Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить зобов'язати відповідача зробити перерахунок зайво стягнутих з неї платежів за користування кредитними коштами за договором від 02.08.2012 року з урахуванням відсоткової ставки 2,5% на місяць з 01.09.2014 року, а різницю зарахувати на її картковий рахунок. Крім того, зобов'язати відповідача письмово повідомити позивача про здійснення перерахунку та зарахування на картковий рахунок сум за кредитним договором від 02.08.2012 року за відсотковою ставкою 2,5% на місяць. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та Тарифів на обслуговування кредитної картки 02.08.2012 року відповідач оформив їй кредитну картку «UNIVERSAL» з кредитною лінією - 300 грн. зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 2,5 % щомісячно (30.0% річних). З 03.04.2013 року кредитна лінія була збільшена до 4000 грн. Взяті на себе зобов'язання за договором позивачем виконано належним чином. Проте відповідач, в порушення умов договору безпідставно змінив його умови, а саме збільшив процентну ставку з 01.09.2014 року до 2.9 % та з 01.04.2015 року до 3.6%, не повідомивши позичальника про це належним чином та не отримавши на це її згоди. Дії відповідача щодо зміни процентної ставки позивач вважає такими, що порушують її права, як споживача. При цьому кредитний договір містить норми, які явно є не вигідними та дискримінаційними по відношенню до неї, як сторони договору та не відповідають чинному законодавству, а саме ст. 1056-1 ЦК України якою банкам заборонено змінювати умови кредитного договору в односторонньому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про здійснення перерахунку коштів за користування кредитом в частині зобов'язання відповідача письмово повідомити позивача про здійснення перерахунку та зарахування на картковий рахунок сум за кредитним договором від 02.08.2012 року залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просив зобов'язати відповідача зробити перерахунок зайво стягнутих з неї платежів за користування кредитними коштами за договором від 02.08.2012 року з урахуванням відсоткової ставки 2,5% на місяць з 01.09.2014 року, а різницю зарахувати на її картковий рахунок. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, або заперечень проти позову суду не надано. ( а.с. 38-40). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обстави, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2012 року [PERSON] з одного боку та ПАТ КБ «ПриватБанк» з другого боку укладено договір, за умовами якого позивачу оформлено кредитну картку «Універсальна» та відкрито кредитну лінію у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % щомісячно, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 6). При укладенні названого договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно з якою, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк за винятком випадків зміни наданого кредиту зобовязаний не пізніше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов і Правил. Якщо впродовж 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт погодився та приймає нові умови та тарифи. Як вбачається з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19.05.2015 року адресованого [PERSON] за карткою «Універсальна» банком збільшено відсоткову ставку з 01 квітня 2015 року до 3,6 % на місяць (а.с. 8). За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із аналізу ст.ст. 627, 629, 653 ЦК України слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом № 661-VІ. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19.12.2012 року по справі № 6-149цс12. Разом з тим, 9 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» № 661-VІ від 12.12.2008р., яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що: фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку, умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Отже, кредитний договір, яким обумовлено можливість односторонньої зміни процентної ставки банком, укладено між сторонами до набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», при цьому рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком також до набрання чинності вказаним законом, відповідно до умов якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а саме щодо зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок здійснених позивачем платежів за користування кредитними коштами за договором від 02.08.2012 року з урахуванням відсоткової ставки 2,5 % та зарахувати різницю на картковий рахунок позивача. Так, як при розгляді даної справи встановлено, що відповідач не мав права у односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved