Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував таким. Він, [PERSON], є власником 5/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Кірова, 40, в місті Липовець, Вінницької області, яку набув в порядку спадкування після смерті обох батьків. Власником решти - 1/6 частки цього ж обєкта нерухомості є відповідач [PERSON], однак своїх спадкових прав, офіційно остання не оформила. Зважаючи на те, що в житловому будинку відповідач та її сім'я не проживають, оскільки вона забезпечена житлом та проживає постійно в Росії, не несе витрати по управлінню та збереженню житлового будинку, відмовляється утримувати належну їй частку будинку, її частка є незначною, а у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо вартості чи порядку користування таким майном, оскільки не спілкуються, отож, позивач вважає, що спільне володіння та користування даним будинком є неможливим, тому позивач просить припинити право [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вулиця Кірова, 40, в місті Липовець, Липовецького району, Вінницької області, та присудити йому вартість частки нерухомого майна за рахунок коштів, внесених ним на депозитний рахунок суду, а також визнати за ним право власності на вказану частку, оскільки вважає, що таке припинення на належну частку відповідача не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім'ї. В судове засідання представник позивача [PERSON], не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності та його довірителя. Відповідач в судове засідання не зявилась. Судом встановлено, що зареєстроване та постійне місце проживання відповідача на території Російської Федерації. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 03.08.2016 року було направлено до компетентного органу Російської Федерації судове доручення про вчинення окремих процесуальних дій та вручення документів відповідачеві у справі [PERSON]. Згідно Протоколу судового засідання по судовому дорученню №13-136/2016, Донецького міського суду Ростовської області Російської Федерації встановлено, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо припинення належного їй права на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями. Також зазначила, що ще за життя матері її брат (позивач у справі) відчужив житловий будинок, однак її не було виплачено грошових коштів за її частку у нерухомому майні. Зазначила, що в судове засідання не прибуде та надала згоду на розгляд справи за її відсутності, про що долучено письмову заяву. Ураховуючи наведене, за наявності належних доказів про оповіщення відповідача про день та час розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення, тому здійснює розгляд в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши дусі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по\~\~суті, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено зібраними у справі доказами, що позивач [PERSON] є власником 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Липовець, по вул. Кірова, 40, Вінницької області, які набув в порядку спадкування. Відповідач [PERSON] успадкувала 1/6 частку вищевказаного обєкта нерухомості, що доведено матеріалами спадкових справ, які були витребувані судом та долучені до матеріалів цивільної справи. В підтвердження факту належності сторонам відповідних часток у нерухомому майні є Технічний паспорт виданий КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 29.04.2015 року (а.с.9-14), відповідно до якого частки сторін становлять: 5/6 позивача та 1/6 відповідача. Крім цього, вказана вище обставина визнавалась сторонами, отож в силу ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд припинити частку відповідача в обєкті спільної часткової власності, вказуючи на те, що їх із відповідачем спільне володіння і користування майном є неможливим та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім'ї. Згідно з правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З аналізу вказаної норми слідує, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації вартості за його частку не потрібно. У п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", зазначено, що оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Судом встановлено, що неможливість спільного володіння та користування сторонами майном, позивачем обґрунтовується тим, що вони із відповідачем хоча і є родичами, однак родинних стосунків не підтримують та не спілкуються на протязі значного проміжку часу, не можуть добровільно дійти згоди щодо спільного користування чи розпорядження спірним майном, що слідує також із пояснень відповідача, які викладено у протоколі судового засідання, які вона дала в судовому засіданні Донецького міського суду Ростовської області при виконанні судового доручення Липовецького районного суду Вінницької області. Зареєстроване місце проживання відповідача на території Російської Федерації, а саме: м. Донецьк, Ростовської області по вул.. 3 мікрорайон, 23, к.212, де вона постійно проживає з 05.08.1986 року, що доведено її паспортними документами та інформацією наданою уповноваженими органами (а.с.159, 163). Наведене свідчить, що відповідач забезпечена житлом, отож припинення її права на частку в спірному житловому будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам її сім'ї. Згідно Висновку експерта №701/702/17-21 від 11.04.2017 року, який було надано за ухвалою суду від 07.02.2017 року в рамках даної справи встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Липовець по вул.. Кірова, 40, Вінницької області в цінах сформованих на час проведення дослідження становить 182\~649, 00 гривень, а вартість 1/6 частки вказаного житлового будинку 30\~442, 00 гривень. Згідно квитанції за №69 від 12.06.2017 року, позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок суду вартість 1/6 частки вказаного житлового будинку в сумі 30\~442, 00 гривень. За таких обставин справи, особливостей об'єкта нерухомого майна, який є спільним майном сторін та предметом даного спору, з урахуванням часток сторін у нерухомому майні, виконання позивачем обов'язкової умови щодо внесення грошової компенсації частки, розмір якої був визначений з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом, а також інших встановлених та перевірених судом в розумінні належності та допустимості доказів, суд дійшов висновку, що інтересам відповідача не буде заподіяно істотної шкоди у разі припинення його права на частку у спільному майні, а тому суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача в частині припинення права відповідача у спільному майні та присудження грошової компенсації на користь відповідача підлягають до задоволення. Також, зважаючи на те, що у випадку припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників закон не передбачає механізму переходу права на частку від одного співвласника до іншого співвласника у випадку задоволення його позову, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вулиця Кірова, 40, в місті Липовець, Липовецького району, Вінницької області. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.ст.79,\~88 ЦПК України, а тому, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено повністю, із відповідача на користь позивача присуджує понесені ним та документально підтверджені усі судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.183,\~184,\~365 ЦК України,\~\~

Outcome: approved