Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ», третьої особи КЗ Львівської обласної ради "Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи" Франківська міжрайонна МСЕК, в якому просить визнати недійсним та скасувати наказ КНП Кам`янка-Бузька ЦРЛ» від 25.02.2019 №05-05/40к; поновити її на посаді постової медсестри педіатричного відділення з 25.02.2019; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.02.2019 по день постановлення рішення. Також просила поновити строк звернення до суду як пропущений з поважних причин. Позов мотивує тим, що з 1994 по даний час вона працює на посаді старшої медсестри педіатричного відділення. У 2017 році через скорочення ліжкового фонду педіатричного відділення за невиконання ліжко днів, посаду старшої медсестри було скорочено на 0,5 ставки та оскільки вона є інвалідом III групи загального захворювання з 1997 року (з 2008 III група присвоєна довічно), і весь час працює в цій лікарні та у зв`язку із скороченням посади, дирекцією КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» їй було запропоновано 0,5 ставки постової медсестри педіатричного відділу, та 19.01.2018 призначено на вказану посаду. З моменту призначення на посаду постової медсестри жодних зауважень до її роботи не було, чергування у нічні та денні зміни були погодженні між нею та керівництвом. 25.02.2019 з невідомих для неї підстав, працівник відділу кадрів КНП «Кам`янка-Бузької ЦРЛ» ознайомила її з листом Франківської МСЕК від 14.02.2019, в якому вказано, що вона може працювати у кабінетних умовах без чергувань. У цей день, посилаючись на лист Франківської міжрайонної МСЕК та п.2 ч.1 статті 40 КЗпП, не отримавши згоди від профспілкової організації, її було звільнено з посади постової медсестри педіатричного відділення НКП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ». З даним наказом вона не погодилась. В подальшому, 12.03.2019 дирекція КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» отримує повторну відповідь від [PERSON] на запит від 15.01.2019 з роз`ясненням: може працювати медичною сестрою, а лист від 14.02.2019 № 8 вважати недійсним. У зв`язку із перенесеним стресом, через незаконне звільнення, її стан погіршився, тому з 27.02.2019 до 26.04.2019 вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Кам`янка-Бузькій ЦРЛ та обласній лікарні м.Львова. 30.04.2019 вона вийшла на роботу і одразу звернулась із заявою на ім`я директора КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» з проханням скасувати наказ від 25.02.2019 та поновити її на посаді постової медсестри педіатричного відділення. Жодної відповіді на її заяву вона не отримувала. Вона звернулась з лисом до профспілки працівників охорони здоров`я та на підставі наданих нею копій документів, профспілка зробила висновок, що звільнення її з посади медичної сестри стаціонару (0,5 ставки) згідно із пунктом 2 статті 40 КЗпП України згідно наказу НКП «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» від 25 лютого 2019 року № 05-05/40-к відбулося без належної правової підстави, зокрема, за відсутності виявлених фактичних даних, які б в достатній мірі та однозначно підтверджували, що внаслідок стану здоров`я вона не може належно продовжувати виконувати покладені на неї обов`язки медичної сестри чи їх виконання протипоказано їй за станом здоров`я. У зв`язку з тим, що звільнення відбулося без законної підстави, вона має бути поновлена на роботі, а також має бути виплачений середній заробіток за час вмушеного прогулу. Крім того, позивач просить поновити строк звернення до суду, який вона пропустила з поважних причин, а саме перебувала довгий час на лікуванні, поганий стан здоров`я після перенесеної операції, важке матеріальне становище після лікування, відсутність заробітної плати позбавила її можливості оплати юридичні послуги адвоката за складання позовної заяви. Ухвалою суду 02.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 24.06.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову [PERSON] за безпідставністю позовних вимог та відмовити в задоволені клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Відзив мотивує тим, що звільненню [PERSON] передували події, а саме про той факт, і ознайомлення з листом Франківської міжрайонної МСЕК №8 від 14.02.2019 року мала місце розмова в неофіційному форматі в якій обговорювалось питання про невідповідність займаній посаді позивача - медичної сестри стаціонару та висновку Франківської міжрайонної від 20.11.20108 року. Позивачу було запропоновано звернутися до Франківської міжрайонної МСЕК про роз`яснення висновку про умов характер праці довідки про інвалідність від 20.11.2008 року. Після чого, дирекцією КНП Кам`янка-Бузька ЦРЛ був надісланий лист №41 від 15.01.2019 на ім`я голови Франківської міжрайонної МСЕК [PERSON] щодо роз`яснення працевлаштування інваліда III групи загального захворювання [PERSON] .. 22.02.1019 року до КНП Кам`янка-Бузька ЦРЛ надійшов лист №8 від 14.02.2019 Франківської міжрайонної МСЕК, в якому вказувалось, що [PERSON] інвалід III групи загального захворювання, згідно висновку МСЕК, може працювати в кабінетних умовах без чергувань. 25.02.2019 року позивача було ознайомлено з листом Франківської міжрайонної МСЕК та повідомлено про звільнення на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП. З наказом №05-05/40к від 25.02.2019 року Про звільнення [PERSON] була ознайомлена. Отже, зважаючи на висновок [PERSON] , який передбачає характер та умови праці, відповідач розумів що несе відповідальність, як за працівника в особі [PERSON] , її здоров`я, так і за пацієнтів, яким надається медична допомога яка входить в обов`язки позивача. Тобто, встановлений діагноз обмежує її можливості, що безпосередньо може вплинути на якість виконання її службових обов`язків.

Outcome: approved