Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Юрченківський», на підставі сертифікату серії [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , якій належало право на вказану земельну частку (пай), площею 8,80 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 19.02.1997 року за №76, що перебуває у колективній власності КСП «Юрченківський». Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на вище вказану земельну частку (пай). На день смерті [PERSON] разом з нею проживав її троюрідний брат - [PERSON] , який на думку позивача вважається таким, що прийняв вище вказану спадщину. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з заявою з метою оформлення спадщини, але у прийнятті заяви було відмовлено, у зв`язку з тим, що заяву подано після шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] , та його онукою є позивач, і тому просить позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 22). Представник Чкаловської селищної громади Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, від голови вказаної громади до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позовну не зазначено (а.с. 23). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Юрченківською сільською радою Чугуївського району Харківської області від 09.08.1999 року (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 8,80 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Юрченівський», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 19.02.1997 року № 76 (а.с. 16). Як зазначає позивач у позові, [PERSON] фактично проживав однією сім`єю разом з його троюрідною сестрою - [PERSON] на момент її смерті без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та побут. Однак, юридично він не закріпив за собою право на вказану земельну частку (пай), оскільки заяву до нотаріальної контори подав за межами шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, і тому йому було відмовлено у прийнятті заяви, також вказав, що він здійснив поховання [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв вище вказану спадщину, так як на момент смерті його троюрідної сестри мешкав разом з нею. Відповідно до ч. 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дана правова позиція викладена в п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Крім того, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 14.12.2018 року (а.с. 13). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г. від 17.08.2019 року, що зареєстровано в реєстрі №2-1037, спадкоємцем зазначеного у вказаному свідоцтві майна [PERSON] , 1936 року народження, який помер [INFO] , є його онука - [PERSON] (а.с. 14). Вимогами ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. 17 перехідних положень ЗК України, сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом». Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Втрата оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої майнові права на успадковане майно та отримати свідоцтво про право на спадщину. Дана правова позиція викладена в п. 27 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved