Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку, земельних ділянок та майнового паю КСП «Анадол» після смерті батька [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців не має. Пізніше, 27.10.2017 р. та 30.01.2018 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Також позивач збільшив свої позовні вимоги та просив встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON], оскільки від встановлення цього факту в нього виникає право на спадкування. Позивач зазначив, що різночитання у прізвищах виникло у звязку із невірним перекладом прізвищ з російської мови на українську, а саме прізвище позивача «Нєгуца», спадкодавця «Негуца», факт родинних відносин підтверджується документами які містяться в матеріалах справи. Позивач у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], помер 31.03.2017 р.; копія заяви про прийняття спадщини від 20.06.2017 р. , спадкова справа № 195/2017; копія свідоцтва про народження [PERSON] (рос. мова) Л.М., батько [PERSON] (рос. мова) М.І., мати [PERSON] (рос. мова) О.І..; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Хуторна, 48 в с. Долинське Ренійського району Одеської області, власник - [PERSON], самочинних спору не має; копія довідки (витяг з по господарської книги), згідно якої домоволодіння по вул.. Хутірна, 48 в с. Долинське належить [PERSON] № ПГО 0108611 в по господарській книзі № 10; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої земельна ділянка (кадастровий номер 5124180500:01:001:0404) площею 3,032 га на праві приватної власності належить [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3,032 га (кадастровий номер 5124180500:01:001:0404) на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, вартість складає 28972,12 грн.; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої земельна ділянка (кадастровий номер 5124180500:01:001:0404) площею 2,0102 га на праві приватної власності належить [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3,032 га (кадастровий номер 5124180500:01:001:0403) на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, вартість складає 19208,37 грн.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1189 га (кадастровий номер 5124180500:02:002:0047), серія ЯИ № 396732, власник [PERSON]; копія витягу з ДЗК про земельну ділянку, згідно якого земельна ділянка (кадастровий номер 5124180500:02:002:0047) площею 0,1189 га на праві приватної власності належить [PERSON]; копія витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки 2539,83; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Анадол», власник [PERSON]; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2018 р., підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документа; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2018 р., підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 31..03.2017 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок (кадастрові номери 5124180500:01:001:0404, 5124180500:01:001:0403, 5124180500:02:002:0047 ), житлового будинку по вул.. Хуторна, 48 в с. Долинське Ренійського району Одеської області та майнового паю КСП «Анадол», свідоцтво серія ОД-ХХ № 03256. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є син [PERSON], позивач по справі. У встановлений законодавством строк, позивач звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 20.06.2017 р., у звязку з чим була заведена спадкова справа № 195/2017. 27.10.2017 р. та 30.01.2018 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановами про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що оригінали правовстановлюючих документів були втрачені. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має. Також позивач висунув вимоги про встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення у нього права на спадкування. Позивач вказує, що різночитання у прізвищах виникло у звязку із невірним перекладом прізвищ з російської мови на українську, а саме прізвище позивача «Нєгуца», спадкодавця «Негуца», факт родинних відносин підтверджується документами які містяться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин позивача із [PERSON] підтверджується матеріалами справи, крім того, представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі, таким чином суд вважає цей факт встановленим. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від нього (втрата оригіналів правовстановлюючих документів). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved