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Позивач вказує,\~що з\~квітня 2019\~року з\~відповідачем проживають\~в одному\~житловому приміщенні,\~однак шлюбні\~відносини припинено,\~проживають в\~окремих кімнатах,\~спільне господарство\~не ведуть,\~спільних витрат\~не мають. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливо. Крім того, позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду із вказаним позовом і до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином 23.04.2021 про що свідчить підпис на поштовому повідомленні. Від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає, а також зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України про судовий збір, як учасник бойових дій. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 липня 1993 року Виконавчим комітетом Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис №5 /а.с.3/. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 4/ Судом встановлено, що незважаючи на спільне проживання сторін, шлюбні стосунки припинено з квітня 2019 року, дані обставини не заперечувались відповідачем. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Таким чином, враховуючи викладене, за аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, на утриманні позивачки знаходиться неповнолітня дитина, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 01 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору за оплату вимоги про розірвання шлюбу в розмірі 908 грн. 00 коп. Посилання відповідача на те, що його звільнено від сплати судового збору на підставі п.п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України про судовий збір, як учасника бойових дій, суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Згідно з п. 13 ч. 1\~ст. 5 Закону\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені\~Законом України від 22.10.1993 №\~\~ 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"\~(далі - Закон №\~\~ 3551-XII). Статтею\~4\~розділу\~II\~цього\~Закону\~встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час (ст. 5 Закону №\~\~ 3551-XII). Перелік осіб, які належать до учасників бойових дій міститься в\~ст. 6 Закону №\~\~ 3551-XII. Перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни міститься в\~ст. 7 Закону №\~\~ 3551-XII. Статтею\~12\~розділу\~III Закону №\~\~ 3551-XII\~встановлено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них. У\~ст. 22 ж Закону №\~\~ 3551-XII\~передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Як зазначалося вище у даній справі [PERSON] є відповідачем, і позовні вимоги пред`явлені до нього з підстав розірвання шлюбу та стягнення аліментів, тобто у даному спорі не вирішується питання про порушення прав пов`язаних з його соціальним захистом, передбачених\~ст. 12 Закону № 3551-XII\~(подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у складі від 18.12.2019 у справі № ЗП/9901/4/19 (провадження № 11-912заі19). Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм п. 13 ч. 1\~ст. 5 Закону\~суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону Закон № 3551-XII. Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19). Оскільки дана справа не пов`язана із захистом порушених прав відповідача саме як учасника бойових дій, відсутні правові підстави для звільнення [PERSON] від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved