Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - площею 2,19 га., що знаходиться на території Судіївської сільської ради Полтавського району та області, як за спадкоємцями після смерті [PERSON], померлої 22.11.2006 р. Представник позивачів ( [PERSON] та [PERSON] ) [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, прохав позов задовольнити. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та прохає їх задоволити. Від відповідача - Судіївської сільської ради Полтавського району на адресу суду надійшла заява, з проханням справу розглядати у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Від третіх осіб Сільськогосподарського споживчого товариства « Краяни », Полтавської районної державної нотаріальної контори та Полтавської районної державної адміністрації до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону, або незаконність набуття не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що 22.11.2006 року померла [PERSON], яка являлася позивачам матір`ю ( а.с. 5 ). За життя померла склала заповіт, посвідчений 23.02.1999 року секретарем виконавчого комітету Судіївської сільської ради, Полтавського району та області, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON], у визначений законом строк, відповідно до вимог діючого законодавства, спадщину прийняли позивачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме по 1/3 частині житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований в с. Судіївка, вул. Садова,13, Полтавського району Полтавської області та по 1/3 частині приватизованої земельної ділянки, розміром 0,3840 га, на якій розташований вказаний житловий будинок (а.с. 14,15 ). У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом відносно земельної ділянки, площею 2,19 га., представнику позивачів було відмовлено через відсутність державної реєстрації на вказане спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.01.2017 року № 01-16/47 ( а.с. 6 ). Факт належності спадкодавцю [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26.12.2005 року, згідно якого спадкодавець отримала у спадок після [PERSON], померлої 20.10.1997 року, приватизовану земельну ділянку, площею 2,19 га., переданої для сільськогосподарського використання, що знаходиться на території Судіївської сільської ради Полтавського району та області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії ІІ-ПЛ № 060154, виданого Судіївською сільською радою Полтавського району 22.12.1998 року за № 149 ( а.с. 5 зв. сторона, 11). Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Визнання за позивачами права власності на земельну ділянку - загальною площею 2,19 га , що розташована на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивачі являються спадкоємцями за заповітом після померлої, то відповідно за ними можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved