Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] і зобов'язаний щомісяця до 20 числа вносити плату за послуги з теплопостачання. Відповідач ухиляється від виконання цих зобов'язань по сплаті спожитих послуг з теплопостачання та за період з 05.10.2013 року по 08.04.2016 року має заборгованість у сумі 10217,04 гривень. За несвоєчасну сплату послуг з теплопостачання у вказаний період відповідачем на суму заборгованості нараховано суму збільшення боргу з урахуванням індексації інфляції та 3% річних. Інфляційне збільшення суми боргу складає 3593,27 гривень, а 3% річних - 330,18 гривень. Позивач звертався до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу, однак 05.09.2016 року ухвалою Волноваського районного суду було скасовано судовий наказ відносно [PERSON] у зв'язку з наявністю спору про право. Вказана заборгованість відповідачем добровільно не погашена, тому просить суд стягнути з нього заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 10217,04 гривень, інфляційне збільшення суми боргу - 3593,27 гривень, та 3% річних - 330,18 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача Шпак О.М. у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що 20.04.2012 року придбав квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу вже без радіаторів у зв'язку з їх поганим станом, що підтверджується довідкою від 26.03.2009 року. Крім того, факт відсутності радіаторів станом на 25.05.2012 року також підтверджується відповідною довідкою. Актом від 15.09.2012 року зафіксовано результати проведення огляду комісією у складі депутата місцевої ради та сусідки, в якому вказано, що опалювальна система в його квартирі відсутня та він не користується послугами тепломережі. Тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» , ст. ст. 67-68 ЖК України плата за комунальні послуги є обов'язковою та повинна проводитись своєчасно. Як встановлено судом, позивач надає відповідачеві, який є власником квартири [ADDRESS] послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що підтверджено актами про включення житлового будинку до системи централізованого опалення від 07.10.2013 року, 24.10.2014 року, 16.10.2015 року, актами про відключення житлового будинку від системи централізованого опалення від 10.04.2014 року, 14.04.2015 року, 11.04.2016 року, та випискою з особового рахунку (а.с 7-11). Що стосується позиції відповідача про придбання квартири вже без радіаторів, які відсутні у зв'язку з їх поганим станом, як на підставу не сплати заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення то суд зазначає наступне. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно пункту 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином ОКП "Донецьктеплокомуненерго" виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, відсутність радіаторів у квартирі не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України по аналогічній справі в постанові від 11 листопада 2015 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку відповідача, оплата ним за надані позивачем послуги не проводилась, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків, внаслідок чого за період з 05.10.2013 року по 08.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі 10217,04 гривень, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 3593,27 гривень, та 3% річних - 330,18 підлягають задоволенню. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та не відповідність заперечень відповідача про ненадання послуг з опалення діючому законодавству. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1378,00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved