Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та стягнення коштів витрачених на юридичну допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який вони розірвали 01.03.1999 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що на даний час їх дочка є повнолітньою, однак продовжує навчання в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжу на умовах оплати навчання. Вона навчається стаціонарно на денній формі навчання, а тому не має змоги працевлаштуватись, щоб самостійно отримувати заробіток. Вказане навчання вимагає значних витрат, що полягають як у оплаті навчання, так і витратах на проїзд дочки до місця навчання, найм житла, купівлю одягу, харчування. Відповідач добровільно надати матеральну допомогу на навчання, хоча має можливість надавати їй допомогу, оскільки він здійснює підприємницьку діяльність, отримує дохід. А тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення навчання або до досягнення дочкою 23 річного віку, а також стягненути кошти витрачені нею на юридичну допомогу в сумі 200 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, додатково суду пояснивши, що [PERSON], на утримання якої повинні бути присуджені аліменти, навчається на денному відділенні університету, що позбавляє її можливості працевлаштуватись. Окрім того, вона не отримує стипендій, грантів або інших видів матеріальної допомоги. Разом з тим зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач в судове засідання не з'явився, про час день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 01.03.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як було встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на даний час вже є повнолітньою та навчається в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжу, що підтверджується оглянутою довідкою за №965 від 12.12.2013 року, відповідно до якої [PERSON] навчається на стаціонарній формі на умовах оплати навчаннявідповідно до індивідуального договору. Вартість навчання, згідно договору № 4 про підготовку молодшого спеціаліста (кваліфікованого робітника), від 01.07.2011 року за 2011/2012 академічний рік, складає 5400 грн., та за 2012/2013 академічний рік становить 5600 грн., і за 2013/2014 академічний рік становить 5800 грн.. Згідно ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частина друга даної статті визначає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних осіб на утриманні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням, самостійно не має змоги заробляти кошти на своє утримання. Крім того, суд вважає встановленим той факт, що відповідач має змогу надавати дочці матеріальну допомогу. Так, при визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є здоровою, працездатною особою, має мінливий дохід. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» з 1січня 2014 року затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць 1218 грн., а тому суд приходить до переконання про можливість стягнення з відповідача на утримання його дочки аліментів у розмірі 700 грн. Вирішуючи питанні про стягнення витрат на юридичну допомогу суд виходить з того, що ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України одним з видів судових витрат є витрати на правову допомогу. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачена можливість стягнення витрат на правову допомогу у цивільних справах. З довідки від 30.01.2014 року та договору про надання юридичних послуг від 30.01.2014 року, встановлено, що позивачем з адвокатом [PERSON] уклала договір відповідно до якого останній зобов'язується надати юридичні послуги у вигляді оформлення позовної заяви та представництво інтересів цивільного позивача, за які [PERSON] було сплачено кошти в сумі 200 грн.. Оскільки ст. 79 ЦПК України та Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" не передбачено можливості стягнення витрат на юридичну допомогу, то в позові в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved