Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачкою, так як між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, починаючи з осені 2013 року вони перестали розуміти один одного, шлюбні відносини між сторонам фактично припинилися, разом не мешкають. Також починаючи з цього часу у них не має спільного бюджету і вони не ведуть спільне господарство. Примирення неможливе. Спільних дітей немає. Позивач до суду не з'явився, надавши заяви про розгляд справи без його участі, на розірванні шлюбу наполягав, оскільки примирення і збереження сім'ї не можливе. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на розірвання шлюбу не погоджується, оскільки залишились невирішеними спільні питання майнового характеру, але підтвердила, що вони з позивачем спільно не мешкають та не підтримують шлюбно-сімейні відносини, сім'я розпалась. Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2000 року знаходяться у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис за № 61, що підтверджується оригіналом повторно виданого 16 квітня 2015 року свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. [PERSON] і [PERSON] втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, тому родина фактично розпалась. Крім того, на протязі строку з квітня місяця 2015 року, коли справа перебувала у провадженні суду, сторони шлюбно-сімейні стосунки не відновили та примирення між ними не відбулось. З цими обставинами у судовому засіданні також погодилась і відповідачка, однак була проти розірвання шлюбу з тих підстав, що залишилися, на її думку, невирішеними питання щодо спільного подружнього майна. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом [PERSON] і [PERSON] був наданий достатній проміжок часу для можливого примирення, за який сторони не досягли спільної згоди і шлюбно-сімейні відносини не відновили, тому причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають спільне бажання примиритися і відновити сім'ю, немає. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає доцільним позов задовольнити. Судом відповідачу було роз'яснено її право вирішити можливі спірні питання майнового характеру окремо, звернувшись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки під час розгляду даної справи відповідачка не повідомила суду, яке прізвище вона хотіла б мати після розірвання шлюбу, суд вважає доцільним залишити їй шлюбне прізвище - "Захарченко". На підставі викладеного,

Outcome: approved