Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з 25 січня 2000 року між [PERSON] та Відповідачем по справі - [PERSON], зареєстровано шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №24 від 25.01.2000р. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданий 25.01.2000р серія[NUMBER]. Від шлюбу з Відповідачем мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO].. Враховуючи, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, спільне господарство не ведуть та подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними не можливе, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах, пояснивши суду, що з січня 2013 року вони не підтримують шлюбні відносини та з цього часу проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Відповідач в судове засідання належним чином повідомлений про дату, час, день розгляду справи, що підтверджується оголошенням на сайті дарницького районного суду м. Києва не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи надання строку на примирення через загальну канцелярію до суду не надійшло, а тому на підставі заяви позивачки і у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2000 року зареєстровали шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №24 від 25.01.2000р. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданий 25.01.2000р серія[NUMBER] ( а.с.4). Від шлюбу з Відповідачем мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім'єю, живуть за різними адресами, позивач має іншу жінку, стосунки з якою планує узаконити . Від призначення судом строку на примирення позивачка відмовилася, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому вона свідомо прийняла рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивачка довела дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної та фізіологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає, Щодо утримання та виховання неповнолітнього сина, зі слів позивача , він надає добровільно на утримання сина надає матеріальну допомогу, по мірі вільного часу приймає участь у його розвитку та вихованні. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved