Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано згідно заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 14.04.2010. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач з дітьми проживає в Писарівка. Діти відвідують Писарівську ЗОШ. Відповідач свідомо не виконує батьківські обов'язки: не бере участі у вихованні дітей, не сплачує аліменти на їх утримання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно нотаріально посвідченої заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визнає повністю. Підтверджує, що вихованням дітей з 2014 року не займається, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Наслідки позбавлення батьківських прав йому відомі. Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що раніше сторони перебувавали в зареєстрованому шлюбі. Згідно заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 14.04.2010. шлюб між сторонами у справі було розірвано, про що 20.05.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського РУЮ Луганськохх області видано свідоцтво Серія [NUMBER] Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження: серії [NUMBER], виданим 10.05.2006 Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області та серія [NUMBER], виданим 14.04.2008 Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області - відповідно. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 09.06.2010 зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та непрацюючої дружини. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], [PERSON] станом на 31.01.2016 має заборгованість по аліментам 20794,67 грн. Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Чернявською І.В та зареєстрованої в реєстрі за № 253, [PERSON] підтверджує, що вихованням своїх неповнолітніх дітей з 2014 року не займається, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до характеристик № 23 та № 24 від 22.02.2016, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], навчаються в Писарівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, вихованням дітей займається мати, батько участі в вихованні дітей не бере. Відповідно до довідок, виданих депутатом Риб'янцівської сільської ради, [PERSON] має склад сім'ї: донька- [PERSON]. та син - [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS]. Вихованням дітей займається мати. Батько дітей з ними жодного разу не гуляв, до школи дітей не водив. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач визнав вимоги позивача щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітнього сина, покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved