Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач відповідачу надав кредит, а відповідач зобов'язалася в порядку та на умовах визначених договором повертати кредитні кошти, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачених договором та додатками до нього. Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Позивач намагався у позасудовому порядку врегулювати виникнувший спір надіславши відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, проте, оскільки вимога залишена відповідачем без реагування, позивач вимушений звернутись в суд. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак разом із позовною заявою подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надала, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500962217. Згідно умов п.2.1 - 2.3 договору відповідачу було надано кредит у розмірі 48 278,55 грн. із строком повернення грошових коштів до 16.10.2019 року та сплатою 15,99% річних за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме позивачу було надано кошти розміром 48 278,55 грн., що підтверджено випискою по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] Згідно вимог п. 2.6. договору відповідач зобов'язалася щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно з графіком, оплачувати відсотки за користування кредитом, суми комісійної винагороди та інші платежі. Своїх зобов'язань [PERSON] не виконала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість у розмірі 66 615,21 грн., з яких 48 278,55 грн. борг за кредитом, 5 787,08 грн. борг за відсотками, 10 949,58 грн. комісія та 1 600,00 грн. штраф, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. Позивач у позасудовому порядку намагався вирішити спір що виник надіславши відповідачу вимогу №62106-102 б/б від 17.07.2015 року про повернення кредиту, однак така останнім виконана не була. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 15 кредитного договору, банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за цим договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями п.2.8 кредитного договору передбачена комісійна винагорода банку, а п.4 встановлено порядок нарахування штрафів. З наведеного вище випливає висновок про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved