Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором з фізичною особою № 014/ZB2YY/3/001 від 08.06.2012 року в загальній сумі 62636,79 грн., у тому числі 18521,37 грн. та 44115,42 грн. простроченої заборгованості за відсотками. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір з фізичною особою № 014/ZB2YY/3/001, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 50000,00 грн.. 29.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги №10, у відповідності до умов якого було замінено кредитора в зобов'язанні, які виникли на підставі Кредитного договору № 014/ZB2YY/3/001 від 08.06.2014 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань утворилась заборгованість яка до цього часу не погашена. Представник позивача Росоловський Р.М., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, 23.10.2014 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечував в повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні. Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення відповідача на позовну заяву, в яких він вказав, що ВАТ «Есте Банк», укладаючи договір уступки права вимоги з ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» №10 від 29.04.2014 року порушив вимоги ст. 62 ЗУ «Про банківську діяльність», а отже ТОВ «ГРИФОН КАПІТІЛ» не повинен мати статусу позивача. Також відповідач зазначив, що в згідно ЗУ «Про фінансові послуги» факторинг (відступлення права вимоги) є фінансовою послугою, а організація - фактор повинна бути включена до реєстру фінансових установ, мати відповідне свідоцтво і ліцензію на право провадження діяльності з надання фінансових послуг, а з матеріалів справи не вбачається чи включено ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» в реєстр фінансових установ та чи має воно відповідну ліцензію на право здійснення господарської діяльності, зв'язаної з наданням фінансових послуг. Також, позивачем не надано документального підтвердження погашення кредиту. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне. 08.06.2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитним договором з фізичною особою № 014/ZB2YY/3/001, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 50000,00 грн., зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців, із сплатою 35,00 процентів річних та формою погашення кредиту ануїтет. Якщо день повернення кредиту припадає на неробочий день (вихідний або святковий) день, то таким днем є останній робочий день, що передує закінченню строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.2 Договору, кредитні кошти призначені для споживчих потреб та на сплату інших платежів передбачених договором. Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору, у разі прийняття Кредитором позитивного рішення, Кредитор надає позичальнику кредит. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника відкритий у Кредитора, з подальшим перерахуванням Кредитора з цього рахунку комісії Кредитора за надання кредиту у розмірі, визначеному п. 1.3. Повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення. Згідно з п. 3.1. Кредитного договору зобов'язання відповідача забезпечуються нарахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт порушення строків повернення кредиту (його частини), сплати нарахованих процентів, інших платежів. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов'язання виконав. Доказів не надання грошових коштів відповідач не надав. Відповідач, в свою чергу, порушив свої договірні зобов'язання у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу на погашена. 29.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги №10, у відповідності до умов ПАТ «ФІДОБАНК» передав свої права вимоги до боржників за Кредитними договорами та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах що існують на момент укладання договору. Таким чином, відповідно до реєстру прав вимоги № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 10 від 29.04.2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ» перейшло право вимоги у тому числі за кредитним договором з фізичною особою № 014/ZB2YY/3/001 від 08.06.2012 року. Суд критично ставиться до посилання відповідача на положення ЗУ «Про фінансові послуги» стосовно того, що відповідач на має права виступати фактором по даному договору, оскільки в матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» реєстраційний номер 13102768 від 16.11.2012 року та копія Додатку до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №358 серії ФК від 16.11.2012 року, в якому перелічені фінансові послуги, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволу відповідно до законодавства, зокрема факторинг. Крім того, суд вважає, що посилання відповідача на порушення банківської таємниці грунтується на довільному та помилковому тлумаченні відповідних норм діючого законодавства. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 18521,37 грн. боргу за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно Реєстру прав вимоги № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 10 від 29 квітня 2014 року до ТОВ "ГРИФОН КАПІТАЛ" перейшло право вимоги на 18521,37 грн. заборгованості за кредитом та 44115,42 грн. заборгованості по відсотках. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення 44115,42 грн. заборгованості за відсотками обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Згідно з ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній 626,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved