Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 16 лютого 2015 року, право власності на земельну ділянку площею 10,99 гектарів, з кадастровим № 2325283600:04:002:0023, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначає, що за життя, 21.07.2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці належну їй на праві власності земельну ділянку площею 10,99 га., з кадастровим №2325283600:04:002:0023, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області. Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області 21.07.2011 року за реєстровим № 80. Право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] набула в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.08.2011 року реєстровий № 217. Своє право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] зареєструвала у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2014 року № 31641314, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.07.2015 № НВ-2301572162015. 16.02.2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно, до складу якої увійшла також спірна земельна ділянка. Інших будь-яких спадкоємців, а ні за законом, а ні за заповітом на дану земельну ділянку не має. Позивач своєчасно звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згодом звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їм було відмовлено, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що на право власності на земельну ділянку, згідно з державним актом серії І-ЗП № 045810, не зареєстроване згідно чинного законодавства - відсутня відмітка уповноваженого органу про перехід права власності. Після набуття права власності в порядку спадкування за законом спадкодавець [PERSON] не надала відділу Держкомзему у Токмацьком районі Запорізької області Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 045810 від 25.01.2000 року для проставляння відмітки про реєстрацію за нею права власності на спірну земельну ділянку, що і стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом порушує право позивачки на спадкування за заповітом та набуття права власності на земельну ділянку, в звязку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи положення ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що 16 лютого 2015 року померла [PERSON] у віці 77 років, про що в книзі реєстрації смертей 16 лютого 2015 року зроблено відповідний актовий запис № 97, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторно) серії І-ЖС № 328811 від 21 липня 2015 року, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області. 21 липня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці належну їй на праві власності земельну ділянку площею 10,99 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області. Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області 21.07.2011 року за реєстровим № 80. За життя [PERSON] отримала у спадщину за законом після померлого чоловіка [PERSON], земельну ділянку, кадастровий номер якої 2325283600:04:002:0023, розміром 10,99 гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області та підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом ВРМ № 422742 від 09.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 217, спадкова справа № 194 за 2011 рік. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 045810, виданого на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради народних депутатів від 18.11.1999 року № 78, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63 від 25.01.2000р. [PERSON], була власницею земельної ділянки, площею 10,99 гектарів, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2014 року № 31641314, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.07.2015 №НВ-2301572162015. Відповідно до листа про надання відомостей Управління Держземкадастру у Токмацькому районі Запорізької області Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 31.10.2016 року № І-213/0-199/6-16, станом на 2015 рік нормативна грошова оцінка сільськогосподарської земельної ділянки площею 10,99 га на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області складає 221\~834,23 грн. Позивач своєчасно звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згодом звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено в цьому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1085/02-31 від 27 жовтня 2016 року, у звязку з тим, що позивач не надала правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно. Правовстановлюючі документи відсутні, оскільки [PERSON] за життя Державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку не отримала, а на померлу особу такі документи не видаються. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 173/15, [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 16 лютого 2015 року,є єдиним спадкоємцем земельної ділянки розміром 10,99 гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Токмацького району Запорізької області. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Судом встановлено, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, де вказано що вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved