Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок загальною площею 64,30 кв.м , житловою - 48,70 кв.м , розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у встановлений 6-ти місячний строк. 09.09.2019 року вона звернулась до державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д, з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, роз`яснення чи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарко-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вивчивши подані документи нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як правовстановлюючий документ на спадкове майно у зв`язку з припиненням колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства. З метою захисту своїх спадкових прав позивач звернулась до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, в письмовій заяві представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідачі в судове засідання для розгляду справи не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, згідно повідомлень про отримання поштових відправлень. З часу отримання відповідачами копії ухвали суду про відкриття провадження та екземпляру позовної заяви з додатками і до початку розгляду справи по суті, відзив на позов від відповідачів до суду не надходив. Клопотань про відкладення розгляду справи до початку судового засідання ними не подано. Причини їх неявки суду не повідомлені, а тому справу розглянуто без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , яке видано 19 липня 2007 року Соколівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 28 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилися спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарко-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належав спадкодавцю на підставі дубліката, виданого Соколівською сільською радою Кропивницького району, Кіровоградської області 23 липня 2019 року, свідоцтва про право власності на будівлю від 18 квітня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення Кіровоградської районної ради народних депутатів №60 від 15 лютого 1989 року, зареєстроване Обласним комунальним підприємством «Кіровоградським обласним бюро технічної інвентаризації» 18 квітня 1989 року та записаного в реєстрову книгу №1, запис №16 (а.с.7). Позивач по справі є дружиною померлого [PERSON] та прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у встановлений 6-ти місячний строк. 09.09.2019 року позивач звернулась до державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д, з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вивчивши подані документи нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила, що дублікаті свідоцтва про право власності на будівлю зазначено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером [ADDRESS] належить колгоспному двору, голова якого « [PERSON] » (а.с.6). Постановою Верховної Ради України «Про перейменування Кіровоградського району Кіровоградської області» від 20.11.2018 року за № 2615-VIII, Кіровоградський район Кіровоградської області перейменовано на Кропивницький район. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв`язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , належить спадковий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , не відповідає чинному законодавству. Відповідно до ст.120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно копії сторінки №26 з погосподарської книги, наданої секретарем Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, що згідно з погосподарською книгою, особового рахунку № [NUMBER] станом на 15.04.1991 року, в зазначеному житловому будинку були зареєстровані та проживали: Власник будинку - [PERSON] , 1961 року народження, Дружина - [PERSON] [INFO] , Дочка - [PERSON] , [INFO] та Дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с 9-10). На запит суду 25.10.20189 року за № 970/01-09 Кропивницька районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області повідомила суд, що [INFO] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] було заведено спадкову справу № 8 за 2007 рік на підставі заяв № 18 та № 19 [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 30.01.2012 року за № 213 дружина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило. 08.06.2012 року за р. № 2-327 дружині спадкодавця - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (а.с. 26-27). Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» цього ж пункту постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів був чоловік позивачки, відтак на підставі закону він був власником цього будинку, а тому спадкування житлового будинку має відбутися на загальних підставах, тобто будинок має успадкувати позивач, як спадкоємець за законом першої черги, яка прийняла спадщину. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання права власності за позивачем на житловий будинок у порядку спадкування, а також відсутність можливості у позасудовому порядку оформити спадщину. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 392, 1216-1218, 1258, 1269 ЦК України,

Outcome: approved