Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та встановити опіку над дитиною. Вказувала, що Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухилялась та продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що дитина на момент звернення до суду проживає разом з нею за своїм зареєстрованим місцем проживанням, а саме: [ADDRESS]., та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Дитина прив'язана до неї як до матері. Вже понад рік відповідач [PERSON] за місцем реєстрації н проживає, з сином не спілкується, не проявляє до нього ні материнської уваги ні турботи. Саме тому позивач вважає, що відповідач [PERSON] має бути позбавлена батьківських прав, а опікуном малолітнього [PERSON], [INFO] має бути призначено її, оскільки саме вона займається вихованням та матеріальним забезпеченням свого онука, проживає разом з ним, перебуває з ним у сімейних відносинах, та має можливість виконувати обов'язки опікуна. У судове засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання була повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні надав висновок Оболонської районної в місті Києві державній адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в якому зазначено, що на час розгляду справи відсутні підстави щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Також зазначив, що у разі задоволення позову, необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві (Серія [NUMBER], актовий запис:2205), [INFO] року у відповідача народився син, [PERSON] (а.с.6). З позовної заяви вбачається, що відомості про батька були внесені в свідоцтво про народження згідно ст. 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підставі свідоцтва про народження від 08.06.1993 року, виданого відділом загсу Мінського району м.Києва (актовий запис 1198), судом було встановлено, що позивач є матір'ю відповідачу, а відповідно і бабусею [PERSON], встановлення опіки над яким, та позбавлення прав відносно якого вирішується судом (а.с.7). Згідно довідки форми №3, від 11.10.2013 року, виданою КП «Житлосервіс «Оболонь», позивач, відповідач, та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с.5). В судовому засіданні було встановлено, що позивач працювала у ТОВ «Видавничо-поліграфічна фірма «МЕГА». Згідно характеристики, яку надав роботодавець позивача, [PERSON] за час роботи показала себе висококваліфікованим працівником, до роботи відносилась добросовісно, порушень трудової дисципліни не було. Користувалась авторитетом та повагою серед колег (а.с.25). На момент розгляду справи позивач працює у ТОВ «РІДЖІ», що підтверджується довідкою з місця роботи, наявною в матеріалах справи (а.с.32). Відповідно до акту про результати соціального візиту №8/15 від 21.06.2013 року, складений за результатами перевірки Оболонським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді, [PERSON] емоційно прив'язаний до [PERSON], називає її не бабуся, а мама (а.с.27). Ця ж інформація була підтверджена листом директора ОРЦСССДМ (а.с.33). Згідно довідки Управління охорони здоров'я Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, Дитячої поліклініки №2 Оболонського району м.Києва, дитина [PERSON] [INFO] проживає [ADDRESS]. За дитиною доглядає бабуся [PERSON], матір до поліклініки не з'являлась (а.с.28). Згідно листа Оболонського районного управління ГУ МВС України у м. Києві, було підтверджено відомості про те що, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, та не доглядає за своїм малолітнім сином. Встановити місце знаходження [PERSON] не виявилось можливим (а.с.29). Ці ж відомості були підтвердженні позивачем в судовому засіданні, на підставі листа Оболонського районного управління ГУ МВС України у м. Києві від 27.01.2014 року за №52/404. Також згідно акту обстеження матеріально-побутових умов мешканця Оболонського району [PERSON],яка проживає на [ADDRESS], було встановлено що побутові умови, та умови проживання задовільні (а.с.30). Відповідно до довідки від 04.12.2013 року №22, наданою Дошкільним навчальним закладом №613, [PERSON] опікується своїм онуком [PERSON]. За час перебування дитини у дошкільному навчальному закладі, матір [PERSON] жодного разу не приходила (а.с.31). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено,що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки та піклування Оболонської районної у м.Києві держаної адміністрації від 08.01.2014 року №104-23, вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини визнано недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини [PERSON], [INFO], оскільки позивачкою не надано достатніх доказів щодо ухилення її доньки від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини. Згідно до показів свідка [PERSON], яка є рідною матерю позивача та відповідно рідною бабусею відповідача, та свідка [PERSON], якій є рідним братом позивача та відповідно рідним дядьком відповідача, які постійно проживають за місцем реєстрації позивача та відповідача, вбачається, що відповідач по справі [PERSON] дійсно три роки потому з'їхала з помешкання, де вони разом всі проживали. Понад рік відповідач залишила свого сина чужим людям, звідки позивач його забрала до себе. На теперішній час позивач [PERSON] займається вихованням свого онук та матеріально його утримує. Покази свідка [PERSON], який є хрещеним батьком малолітнього [PERSON] підтвердив ті ж самі факти факт про те, що понад рік відповідач по справі залишила свого сина чужим людям, звідки позивач його забрала до себе. На теперішній час позивач [PERSON] займається вихованням свого онук та матеріально його утримує. Свідок [PERSON] суду надала свідчення, про те що у червні 2012 року у квартирі її сусіда - знайомого за адресою [ADDRESS] побачила маленького хлопчика, як потім з'ясувала, що це був [PERSON], якого його матір залишала, щоб бабуся сусіда його доглядала. Дитина була не одягнута та голодна. [PERSON] забрала дитину до себе, доглядала за ним протягом червня - жовтня 2012 року. Матір спочатку з'являлась до дитини та надавала невеликі гроші на його утримання, а потім зникла. Наприкінці через своїх знайомих [PERSON] знайшла бабусю дитини - відповідача по справі та віддала їй під розписку [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, підтверджено всіма матеріалами справи, те, що відповідач самоухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню свого сина, не цікавиться його життям. При цьому, висновки органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оцінюються судом поряд з іншими доказами по справі, а саме довідками з медичних та навчальних установ, актом обстеження житлових умов, показаннями свідків, та на думку суду є такими, що спростовуються всіма матеріалами справи. Таким чином, встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останню необхідно позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог щодо призначення позивача опікуном її онуки, малолітнього [PERSON], [INFO], судом було встановлено наступне. Згідно висновку про стан здоров'я, наданою [PERSON], та виданою КНП «Центром первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м.Києва, за станом здоров'я позивач опікуном бути може (а.с.43). Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно ст.61 ЦК України, саме орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. За таких обставин, враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе встановити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO], та призначити його опікуном [PERSON], [INFO], яка є його рідною бабусею, проживає та зареєстрована разом з дитиною. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Так на думку суду, у зв'язку з позбавленням батьківських прав відповідача, та зважаючи на те що дитина потребує матеріальних благ, які будуть спрямовані на її виховання, задоволення потреб, а відповідач працездатна, та може працювати та утримувати свою малолітню дитину, та зобов'язана до цього законом, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання її малолітнього сина в розмірі 1/ 4 від її заробітку (всіх видів доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 жовтня 2013 року. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Частиною 4 ст.63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним , з урахуванням осо6истих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно ст.244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, також бажання самої дитини. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved