Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] селищної ради Пустомитівського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за [PERSON], який помер [INFO] року на земельну частку (пай) у землі, розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 24.10.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її батько, [PERSON]. До кола спадкоємців першої черги увійшли вона. та її мати, [PERSON]. Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 24.10.2017 року. Позивачка вказує, що на момент смерті [PERSON], вона проживала разом з ним за адресою с. Гуменець, буд № 140 Пустомитівського району Львівської області та доглядала його до дня смерті, а після його смерті продовжила управляти господарством, а тому вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину. Однак, на даний час у неї виникли труднощі з оформленням права власності на нерухоме майно в порядку спадкування оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а тому змушена захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак через канцелярію суду нею було подано заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, однак сільським головою на адресу суду було направлено заяву, в якій просять суд слухати справу без присутності представника сільської ради та без застосування звукозапису. Позовні вимоги визнають повністю. Третя особа : [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги позивачки підтримує та просить задоволити. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Судом встановлено, що [INFO] року помер позивачки батько, а третьої особи [PERSON] чоловік, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 02.06.1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), розміром 1,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 24.10.2017 року. Судом встановлено, що на випадок своєї смерті своїм майном спадкодавець не розпорядився, тому спадкування повинно відбуватися між спадкоємцями за законом почергово. До кола спадкоємців першої черги увійшли позивачка [PERSON] та її мати, а спадкодавця дружина, [PERSON], яка на спадкове майно після смерті чоловіка не претендує, про що свідчить визнання позову позивачки. Як вбачається з довідки №1015 від 09.11.2017 року виданою виконавчим комітетом Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на момент смерті [PERSON], позивачка, [PERSON], проживала разом з ним за адресою [ADDRESS] та доглядала його до дня смерті, а після його смерті продовжила управляти господарством. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачем [PERSON] Таким чином вбачається, що вона фактично прийняв спадщину за своїм батьком. На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 24.10.2017 року був втрачений. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування передбачено наступне: Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено,що право на земельну частку (пай) окрім інших мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку(пай), посвідченого сертифікатом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку с. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Окрім цього, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.. 328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набути правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, а також те, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, також те, що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, те що позивач у позасудовому порядку не має можливості здійснити спадкування, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved