Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, який виклав у новій редакції 20.04.2016 року, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 24.07.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 300,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому кредитний ліміт було змінено, а саме: 08.01.2013 року збільшено до 2000,0 грн., 06.09.2013 року зменшено до 1190,0 грн. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.12.2015 р. допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12955,88 грн., з яких: 1187,47 грн. - заборгованість за кредитом; 7925,27 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2750,0 грн. пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 593,14 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12955,88 грн. та судові витрати в сумі 1378,0 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду був неодноразово повідомлений належним чином. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 24.07.2012 р. був укладений договір № б/н (а.с. 5-31) (далі Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 300,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», за користування яким зобов'язався сплатити 3,0 % в місяць (36 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», а.с. 6). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач), 24.07.2012 року було встановлено кредитний ліміт 300,0 грн., 08.01.2013 року збільшено кредитний ліміт до 2000,0 грн. та 06.09.2013 року збільшено кредитний ліміт до 1190,0 грн. (а.с. 56). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у заяві (а.с. 5 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується, як пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або процентах 5 чи більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік (згідно Тарифів довідки про умови кредитування - базова процентна ставка складає 3 % в місяць, тобто 36 % річних, а.с. 6). Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, однак, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.12.2015 р. допустив заборгованість по кредиту в сумі 12955,88 грн., яка складається з: 1187,47 грн. - заборгованість за кредитом; 7925,27 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2750,0 грн. пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 593,14 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 54-55). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором від 24.07.2012 року, та те, що відповідач не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору (платіжне доручення № PROM8B715Е від 18.03.2016 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved