Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду зі позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її колишній співмешканець [PERSON] З 01 травня 2016 року відповідач в будинку не проживає, проте до теперішнього часу він не знявся з реєстрації місця проживання, що перешкоджає позивачці у вільному користуванні своїм майном, добровільно знятися із місця проживання відповідач не бажає. Просить суд визнати [PERSON]таким, таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав зазначених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити. При цьому, пояснили, що відповідач [PERSON] з кінця травня 2016 року, тобто більше року в будинку позивачки не проживає, його речі в будинку відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та суду показав, що дійсно більше року він не проживає у будинку позивачки. Свої особисті речі забрав від позивачки на початку червня 2016 року; на даний час створив іншу сім'ю, проживає з іншою жінкою. Після того, як виїхав із будинку позивачки, білише не повертався проживати до спірного будинку, перешкоди зі сторони позивачки щодо проживання в будинку йому не чинились. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії реєстраційного посвідчення від 30 січня 1990 року, виданого Каховським бюро технічної інвентаризації, домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 1989 року. Відповідно до довідки від 01.03.2017 року, виданої Чаплинською селищною радою [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: співмешканець [PERSON], донька - [PERSON], син - [PERSON], онука - [PERSON] Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Чаплинської селищної ради від 27.04.2017 року вирішено, присвоїти поштову адресу житловому будинку по [ADDRESS] замість [ADDRESS], згідно заяви [PERSON] З акту перевірки факту проживання в житловому приміщенні №280 від 17.05.2017 року, складеного комісією у складі Поліщука В.М. - заступника селищного голови, [PERSON] - інспектора житлового фонду, [PERSON] - члену житлово - побутової комісії слідує, що проведеною перевіркою факту проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що зареєстровані та постійно проживають: [PERSON], донька - [PERSON], син - [PERSON], онука - [PERSON], зареєстрований, але фактично не проживає співмешканець [PERSON] з 01 травня 2016 року. Дану перевірку встановлено за свідченнями наймачів сусідніх будинків [PERSON], [PERSON] Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON], 1957 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновків начальника Чаплинського відділення Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області від 02.09.2016 року, 07.07.2016 року [PERSON] зверталася до відділу поліції 18.06.2016 року та 28.08.2016 року із повідомленням про вжиття заходів профілактичного характеру до свого колишнього співмешканця, який вчиняє сварки та зловживає спиртними напоями. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає поряд із позивачкою є її сусідкою. Знає, що з кінця травня відповідач не проживає із [PERSON] Бачила, що [PERSON] особисто забирав свої речі від позивачки. Після того, як виїхав від [PERSON] більше року в двір не приходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що у [PERSON] є будинок, який розташований по [ADDRESS], в якому проживали його батька, а після їх смерті в цьому будинку проживає його рідна донька. Знає, що більше року він не проживає разом із позивачкою, після того як виїхав від неї, декілька разів приходив до [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (із подальшими змінами та доповненнями) роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні сторони підтвердили, що разом не проживають більше року. В судовому засіданні відповідач вказав, що створив іншу сім'ю, проживає разом з іншою жінкою. Також зазначив, що позивачкою не чинились йому перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням. Відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з кінця травня 2016 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, а його реєстрація у жилому будинку [ADDRESS] перешкоджає позивачці [PERSON] у реалізації її права власності на вказаний жилий будинок. Враховуючи викладене, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку більше року, при цьому ним не надано доказів поважності причин не проживання протягом цього періоду, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині на підставі ст.405 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved