Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що починаючи з 15 липня 2013 року відповідачу був наданий статус безробітної та з 22 липня 2013 року призначено виплату допомоги по безробіттю, виплату якої було припинено з 25 жовтня 2013 року у зв'язку із поданням заяви про відмову від послуг Державної служби зайнятості. З 26 листопада 2013 року [PERSON] було поновлено статус безробітного та поновлено виплати допомоги по безробіттю. 14 квітня 2014 року [PERSON] було знято з обліку як безробітну особу у зв'язку з призначенням допомоги по безробіттю на підставі документів, що містять неправдиві відомості, оскільки на момент надання статусу безробітного та протягом знаходження на обліку у якості безробітного та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] була зареєстрована у якості фізично особи-підприємця. У зв'язку з зазначеними обставинами представник позивача просив суд стягнути з відповідачки грошові кошти у сумі 5 839,32 грн., які були виплачені останній як безробітній в той час, коли вона фактично перебувала у статусі фізично особи-підприємця. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, письмові заперечення від відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача та можливості задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що починаючи з 15 липня 2013 року [PERSON] був наданий статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. Також судом встановлено, що за період з 22 квітня 2013 року по 25 жовтня 2013 року та з 26 листопада 2013 року по 14 квітня 2014 року позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 5 839,32 грн. як безробітній особі (а. с. 7-9). З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що станом на 22 липня 2013 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець (а. с. 13-14). На підставі вказаного витягу позивачем був складений відповідний акт № 196 від 14 квітня 2014 року (а. с. 10-11). 16 квітня 2014 року позивачем була направлена на адресу відповідача претензію щодо повернення грошових коштів у сумі 5 839,32 грн. (а. с. 6). Відповідно до ч.3 ст. 36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягуються з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до положень п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центру зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою. Зважаючи на наведене,суд критично ставиться до посилань представника відповідача на той факт, що [PERSON], будучи зареєстрованою як суб'єкт підприємницької діяльності з 28.12.94, на момент звернення до позивача за отриманням статусу безробітної особи, понад десять років не здійснювала підприємницьку діяльність та метою її звернення було саме отримання допомоги як засобу до існування, оскільки підприємницька діяльність не забезпечила її ними. Крім того, на при зверненні до позивача відповідач у заяві чітко визначила, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, про що нею була підписана відповідна заява (а.с.12). З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved