Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 13.04.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні 12.01.2015 року позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні 12.01.2015 року позовні вимоги не визнавали, просили надати строк на примирення, мотивуючи це тим, що відповідач прагне зберегти сім'ю. Ухвалою суду від 12.01.2015 року подружжю наданий строк на примирення до 11.03.2015 року включно, однак сторони не примирилися. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.04.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №285, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу "[PERSON]". Як вбачається з копії свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, які суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі. З відповідача на користь позивача та держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 243 грн. 60 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved