Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вони, [PERSON] та [PERSON], є власниками 1/2 частки земельної ділянки площею 3,0445 га, кадастровий номер: [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області. В травні 2017 року позивачам стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки від 07.07.2014, строк користування було визначено у 5 років. Позивачі у позові вказують, що вказаний правочин ними не підписувався, що вказує на відсутність їх волевиявлення на настання правових наслідків за правочином, доручень з даного приводу нікому вони не давали, тому просять суд визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки укладений 07.07.2014 між ними, [PERSON], [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» та вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 22.02.2018 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання, та визначивши відповідачеві строки для подання відзиву на позовну заяву. У визначений судом строк відзиву на позов відповідачем не було подано. Ухвалою суду від 19.03.2018 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено, у зв'язку із призначенням судово - почеркознавчої експертизи. 26.04.2018 поновлено провадження у справі з метою вирішення клопотання експерта для надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи та забезпечення оплати експертних послуг стороною, на яку їх покладено, яке було задоволено, а матеріали справи спрямовано до експертної установи для проведення дослідження. 01.06.2018 клопотання судового експерта задоволено, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 12.07.2018 ухвалою суду провадження у справі поновлено, у зв'язку із надходженням висновку експерта до суду. Ухвалою суду від 21.09.2018 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак останній надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, вирішити питання судових витрат, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заяву про застосування строків позовної давності до позову [PERSON] та [PERSON], яку обгрунтував тим, що ТОВ «Прилуцьке» з 2014 року обробляє належну позивачу земельну ділянку, позивачі в свою чергу отримували орендну плату, а відтак саме з того часу їм було відомо, що земельна ділянка орендується та використовується відповідачем. Також позивачами не наведено жодних доказів на підтвердження того, що про існування оспорюваного договору вони дізнались саме у травні 2017 року, як вони зазначають в позові. Таким чином, позивачами, на момент звернення до суду, пропущено строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що згідно Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 07.12.2014 (а.с. 11, 13), [PERSON] та [PERSON] являються власниками по 1/2 частки земельної ділянки площею 3,0445 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Із матеріалів справи встановлено, що 07.07.2014 між [PERSON], [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» було укладено Договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка належна позивачам. Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права право оренди вищевказаної земельної ділянки зареєстроване 23.08.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції за №6778879. Позивачі стверджують у позові, що про існування Договору оренди належної їм земельної ділянки вони дізнались в травні 2017, оскільки вказаний правочин не підписували, тобто було відсутнє їх волевиявлення на укладення такого правочину, а також настання юридичних наслідків обумовлених ними. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). За клопотанням представника позивачів судом було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано в оригіналі договору оренди земельної ділянки від 07 липня 2014 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Прилуцьке», в графі «Орендодавець» підписи [PERSON] та [PERSON] відповідно? чи виконано в оригіналі договору оренди земельної ділянки від 07 липня 2014 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Прилуцьке», в графі «Орендодавець» підписи з наслідуванням почерків [PERSON] та [PERSON] відповідно? Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02.07.2018 встановлено, що в оригіналі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2014, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Прилуцьке», в графі «Орендодавець» підпис виконаний не самим [PERSON], а іншою особою; в оригіналі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2014, укладеного між [PERSON], та ТОВ «Прилуцьке», в графі «Орендодавець» підпис виконано без наслідування почерку [PERSON] В оригіналі договору оренди земельної ділянки від 07.07.2014, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Прилуцьке», в графі «Орендодавець» підпис виконаний самою [PERSON]. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зважаючи на те, що в спірному договорі оренди земельної ділянки від 07.07.2014, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Прилуцьке», в графі «Орендодавець» підпис виконаний самою [PERSON], отож в даному випадку будь-які підстави для визнання оскаржуваного правочину недійсним відпали, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] слід відмовити. Ураховуючи те, що спірний договір укладений від імені позивача [PERSON], підписаний не ним, а іншою особою, тобто був укладений без волевиявлення позивача, тому суд вважає, що наявні правові підстави для визнання договору оренди землі недійсним на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, наявність його порушених прав встановлена судом, отож вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем, а позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності до вказаних вимог, на яких наполягав представник відповідача у письмовій заяві, що додана до матеріалів цивільної справи, суд виходить з такого. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону). В судовому засіданні судом було встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, тобто спірний договір був укладений без волевиявлення [PERSON], а тому суд дійшов висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору, лише після того, як отримав від відповідача матеріали відповідної реєстраційної справи, тобто в травні 2017 року, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строків позовної давності. Посилання представника відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з 2014 року, тобто з моменту отримання позивачем плати за користування відповідачем землею, суд вважає необґрунтованими, так як вони суперечать нормам статті 261 ЦК України. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду України наведеною у постанові від 22.04.2015 року №6-48цс15). За таких обставин, суд не знаходить підстав для застосування до вимог позивача строків позовної давності, отож приходить до виваженого висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до статті Глави 8 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved