Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про вселення особи в житлове приміщення та виселення наймача з квартири за порушення вимог житлового законодавства й правил співжиття в квартирі, вказуючи, що Рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 30.05.1986 р. № 265 їй та відповідачу, а також їхньому сину [PERSON], як молодій сім'ї була надана в користування для їхнього спільного проживання однокімнатна квартира [ADDRESS]. З того часу вони проживали у вказаній квартирі однією сім'єю, разом зі своїми дітьми, заяв про приватизацію даного житла у компетентні органи не подавали, право власності на нерухоме майно не реєстрували. З часом у вказаній квартирі був зареєстрований також другий син [PERSON], 1988 р.н. У зв'язку з розлученням та фактичним припиненням шлюбних відносин відповідач вирішив виселити її із даної квартири під приводом тимчасової відсутності відповідача без поважних причин за місцем своєї реєстрації. В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси на розгляді перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], а також за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні вказаною житловою квартирою. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16.04.2013 р. відмовлено повністю в задоволенні позовної заяви [PERSON] та повністю задоволено зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод з боку відповідача в користуванні нерухомим майном - квартирою [ADDRESS]. Вона лише тимчасово відсутня за місцем реєстрації з поважних причин, оскільки періодично працює за контрактом в республіці Італія, постійно надсилає грошові кошти своїм дітям інвалідам. До 2011 року вона підтримувала фінансово й відповідача, передаючи кошти на сплату комунальних послуг, проведення ремонту житла. На період відпусток вона кожного разу прибуває до України, оскільки постійного житла в Італії, або на території України в неї немає. До 2011 року вона відпустки в Україні проводила разом зі своєю сім'єю в спірній квартирі; згодом на час відпусток змушена була проживати у своїх знайомих в місті Черкаси, оскільки відповідач заборонив їй з'являтися в квартирі та спілкуватися зі своїми синами. Відповідач в 2012-2013 p.p. без згоди членів сім'ї та без належних правових підстав самовільно й протиправно виселив її із синами - [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири, змінив вхідні замки, привласнив особисті її речі, а згодом привів в житлове приміщення свою нову сім'ю. Вона неодноразово зверталася до житлово-експлуатаційної організації щодо незаконного виселення її відповідачем [PERSON], просила не позбавляти її права на користування квартирою. Окрім того, вона неодноразово зверталась до міліції, проводились перевірки, в ході яких підтвердилися факти щодо неправомірних дій колишнього чоловіка - [PERSON], які виявилися в тому, що останній не дає можливості та перешкоджає їй проживати за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, відповідач на даний час перешкоджає у проживанні в спірній квартирі двох синів [PERSON] та [PERSON], яких виселив без їхньої згоди та заборонив повертатися додому під загрозою фізичного насилля. Відповідач має зареєстроване на праві приватної власності інше житло - житловий будинок в с. Межиріч Канівського району, який йому дістався у спадщину від батьків, часто-густо він проживає в житловому приміщенні своєї другої дружини. В той же час відповідач систематично не виконує рішення суду про усунення перешкод в користуванні позивачем нерухомим майном (квартирою), не дає можливості розпоряджається їй нерухомим майном на свій розсуд, а натомість здає спірну квартиру в найм стороннім особам. Оскільки на даний час, відповідач умисно чинить перешкоди їй та синам у праві проживати та користуватися спірною квартирою, звернулась за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, просив суд вселити позивача в вищевказану квартиру; визнати дії відповідача щодо систематичного перешкоджання у користуванні позивачем квартирою неправомірними; виселити відповідача із спірної квартири без надання іншого житла та стягнути судові витрати, а також проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 30.05.1986 р. № 265 позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON], а також їхньому сину [PERSON], була надана в користування однокімнатна квартира [ADDRESS]. З часу заселення сторони по справі проживали у вказаній квартирі однією сім'єю, разом зі своїми дітьми, заяв про приватизацію даного житла у компетентні органи не подавали. В подальшому, у вказаній квартирі був зареєстрований також другий син відповідача - [PERSON], 1988 р.н. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16.04.2013 р. відмовлено повністю у задоволенні позовної заяви [PERSON] задоволено зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод з боку відповідача в користуванні нерухомим майном - квартирою [ADDRESS]. Позивач тимчасово відсутня за місцем реєстрації з поважних причин, оскільки періодично працює за контрактом в республіці Італія, постійно надсилає грошові кошти своїм дітям інвалідам. До 2011 року вона підтримувала фінансово й відповідача, передаючи кошти на сплату комунальних послуг, проведення ремонту житла. На період відпусток вона кожного разу прибуває до України, оскільки постійного житла в Італії, або на території України в неї немає. До 2011 року вона відпустки в Україні проводила разом зі своєю сім'єю в спірній квартирі; згодом на час відпусток змушена була проживати у своїх знайомих в місті Черкаси, оскільки відповідач заборонив їй з'являтися в квартирі та спілкуватися зі своїми синами. Дані факти встановлені зазначеним рішенням суду. Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Всупереч вимогам діючого законодавства відповідач в 2012-2013 p.p. без згоди членів сім'ї та без належних правових підстав самовільно й протиправно виселив [PERSON] із синами - [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири, змінив вхідні замки, привласнив особисті речі відповідачки, а згодом привів в житлове приміщення свою нову сім'ю. Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, пов'язані з договором найму. Особи, які вселилися до наймача житлового приміщення у встановленому ст. 65 ЖК України порядку, набувають рівне право користування житловим приміщенням. Як вбачається із листа начальника Соснівського РВ УМВС України в м.Черкаси від 14.12.2012 року №17388 за результатами перевірки заяви [PERSON] підтвердилися факти щодо неправомірних дій колишнього чоловіка - [PERSON], які виявилися в тому, що останній не дає можливості та перешкоджає позивачці проживати за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, відповідач на даний час перешкоджає у проживанні в спірній квартирі двох синів - [PERSON] та [PERSON], яких виселив без їхньої згоди та заборонив повертатися додому під загрозою фізичного насилля. Відповідач не виконує рішення суду про усунення перешкод в користуванні позивачем нерухомим майном (квартирою), не дає можливості розпоряджається позивачу нерухомим майном на свій розсуд, а також свідомо перешкоджав державному виконавцю Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції проводити виконавчі дії з примусового примусового виконання виконавчого листа. Позивач іншого житла, аніж квартири [ADDRESS], на даний час немає. У відповідності до положень ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку чи квартири, до яких належать дружина, їх діти і батьки, що проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку, квартири член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно ч. І ст.116 ЖК України - якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Доказами систематичного порушення відповідачем правил проживання у житловій квартирі, які зробили неможливим проживання з ним позивача та третіх осіб, є вищевказаний лист начальника міліції від 14.12.2012 р. №17388, лист прокуратури міста Черкаси від 29.11.2013 р. №221-3139-12. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (з наступними змінами) при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач систематично порушує правила співжиття, що в свою чергу призводить до неможливості проживання з ним в одній квартирі позивача, застосовані до нього заходи попередження не дали позитивних результатів, суд вважає, що він підлягає до виселення без надання іншого житлового приміщення. Позивач та її сини не давали жодної згоди на виселення їх із займаного приміщення, а також на передачу відповідачем нерухомого майна в найм стороннім. [PERSON] має намір й надалі проживати в даній квартирі та потребує захисту своїх житлових прав в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і існують всі правові підстави для виселення відповідача з вказаної квартири, оскільки порушуються законні права позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved