Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд колишнього члена колгоспного двору. Просить суд визначити за ним право власності на 1/3 частки нерухомого майна бувшого колгоспного двору, яке розташоване по вул. Голошинській, 126 с. Голошина Путильського району Чернівецької області. Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити, справу розглянути в попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не зявився від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Також просить суд справу розглянути в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що у 1971 році [PERSON] та [PERSON], які є батьками позивача придбали житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які знаходяться в с.Голошина вул. Голошинська, 126 Яблуницької сільської ради Путильського району Чернівецької області і. З даного часу батьки та їх діти вселилися у вказане помешкання. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] працювали у колгоспі ім..Калініна с. Яблуниця Путильського району Чернівецької області, тому вказане майно носило статус колгоспного двору /а.с.11-15/ Як видно з матеріалів справи станом на 15 квітня 1991 року до вказаного господарства були прописані та поживали в ньому 3 чоловік, а саме: [PERSON], її син [PERSON] та онук [PERSON] /а.с.14/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з подальшими змінами, положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що, судом встановлено, що позивач станом на 15 квітня 1991 року до спірного будинку був прописаний та проживав, внаслідок чого останньому належить 1/3 частка спірного житлового будинку, також приймаючи до уваги те, що позовні вимоги, які не суперечать закону та інтересам сторін відповідачем визнанні в повному обємі, тому суд вважає, що позов підлягає На підставі наведеного та

Outcome: approved