Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником простого векселя ТОВ «Південенерго» серії [NUMBER] номіналом 28 000 000 грн. від 17 вересня 2012 року з кінцевим терміном погашення векселя 01 червня 2015 року. 29.05.2015 року вона звернулась до ТОВ «Південенерго» з вимогою виконати вексельні зобов'язання у строк визначений у тексті простого векселя. Відповідачем було підписано пред'явлення векселя до оплати, та листом № 151 від 04.05.2015 року повідомлено, що у підприємства відсутні кошти для сплати заборгованості за цим векселем. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20.07.2015 року з ТОВ «Південенерго» на її користь стягнуто заборгованість за простим векселем серії [NUMBER] в розмірі 28 000 000 грн. 01.06.2017 року сторонами досягнуто домовленості щодо часткового погашення заборгованості на суму 8 500 000 грн. Враховуючи наявність залишку заборгованості у розмірі 19500000 гривень 20.06.2017 року Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області с заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ТОВ «Південенерго» заборгованості зі рішенням Суворовського районного суду м. Херсону від 20.07.2015 року по справі № 668/7865/15-ц. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області від 20.06.2017 року відкрито виконавче провадження № 54174319 щодо стягнення з ТОВ «Південенерго» у розмірі 19500000 грн. за виконавчим листом № 668/7865/15-ц. 04.07.2017 року виконавче провадження № 54174319 було приєднано до зведеного виконавчого провадження стосовно Боржника № 15939801. В рахунок погашення заборгованості їй передано майно вартістю 286 976,20 грн. Таким чином, на даний час заборгованість складає 19 213023,80 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу відсотки виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (01.06.2015 року). Розмір відсотків за період 01.06.2015 року - 01.06.2017 року складає 10 828 949.17 грн., а також суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Розрахунок інфляційних і річних складає: втрати від інфляції за період 01.06.2015 року - 01.06.2017 року складають 5 812 995.79 грн.; три відсотки річних за період 01.06.2015 року - 01.06.2017 року складають 1 544 219.00 грн. З огляду на викладене просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго" на її користь відсотки за період з 01.06.2015 року -01.06.2017 року у розмірі 10 828949,17 грн.,втрати від інфляції за період з 01.06.2015 року -31.07.2017 року у розмірі 5 812 995,79 грн.,три відсотки річних за період з 01.06.2015 року -31.07.2017 року у розмірі 1 544 219грн. Позивач у підготовче засідання не з'явилася, надала повноваження представнику. Представник позивача в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником простого векселя ТОВ «Південенерго» серії [NUMBER] номіналом 28 000 000 грн. від 17 вересня 2012 року з кінцевим терміном погашення векселя 01 червня 2015 року. 29.05.2015 року вона звернулась до ТОВ «Південенерго» з вимогою виконати вексельні зобов'язання у строк визначений у тексті простого векселя. Відповідачем було підписано пред'явлення векселя до оплати, та листом № 151 від 04.05.2015 року повідомлено, що у підприємства відсутні кошти для сплати заборгованості за цим векселем. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20.07.2015 року з ТОВ «Південенерго» на її користь стягнуто заборгованість за простим векселем серії [NUMBER] в розмірі 28 000 000 грн. Рішення набрало законної сили 31.07.2015 року. 01.06.2017 року сторонами досягнуто домовленості щодо часткового погашення заборгованості на суму 8 500 000 грн. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області від 20.06.2017 року відкрито виконавче провадження № 54174319 щодо стягнення з ТОВ «Південенерго» у розмірі 19500000 грн. за виконавчим листом № 668/7865/15-ц. 04.07.2017 року виконавче провадження № 54174319 було приєднано до зведеного виконавчого провадження стосовно Боржника № 15939801. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] передано майно вартістю 286 976,20 грн. На даний час заборгованість складає 19 213023,80 грн. Відповідно до п.1 ст.14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (вексел е держателю). У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 08.06.2007 року «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» вексельні правочини регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання та відповідно за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК з урахуванням їх особливостей. Статтею 194 ЦК України передбачено, що цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 48 Женевської конвенції 1930 року про затвердження Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (Україна приєдналася до Конвенції згідно Закону № 826-XIV від 06.07.99) Держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу. До простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50. 52-54 Уніфікованого закону). Згідно з п. 5 ст. 2 Закону України «Про обіг векселів в Україні» Застереження, обумовлені у статтях 3 7 9 10 і 13 додатку II до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, діють в Україні таким чином: відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 і пункті 2 статті 49 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно. Розмір відсотків за період 01.06.2015 року - 31.07.2017 року - 10 828 949.17 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. В силу ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Розрахунок інфляційних і річних складає: втрати від інфляції за період 31.07.2015 року - 31.07.2017 року - 5 812 995.79 грн.; три відсотки річних за період 31.07.2015 року - 31.07.2017 року - 1 544 219.00 грн. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved