Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис реєстр № 9775 від 04.11.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яким запропоновано стягнути грошові кошти в сумі 63048,04 грн. з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за Кредитним договором № DNH4TP33801503 від 12.06.2006 року - таким, що не підлягає до виконанню, крім того, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 04.11.2016 року за реєстром №9775 було вчинено виконавчий напис, в якому пропонується стягнути грошові кошти в сумі 63048,04 грн. з [PERSON], які є його боргом за кредитним договором №DNH4TP33801503 від 12.06.2006 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яким запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 1 880, 56 грн., залишок заборгованості за відсотками - 14 753,23 грн., пеня 41 792,91 грн., штраф - 2 921,34 грн., що всього становить 61\~348,04 грн., а також витрати повязані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн., при цьому строк, за який провадиться стягнення - з 12.06.2006 року по 30.09.2016 року. Позивач вказує, що є необхідність виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки при зверненні банківської установи ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] щодо вчинення виконавчого напису не надано оригінал кредитного договору, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], оскільки такого кредитного договору між даними особами не існує, також право вимоги у банка виникло ще в 2006 році, а виконавчий напис вчинений 04.11.2016 року, що є прямим порушенням с. 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, також, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявилася, однак направила до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, представником відповідача [PERSON] також подано заперечення проти позову, у яких вона заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні, оскільки безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Для вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «ПриватБанк» надав нотаріусу оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості позичальника, також позивачем не надано належного доказу щодо недотримання вимог законодавства про надіслання боржнику письмової вимоги, про усунення порушень та надання документів які б свідчили про безспірність заборгованості. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи - Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Положення\~ст.18 ЦК України\~передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 04.11.2016 року за реєстром №9775 було вчинено виконавчий напис, в якому пропонується стягнути грошові кошти в сумі 63\~048, 04 грн. з [PERSON], які є його боргом за кредитним договором №DNH4TP33801503 від 12.06.2006 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банку «Приватбанк». (а.с. 8). Відповідно до вказаного виконавчого напису запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 1880,56 грн., залишок заборгованості за відсотками - 14753,23 грн., пеня 41792,91 грн., штраф - 2 921,34 грн., що всього становить 61348,04 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн, а всього з урахуванням витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису 63048,04 грн., при цьому строк за який провадиться стягнення з 12.06.2006 року по 30.09.2016 року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. 29 червня 1999 року постановою Кабміну Міністрів України № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Пунктом 1 Переліку визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року № 996-XIV. Відповідно п. 2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядку), встановлено, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Судом встановлено, що у 2014 році ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № DNH4TP33801503 від 12.06.2006 року, яка станом на 20.01.2014 року становила 37968,76 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2014 року вищевказана позовна заява залишена без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с.12-14). Отже, рішення у справі судом не прийнято. На час вчинення виконавчого напису нотаріусом існував спір щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № DNH4TP33801503 від 12.06.2006 року. Згідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, повязаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачою, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису вже порушувався спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором не доведена та спростовує твердження відповідача про безспірність заборгованості боржника. Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 11 березня 2015 року № 6-141цс14, від 04 березня 2015 року № 6-27цс15, яка відповідно до норм ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки на час вчинення виконавчого напису існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, а тому у нотаріуса не було правових підстав вважати заборгованість боржника безспірною, що є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі по 320,00 грн. з кожного.

Outcome: approved