Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до Нижньосироватської сільської ради, свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на її майно, спадкоємцями по заповіту є позивачі. 22.12.2009 р. державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 3,3253 га, та 3,4440 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особисто селянського господарства, що знаходяться на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, Сумської області. Однак у отриманні свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,98 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Нижньосироватської сільської ради, - відмовлено оскільки згідно державних актів вони належали їх померлому діду [PERSON] Після смерті [PERSON] , його майно, до якого входять і спірні земельні ділянки, фактично успадкувала його дружина [PERSON] шляхом сумісного проживання із спадкодавцем, документально прийняття спадщини не було оформлено. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом стала мати позивачів [PERSON] . При отриманні свідоцтва про прийняття спадщини після [PERSON] , мати позивачів не оформила право власності на вищевказані земельні ділянки площею 4,84 га та 0,98 га, так як не мала правовстановлюючих документів на них, тому просять суд встановити факт належності земельних ділянок в порядку спадкування та визнати за ними право власності на них. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Нижньосироватської сільської ради у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Представник третьої особи: ГУ Держгеокадастру до суду також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно державного акту [NUMBER] , земельна ділянка площею 4,84 га, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, Сумської області, призначеної для ведення товарного сільськогоспадарського виробництва належить на праві власності [PERSON] (а.с.38). Згідно державного акту [NUMBER] , земельна ділянка площею 0,98 га, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, Сумської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, належить на праві власності [PERSON] (а.с.39). [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно довідки Нижньосироватської сільської ради від 21.11.2017 р. № 2858, [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресю: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . Час відкриття спадщини дата смерті спадкодавця, тобто [INFO] . За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту прийняття земельних ділянок площею 4,84 га, 0,98 га, [PERSON] , після померлого [INFO] , [PERSON] , необхідне для прийняття позивачами спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги необхідно задовільнити. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.26), та після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем за заповітом стала її донька [PERSON] , яка прийняла спадщину у відповідності до вимог чинного законодавства, подавши заяву до Сумської райдержнотконтори, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.78-84). [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.30) та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно заповіту від 29.03.2009 р. посвідченого державним нотаріусом Сумької районної державної нотаріальної контори Хоменко О.В., [PERSON] все своє майно заповіла позивачам, - [PERSON] , та [PERSON] Оскільки позивачі не мали правовстановлюючих документів на земельні ділянки площею 4,84 га, 0,98 га, які розташовані на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району, Сумської області, які згідно держаних актів належали [PERSON] , то постановою завідуючої Сумської міської держнотконтори Ляшенко А.І. від 27.02.2019р, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки. (а.с.53). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу ХПерехідні положення ЗК). Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зважаючи на вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити і позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] ,про визнання права власності на майно в порядку спадкування

Outcome: approved