Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила: визнати Кредитний договір № КМ-8МЕ500/280/2008 від 12 вересня 2008 року, що був укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» код ЄДРПОУ 36789421) та [PERSON] (РНОКПП2548001363) - недійсним; визнати Кредитний договір №СМ-БМЕ500/281/2008 від 16 вересня 2008 року, що був укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» код ЄДРПОУ 36789421) та [PERSON] (РНОКПП[NUMBER]) - недійсним; визнати Договір Іпотеки №РМ-8МЕ500/280/2008 від 16 вересня 2008 року, що був укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» код ЄДРПОУ 36789421) та [PERSON] (РНОКПП[NUMBER]), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною зареєстрованого в реєстрі за №15358 - недійсним; зняти заборону відчуження №586 на нерухоме майно - реєстраційний номер майна 6559837, приміщення салону краси, загальною площею 107,1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) , що зареєстровано на підставі Договору іпотеки №РМ-БМЕ500/280/2008 від 16 вересня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15358 та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 7918963; визнати Договір про відступлення права вимоги (Договір кредитного портфелю №б/н) від 27 червня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в частині відступлення всіх прав вимог за Кредитним договором № ЫМ- БМЕ500/280/2008 від 12 вересня 2008 року, Кредитним договором №СМ- 8МЕ500/281/2008 від 16 вересня 2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №3414 - недійним; зняти обтяження - іпотека, за реєстраційним номером обтяження 7937988, зареєстрованого на підставі Договору відступлення прав вимог від 27.06.2012 року, зареєстрованого за реєстровим №3414, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на нерухоме майно - реєстраційний номер майна 6559837, приміщення салону краси, загальною площею 107,1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та виключити відомості з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяження 7937988; зняти обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9337873, зареєстрованого на підставі Ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-7453/09 від 11 грудня 2009 року на нерухоме майно - реєстраційний номер майна 6559837, приміщення салону краси, загальною площею 107,1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №9337873; зняти обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1207332, зареєстрованого на підставі Постанови начальника відділу другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції В- 3/17/15784006 від 07.06.2012 року, на нерухоме майно - реєстраційний номер майна 6559837, приміщення салону краси, загальною площею 107,1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS] власником якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 12707332. При цьому посилається на те, що під час їх укладення та виконання Кредитного Договору були порушені [PERSON] як споживача фінансових послуг і кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», тому як перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). На думку представника відповідачки цей договір укладено з [PERSON] під впливом омани щодо істотних умов договору. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представники відповідачів та 3-ті особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди позивачів, провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та Позивачем [PERSON] було укладено Кредитний Договір № RM-SME500/280/2008 від 12 вересня 2008 року, згідно умов якого Банком було надано Позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 138 583 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4,9 % річних з датою остаточного повернення 12.09.2023 року. 16 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та Позивачем [PERSON] було укладено Кредитний Договір №CM-SME500/281/2008 від 16 вересня 2008 року,, згідно умов якого Банком було надано Позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 62 070,40 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6 % річних з датою остаточного повернення 16.09.2023 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитним договорам між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки №РМ- SME500/280/2008 від 16 вересня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 15358 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іліччовою H.A. предметом іпотеки - реєстраційний номер майна 6559837, приміщення салону краси. загальною площею 107,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. власником якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). Таким чином, зазначений договір є споживчим кредитним договором, і як наслідок на нього застосовуються норми ЗУ «Про захист прав споживачів» та Постанова №168 від 10.05.07р. Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Під час їх укладення та виконання Кредитного Договору були порушені [PERSON] як споживача фінансових послуг і кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», тому як перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець не повідомив споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч сумлінності його слідством є істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживача кредитних послуг - Позичальника. Несправедливими є, зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в іноземній валюті - доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору, що є способом зловживання правом, є порушенням частини 3 статті 13 ЦК України. Оскільки, згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав Споживачів» та п.2.1 Правил, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, Відповідач був зобов 'язаний: «...перед укладенням кредитного договору надати Споживачу, в письмовій формі, інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, ознайомивши його з умовами кредитування, зокрема: з наявними формами кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями Споживача; з типами процентних ставок; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; а також зазначити орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань Споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); зазначити варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; та інше, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування...» Згідно з п. 4. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 3.1, 3.2, 3.3 та 3.4 Правил - «..Банк зобов'язаний був в кредитному договорі, надати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань Споживача. Кредитний договір мав містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань Споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил...» Тобто, важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Відповідно до вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року, кредитний договір обов'язково має містити вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Відповідно до Правил в договорі кредиту обов'язково повинні бути зазначені такі дані: - детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки та вартості всіх супутніх послуг; - графік платежів згідно зі строковістю, зазначеною в кредитному договорі,- щомісяця, щокварталу тощо у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг; - сукупна вартість кредиту, зазначена як у процентному виразі, так і в абсолютному значенні у випадку подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Тоді я к вданому випадку, Розпис загальної вартості кредиту у за Кредитним Договором № ІІМ-8МЕ500/280/2008 від 12 вересня 2008 року, Кредитним Договором Л°СМ-8МЕ500/281/2008 від 16 вересня 2008 року, укладених між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та Позивачем [PERSON] - взагалі відсутній, а таким чином відсутня істотна умова договору - ціна (ст. 632 ЦК України). Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»: У договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Вказані вище приписи законодавства при укладенні договору між сторонами не були дотримані в повному обсязі, чим порушено права відповідача як споживача. На підставі п. 2.4. Правил - «...Банк був зобов'язаний отримати письмове підтвердження Споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією...» Таким чином, у Банка був обов'язок, який виник безпосередньо з актів цивільного законодавства, на підставі ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», Правил надання Банками України інформації Споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 р. N168 , та інших законів, надати Споживачу вказану вище інформацію, та ознайомити його з ціною майбутнього Договору, обов'язково, у письмовій формі, для того щоб Споживач мав можливість здійснити свідомий вибір. Банк використав переваги свого становища, порушив принцип рівності сторін, та використав недобросовісну конкуренцію. Оскільки за договором кредиту «...одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернутикредиту встановлений строк та сплатити відсотки. Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов'язальним.Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. б Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"...» Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визначає взаємні зобов'язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку. До умов кредитного договору належать: об'єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов'язань клієнтом; перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо. Важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» «...Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавеиь зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) (п. д ч. 2)...» У даному випадку, банком не було надано до письмові докази - про сукупну вартість кредиту за Кредитним Договором № ІЗМ-8МЕ500/280/2008 від 12 вересня 2008 року, Кредитним Договором №СМ-8МЕ500/281/2008 від 16 вересня 2008 року, укладених між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та Позивачем [PERSON], а також письмові докази про отримання позичальником цих відомостей на момент укладання договору кредиту. Тому в даному випадку, відсутність детального розпису загальної вартості кредиту для споживача унеможливили визначення фактичного подорожчання кредиту, оскільки у кредитному договорі відсутня така істотна умова, як ціна, і Банк фактично призвів [PERSON] на здійснення правочину, на який за наявності достовірної інформації про всі майбутні витрати за кредитом, вона б ніколи б не погодилась. За кредитним договором юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнтури - неоднакові. У банку-кредитора- фактично знаходяться всі права, а важливими обов'язками є надання кредитів різних видів та інформування клієнтів про умови кредитування. На клієнті лежать в основному обов'язки: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором. Такий же висновок викладений ВССУ в Ухвалі від 22.10.2014р. по справі №6- 26251св14 про відхилення касаційної скарги ПАТ КБ «Надра» (ухвалою ВССУ від 19.01.2015р. по справі №6-46847зп14 у допуску до провадження Верховного Суду України справи було відмовлено) - «...відсутність відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту; факт ненадання банком окремого письмового документа з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача; відсутність у наданому розрахунку повної орієнтовної вартості кредиту з проведенням розрахунку поверхово та не зрозуміло для споживача; включення до додаткової угоди положень, які відповідно до ст. ст. 11, 18 Закону України Про захист прав споживачів є несправедливими, оскільки містять умови про зміни у витратах з наявним дисбалансом зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, несправедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях; відсутність інформації які суми на які рахунки зараховувалися, загалом є підставою для визнання кредитного договору недійсним...» Так, між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір про відступлення права вимоги (Договір кредитного портфелю №б/н) від 27 червня 2012 року, в частині відступлення всіх прав вимог за Кредитним договором № RM-SME500/280/2008 від 12 вересня 2008 року, Кредитним договором №CM-SME500/281/2008 від 16 вересня 2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.M., зареєстрованого в реєстрі за №3414. І на підставі саме цього договору до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права та обов'язки ПАТ «ОТП Банк». В ст.24 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що «...Іпотекодеужатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням...» Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З боку Банка ніяких повідомлень зроблено не було, а також не було здійснено правочину щодо нотаріального посвідчення, що суперечить діючому законодавству.. Оскільки, Відповідно до ст. 210 ЦК України «...правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим, з моменту його державної реєстрації...» Згідно зі ст. 640 ЦК України «...договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації...» Відповідно до ч. З ст.24 Закону «Про іпотеку» «...правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку...» Згідно зі ст. 513 ЦК України «...правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом...» Тоді як вданому випадку, ПАТ «ОТП Факторинг Україна» докази на підтвердження того, що ним були дотримані вищевказані вимоги закону, Позивачу не надавались. Крім того, відсутнє підтвердження того, що TQB «ОТП Факторинг Україна»» сплатив первісному кредитору ПАТ «ОТП Банк» за договором від 27 червня 2012 року купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ціну купівлі, визначену договором, в тому числі за кредитом [PERSON] Слід зазначити ,що згідно зі ст. 11 ЗУ «Про захист прав Споживачів», ПАТ «Дельта Банк» несе відповідальність, встановлену статтями 15, 18, 19, 21 та 23 зазначеного ЗУ «Про захист прав споживачів» (Лист НБУ від 16.06.2007 N 40-117/2093-6134). В даному випадку такі правочини суперечать нормам законодавства України, таким чином у відповідності до ст. 203 ЦК України, та ст. 215 ЦК України можу бути визнаний недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (ми) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно ч. 1,ч.6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно ст.. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved