Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою про визнання за ним права на земельну ділянку площею 1,3855 га, розташовану на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області згідно Державного акту серії ЛВ № 026544 від 20 березня 2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері. Свої вимоги мотивує тим, що 08 листопада 2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну ділянку площею 1,3855 га, розташовану на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Єдиним спадкоємцем по закону після смерті матері являється позивач. Відтак позивач як єдиний спадкоємиць після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у цьому з підстави відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно розрахунку про визначення нормативної грошової оцінки, виданого Відділом Держгеокадастру у Жидачівському району Львівської області від 25 травня 2016 року, земельна ділянка площею 1,3855 га, розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області належала на праві власності [PERSON], якій було видано державний акт на право власності на землю серії ІІ-ЛВ № 026544 від 20 березня 2001 року Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 023874 від 08 листопада 2005 року, [PERSON] померла 08 листопада 2005 року у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року\~\~№ 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз'яснено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно\~\~вимог ст.ст. 1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено та підтверджено довідкою Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що позивач постійно до дня смерті матері був зареєстрований та прожиав разом із нею. З матеріалів спадкової справи № 229/2012 від 15 травня 2012 року, заведеної після смерті [PERSON], [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, який звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину та який спадщину прийняв. Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 1048/02-31 від 13 грудня 2016 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у звязку з тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. ст.\~81,\~126 ЗК України\~право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] цілком визнала позов, про що представником відповідача подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за законом, слід визнати право власності на спадкові земельні ділянки.

Outcome: approved