Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,посилаючись на наступне : Згідно свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 11.09. 2003 року,позивачці належить будинок, розташований за адресою [ADDRESS] ,що підтверджуєтьс витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.09.2003 року . У вказаному будинку зареєстровані :позивачка [PERSON] ,1963 року народження, [PERSON] ,1959 р.н. ,та [PERSON], 1965 року народження. [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 10.02.1998 року, але з 2014 року за вказаною адресою не проживає, житлом не користується,власних речей у будинку не зберігає,обов"язків по утриманню житла не здійснює. Крім того , реєстрація відповідача у вказаному будинку тягне нархування на нього комунальних послуг, які він не сплачує. У січні 2014 року вона просила відповідача знятися з реєстрації у її будинку, але він її вимоги проігнорував і із реєстрації не знявся. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом про обстеження житлового будинку,складенного депутатом Мангушської селищної ради [PERSON] за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого встановлено, що [PERSON] , 1965 року народження, з січня 2014 року,тобто більше 2-років не проживає у вказаному будинку. Відповідно до ст.71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6-ти місяців з часу відбуття. Згідно ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою , що втратила право користуватися житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленний термін. Враховуючи те, що [PERSON] більше ніж рік без поважних причин за місцем своєї реєстрації не проживає,будинком не користується, власні речі в будинку не зберігає, обов"язки по утриманню житла не здійснює, будь якої домовленості між нами з цього питання не було , тому відповідно до вимог законодавства , він може бути визнаний таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. Таким чином,вона вимушена звернутися до суду та просить суд :визнати [PERSON], [INFO], таким , що втратив право користуватися житловим будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про підтримку позову, розгляд справи у її відсутність та про заочний розгляд справи. Справу вирішено розглянути за відсутності позивачки. Відповідач [PERSON]не з*явився у судове засідання, про слухання справи був повідомлений належним чином , але відповідач суд не повідомив про причини неявки у судове засідання. Судова повістка з повідомленням та копіями відповідних документів , були надіслани відповідачу за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS] та була повернута з позначкою « адресат за вказаною адресою не проживає довгий час». Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки разом із розпискою ,разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам ,які не мають статус підприємців,- за адресою їх місця проживання чи перебування,зареєстрованою у встановленому законом порядку.У разі відсутності осіб, які брали участь у справі за такою адресою, вважається ,що судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив розглянути дану справу заочно-за відсутністю відповідача, позивач проти заочного розгляду не заперечує. Справу вирішено розглянути у письмовому провадженні. Позовні вимоги підтверджуються наступним: домовою книгою/а.с. 3-5/, актом на предмет проживання/а.с.6-7/, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно/а.с.8/. Суд,з урахуванням у сукупності усіх наданих доказів,приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Судом було встановлено,що власником будинку [ADDRESS] є позивачка [PERSON] та ,в даному будинку з 10 лютого 2008 року зареєстрований [PERSON],який є братом позивачки, який в даному будинку з 2014 року не проживає,тобто більше року. Відповідно до ст. 72 ЖК України , визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України,при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що реєстрація відповідача [PERSON] у зазначеному будинку перешкоджає власнику у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому, що він не проживає у будинку більш року. При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ,зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved