Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення коштів зазначивши, що 27 травня 2013 року в м. Кіровограді по вул. Мурманська, 1200м до об'їзної дороги сталася дорожньо - транспортна пригода із участю двох транспортних засобів: - автомобіля «Деу», державний номер [NUMBER] ([PERSON]) та «Тойота», державний номер [NUMBER] (водій [PERSON]). В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди, автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між потерпілим та позивачем був укладений Договір добровільного страхування від 31.07.2012 року № ТП91222Га/12кд, згідно з яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] та потерпілому позивачем було нараховано і сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 57 419,90 грн. Позивач вважаючи, що має право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, з даним позовом звернувся до суду. Позивачем до суду надано клопотання, відповідно до якого позивач просить розгляд справи здійснити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. З урахуванням викладених обставин суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.06. 2013 року, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з приводу чого його було притягнено до адміністративної відповідальності. Згідно з Договором страхування № ТП91222Га/12кд від 31.07.2012 року, позивач застрахував майнові інтереси потерпілого в дорожньо - транспортній пригоді [PERSON] та з приводу отримання механічних пошкоджень його автомобіля у дорожньо - транспортній пригоді, яка сталася 27 травня 2013 року за участю відповідача, нарахував та сплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 57 419,90 грн. Стаття 27 Закону України "Про страхування", надає страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування Як передбачено статтями 27 Закону України «Про страхування» та 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. ст. 1187, ч. 1 ст. 1191, ст. 1194 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування; особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування заданою нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вказаних обставин,

Outcome: approved