Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на 11/20 частин житлового будинку загальною площею 146,20 кв.м. житловою площею 72,70 кв.м., розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Логачівка, вул. Мохначанська, буд. 6 без урахування самочинного будівництва в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 лютого 2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що зазначений житловий будинок в 11/20 частці належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Харківської районної ради 03 січня 1991 року, в 9/40 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 20 квітня 200року за реєстраційним №2-1033. [PERSON], яка є бабусею позивача, померла 21 листопада 1992 року. Після її смерті спадщину у вигляді вищевказаної частини житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Логачівка, вул. Мохначанська, буд. 6 прийняв син померлої та батько позивача [PERSON] у відповідності до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, проживав з матірю, поховав її за власні кошти, користувався та здійснював догляд за спірним будинком. 24 лютого 2000 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/20 частин вищевказаного житлового будинку, однак останній не встиг зареєструвати його в бюро технічної інвентаризації, оскільки 28 лютого 2015 року помер. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, інші спадкоємці дружина померлого [PERSON] та інші доньки [PERSON], [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Разом з тим, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини та рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію за померлим на спірне майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №03355040 станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Логачівка, вул. Махночанська, 6 зареєстроване в 11/20 частин за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Харківської районної ради 03 січня 1991 року, в 9/40 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 20 квітня 200року за реєстраційним №2-1033. За вищевказаною адресою знаходяться самочинно збудовані прибудова літ. «А5-1», сіни літ. «а1», сараї літ. «К», «З», «О». 21 листопада 1992 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІV-ВЛ №362001, виданим Пономаренківською сільською радою Харківського району Харківської області 23 листопада 1992 року. Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з листа Харківського обласного державного нотаріального архіву №1878/01-21 від 12 липня 2016 року, після смерті [PERSON] до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся син померлої [PERSON], який на момент звернення мешкав в с. Логачівка Харківського району Харківської обалсті по вул. Мохначанській, 6 (заява прийнята та зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 24 лютого 2000 року за порядковим №357 та заведено спадкову справу №229/2000), а також 16 лютого 2000 року із заявою про неприйняття спадщини звернулася [PERSON] (заяву зареєстровано в книзі обліку вхідної кореспонденції Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 16 лютого 2000 року за №142/ІІ-7) Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] її син [PERSON] єдиний, хто фактично спадщину прийняв, оскільки за життя спадкодавця доглядав за нею, вів сумісне господарство, на день смерті останньої проживав у спірному будинку, поховання матері здійснив за свої кошти. Крім того, у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 24 лютого 2000 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на спадкове майно, яке складається з 11/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Логачівка Харківського району та області по вул. Мохначанській, 6. Свідоцтво посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району та області [PERSON] та зареєстроване в реєстрі №3-383. Однак зареєструвати в бюро технічної інвентаризації своє право власності [PERSON] не встиг, оскільки 28 лютого 2015 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №487901 від 06 березня 2015 року. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, була прийнята спадщина після смерті матері [PERSON], померлої 21 листопада 1992 року, у звязку з чим [PERSON] набув право власності на 11/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Логачівка, вул. Мозначанська, 6 та є єдиним власником зазначеного майна. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67\~Закону України "Про нотаріат"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Як встановлено в ході судового розгляду, спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії ІІ-ХЖ №030725 від 14 грудня 1964 року) та діти позивач [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №445375 від 13 лютого 1975 року) та відповідачі [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІ-ХЖ №181839 від 30 травня 1966 року, свідоцтво про одруження серії І-ВЛ №170042 від 19 жовтня 2002 року), [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІ-ХЖ №084835 від 29 січня 1965 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ №422225 від 05 травня 1984 року). Разом з тим, як вбачається з листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2055/02.14 від 07 липня 2016 року, відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини. Крім того, той факт, що відповідачі не претендують на спадщину після померлого [PERSON] та не заперечують проти прийняття її [PERSON] підтверджений в ході судового розгляду відповідними заявами відповідачів про визнання позовних вимог. Згідно листа Першої державної нотаріальної контори №680/02-14 від 11 березня 2015 року, позивач [PERSON] також звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений ст. 1270 ЦК України строк, однак їй було відмовлено у в оформлення спадкових справ, оскільки відсутній документ, що стверджує право власності та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна на імя [PERSON], померлого 28 лютого 2015 року. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], прийняв спадщину у встановленому порядку, передбаченому діючим на час відкриття спадщини законодавством, не отримав свідоцтво про право на спадщину у звязку з тим, що був відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а також у звязку з тим, що спадкодавцем не було оформлено належним чином право власності на зазначене спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved