Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Свої вимоги мотивував тим, що він є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Возз'єднання, 30, та не виконує зобов'язання по оплаті за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з 11 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 15 393,63 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 11 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 15 393,63 грн. та судовий збір. Представник позивача підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та позивачем 24 лютого 2014 року укладено договір про постачання електричної енергії, 10 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» та позивачем укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, видано наказ про встановлення термінів для зняття показників з приладів обліку (теплопостачання, водопостачання,електропостачання) по об»єкту проспект Воз»єднання, 30. Розрахунок плати за опалення місць загального користування було зроблено з дотриманням Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31 жовтня 2006 року Відповідач позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що розмір нарахованих грошових сум значно перевищує встановлені розміри плати, строки нарахування не відповідають фактичному строку користування квартирою. Нараховано плату за постачання холодної та гарячої води за період, протягом якого не мешкав у квартирі, а саме до серпня 2016 року ремонт не здійснював, до 31 грудня 2017 року в квартирі не проживав. Під час передачі квартири не було складено акт приймання-передачі вузлів обліку води, електричної енергії та теплової енергії з централізованого опалення. Договором не передбачено оплату опалення місць загального користування. Плата за централізоване опалення аналогічної квартири у цьому будинку є значно меншою ніж нараховано позивачем стосовно квартири відповідача. Представник відповідача [PERSON] підтримав пояснення відповідача. Додатково пояснив, що позивачем порушено п.21 Правил користування електричною енергією для населення про знімання показів засобів обліку електропостачальником та/або побутовим споживачем щомісячно відповідно до умов договору. Однак позивач не є електропостачальником та договором про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території не передбачено надання позивачем будь-яких послуг з електропостачання.Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води визначено п.п. 9-23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в яких передбачено знімання показників квартирних засобів споживачем щомісячно та плата надані послуги відповідно до цих показань.Неправомірними є нарахування й платежі за опалення місць загального користування, яке передбачено у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії та оплату споживачем з урахуванням показань цих засобів пропорційно опалюваній площі квартири за умови здійснення балансоутримувачем будинку заходів з утеплення місць загального користування будинку. Квартира відповідача обладнана засобом обліку теплової енергії та позивачем невжито заходів з утеплення місць загального користування. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Позивач є балансоутримувачем будинку № 30 по просп. Возз'єднання у місті Києві (а.с.18, 19-20, 21, 22). 11 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем, як власником квартири [ADDRESS] укладено договір № 11 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (а.с.10-14). Позивач просив про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 11 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 15 393,63 грн., що складається із заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5092,27 грн., заборгованості за послуги з електропостачання за показниками приладу обліку у розмірі 2286,04 грн., заборгованість за надані послуги з холодного водопостачання за показниками приладу обліку у розмірі 30,72 грн., заборгованість за послуги за надані послуги з опалення з показниками приладу обліку у розмірі 5580,04 грн., заборгованості за надані послуги з опалення МЗК у розмірі 2399,99 грн., заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання за показниками приладу обліку у розмірі 4,57 грн. Сторони погодили, що з 29 вересня 2015 року відповідач є власником квартири, 11 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 11 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Доказуванню підлягали обставини щодо законності нарахувань оплати за послуги та відповідності розрахунку розміру оплати послуг показникам засобів обліку електричної енергії, холодного водопостачання, централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, розміру тарифів на послуги з опалення місць загального користування. Твердження відповідача, представника відповідача про порушення Правил користування електричною енергією для населення, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення щодо знімання показів засобів обліку спростовуються наданими представником позивача договором про постачання електричної енергії № 33364 на межі балансової належності електроустановок споживача, укладеним 24 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та позивачем (а.с.57-60), договором № 460301 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води будинку № 30 по просп. Возз'єднання у місті Києві, укладеним 10 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» та позивачем (а.с. 53-56), наказом № 45 від 15 жовтня 2015 року про встановлення термінів для зняття показників з приладів обліку (теплопостачання, водопостачання,електропостачання) по об»єкту проспект Воз»єднання, 30, показниками загальнобудинкових лічильників електропостачання, холодного та гарячого водопостачання, централізованого опалення (а.с.93-122). Представник позивача заперечувала проти посилання відповідача, представника відповідача на неправомірність нарахування платежів за опалення місць загального користування, зазначив, що розрахунок плати за опалення місць загального користування було зроблено з дотриманням Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31 жовтня 2006 року. На підтвердження заперечень представником позивача надано розрахунком середньозваженого тарифу на опалення місць загального користування (а.с.123). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги зазначені і в п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 11 листопада 2015 року по 01 жовтня 2016 року утворилася заборгованість. Судом перевірено розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.64) та встановлено відповідність діючому законодавству визначення розміру оплати за надання послуг. Отже, заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року в розмірі 15 393,63 грн. складається із заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5092,27 грн., заборгованості за послуги з електропостачання за показниками приладу обліку у розмірі 2286,04 грн., заборгованість за надані послуги з холодного водопостачання за показниками приладу обліку у розмірі 30,72 грн., заборгованість за послуги за надані послуги з опалення з показниками приладу обліку у розмірі 5580,04 грн., заборгованості за надані послуги з опалення МЗК у розмірі 2399,99 грн., заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання за показниками приладу обліку у розмірі 4,57 грн. Тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 11 листопада 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 15 393,63 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 11 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 1207,25 грн. та три відсотки річних за період з 11 листопада 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 300,26 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Тому за прострочення виконання зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг за період з 11 листопада 2015 року по 01 жовтня 2016 року з урахуванням суми заборгованості та індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 1207,25 грн. Також судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та встановлено таке. За прострочення зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг за період з 11 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року з урахуванням суми заборгованості три відсотки річних становить у розмірі 300,26 грн. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 11 листопада 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 1207,25 грн. та трьох відсотків річних за період з 11 листопада 2015 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 300,26 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» (код ЄДРПОУ 38965411, р/р 26009052741432 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711, юридична адреса: м. Київ, вул. Маршала Гречка, 13, оф. 709, фактична адреса: м. Київ, вул. Деміївська, 13, секція 2, оф. 1) заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 15 393 (п'ятнадцять тисяч триста дев'яносто три) грн. 63 коп., інфляційні втрати за період з 01 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 1 207 (одна тисяча двісті сім) грн. 25 коп., три відсотки річних за період з 01 листопада 2015 року по 01 вересня 2016 року у розмірі 300 (триста) грн. 26 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с.4, 5, 6, 7-8). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved