Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем він перебуває у шлюбі з 23 червня 1993 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Червоногригорівської селищної Ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про що зроблений актовий запис № 23. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними були припинені в травні 2012 року через несумісність характерів та постійних сварок, в наслідок чого подружжя втратили почуття кохання та взаємної поваги один до одного. З травня 2012 року вони перестали вести спільне господарство та з того часу проживають окремо. До того ж, на теперішній час у позивача фактично склалась інша сім'я. Враховуючи те, що примирення між подружжя не можливе, [PERSON] просив суд задовольнити його позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] на позові наполягав та просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлена. Спочатку проти розірвання шлюбу заперечила та просила надати строк для примирення. Згодом звернулась до суду із зустрічним позовом про розподіл майна подружжя, який ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року був залишений без розгляду на підставі поданою нею заяви про залишення без розгляду. В судові засідання 21 березня 2014 року та 14 квітня 2014 року не з'явилась без поважних причин, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена та повістки були отримані її представником [PERSON], ніяких заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 червня 1993 року, у виконавчому комітеті Червоногригорівської селищної Ради Нікопольського району Дніпропетровської області по актовому запису № 23 (а.с. 4). Від даного шлюбу подружжя [PERSON] мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Сторони з травня 2012 року припинили шлюбні відносини, та з того часу разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть. Детально вивчивши та оцінивши мотиви розлучення, повно та всебічно з'ясувавши фактичні відносини подружжя, суд приходить до висновку, що причини, які змусили позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими. Дійсно у сім'ї [PERSON] із-за різних поглядів на життя, несумісність характерів часто виникали сварки, внаслідок чого подружжя втратили почуття кохання та взаємної поваги один до одного. З травня 2012 року подружжя проживають окремо та на даний час у позивача фактично склалась інша сім'я. Судом були застосовані встановлені законом заходи з примирення сторін, однак вони позитивного результату не дали, а подальше їх примирення неможливе. Суд не може взяти до уваги доводи відповідача щодо її заперечень проти позову через їх необґрунтованість. До того ж, вона підтвердила факт припинення шлюбних стосунків та окреме проживання з чоловіком. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що заперечення [PERSON] проти позову направлені не на збереження сім'ї, і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, згідно із ч. 4 ст. 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушення права дружини та чоловіка, що може мати наслідком розірвання шлюбу на підставі ч. 2 ст. 112 СК України. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище „[PERSON]", [PERSON] залишити прізвище „[PERSON]".

Outcome: approved