Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування упущеної вигоди грошові кошти у розмірі 2066,01 грн. у відповідності до наданого розрахунку затримки руху трамвайних вагонів, а також понесені ним судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.03.2013 року сталося зіткнення трамвайного вагону з автомобілем під управлінням відповідача, вина якого у вчиненні ДТП доведена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав матеріальної шкоди у зазначеному розмірі. У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, розглянувши справу за його відсутності, погодившись на розгляд справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.03.2013 року о 13-20 год. [PERSON], керуючи автомобілем ХАЗ, д/н [NUMBER], рухаючись по вул.Пантелеймонівській у місті Одесі, не виконала вимоги ПДР та допустив зіткнення з автомобілем БМВ. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних ушкоджень, позивач зазнав збитків у вигляді недоотримання доходу. Згідно постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 19.04.2013 року встановлено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди явилось порушення відповідачем правил дорожнього руху, його визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяними позивачеві збитками. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, що відповідачем не оскаржувався (а.с.8, 9), розмір збитків у вигляді недоотримання доходу становить 2066,01 грн. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. П.2 ч.2 даної статті визначає, що збитками є і доходи, які б особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Інших вимог позивачем не заявлено. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати у розмірі 243,60 грн. суми сплаченого судового збору. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними й обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved