Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, вимоги мотивуючи тим, що згідно виконавчого листа від 09.02.2010 за заявою відповідача з позивача стягувались на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. 19.10.2012 відповідач відізвав свій виконавчий лист з ДВС Фастівського МРУЮ, проте дізнавшись, що позивачка подала до суду позов про стягнення аліментів з нього на її користь на утримання доньки [PERSON], відновив стягнення аліментів на свою користь на утримання доньки, яка фактично весь час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 25.09.2015 рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області позивачку було звільнено від сплати аліментів з 03.06.2015 року, однак відповідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі від 28.07.2015 року борг по сплаті аліментів становить 11 937, 72 грн., УПФУ утримано з пенсії позивачки аліментів на суму 2030, 40 грн. та борг на суму 592, 10 грн. за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 року. Позивач вважає, що Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі неправомірно продовжує вираховувати із пенсії борг по аліментах, тому просить суд звільнити її від сплати заборгованості по аліментам у сумі 11937,72 грн., яка виникла з 09.11.2012 року по 03.06.2015 року та стягнути на її користь з [PERSON] отримані ним аліменти в сумі 2030,40 грн. та суму боргу у розмірі 592,10 грн. за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 року. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просить суд позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволені, оскільки за позивачем існує заборгованість зі сплати аліментів, яка підлягає сплаті нею у повному обсязі на його користь, та підстав для звільнення від її сплати не вбачає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є інвалідом 3 групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання та отримує пенсію у розмірі 1049 грн. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2010 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки, починаючи з 11.01.2010 року. 09 лютого 2010 року державним виконавцем ДВС Фастівського МРУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, однак своєю заявою від 19.10.2012 року до ДВС Фастівського МРУЮ [PERSON] просив повернути без подальшого виконання виконавчий лист в зв'язку з примиренням сторін, тому 09.11.2012 року виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до заяви [PERSON] до ДВС Фастівського МРУЮ від 29.05.2015 року виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] був знову прийнятий до примусового виконання та 03.06.2015 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження по виконавчому листу №2-311, виданого 15.03.2010 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] ( а.с.6). 20.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника - [PERSON] (а.с.7), внаслідок чого із пенсії позивача здійснювалось утримання в розмірі ? частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2012 року, заборгованість утримувалась у розмірі не більше 25% від пенсії боржника. Разом з тим, 23 вересня 2015 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на її утримання в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2015 року і до повноліття дитини (а.с.9). Відповідно до вимог ч.2ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Ця норма встановлює, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). Позивач вказує про наявність інших обставин, що мають істотне значення для правової можливості звільнення її від сплати заборгованості по аліментам. Під іншими обставинами розуміє своє матеріальне положення та факт того, що донька [PERSON], [INFO] з 2010 року і по теперішній час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.273 ЦПК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Так, судом встановлено, що згідно довідки №302 від 20.10.2015, виданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, по [ADDRESS] [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] з 2010 року по теперішній час (а.с.10). Крім того, згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2015 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів, що підлягають стягненню з неї на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2010 року - з 03.06.2015 року (а.с.5). Зазначеним судовим рішенням встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні. З урахуванням наведеного, суд вважає можливим звільнити позивача від сплати аліментів, що підлягають стягненню з неї на користь [PERSON] згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2010 року ( в/л №2-311 від 15.03.2010 р.) з 09.11.2012 року по 03.06.2015 року. Щодо вимог про стягнення з [PERSON] отримані ним аліменти в сумі 2030, 40 грн. та суму боргу у розмірі 592, 10 грн. за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 року суд зазначає наступне. Згідно повідомлення Управління Пенсійного фонду України в м.Фастові та Фастівському районі від 19.11.2015 року борг по сплаті аліментів становить 11 937, 72 грн., утримано з пенсії аліментів на суму 2030, 40 грн. та борг на суму 592, 10 грн. за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 року. Частиною 1 статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За обставинами даної справи виплата аліментів не була добровільною, вони стягнені на підставі судового рішення (рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2010 року), та мала місце недобросовісність набувача, отримувача аліментів, якому було відомо, і мало бути відомо, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2015 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів з 03.06.2015 року, у зв'язку з чим втрачено право на отримання аліментів. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність підстав для стягнення заборгованості по аліментах з позивача на утримання їхньої доньки [PERSON], оскільки вказані обставини суперечать зібраним по справі доказам в їх сукупності. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими і доведеними.

Outcome: approved