Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування свого позову посилається на те, що згідно свідоцтв про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.08.2010 шлюб між ними розірвано. Відповідач взагалі не сплачує аліменти. На протязі семи років відповідач уникає зустрічей з донькою, не спілкується, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться успіхами у навчанні. За сім років жодного разу не привітав з Днем народження та не придбав жодного подарунка. Дитина перебувають на її утриманні. Позивач в судове засідання з'явилася позов підтримала за викладених у ньому обставин, та пояснила що відповідач з донькою не спілкується та не цікавиться її вихованням на протязі семи років. Просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідач, в судове засідання з'явився, позов визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи служба у справах дітей та сім'ї Рокитнянської РДА Секрет Л.М. позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що дане питання розглядалося на 23.05.2018 року на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини та комісія підтримала клопотання [PERSON] і вважала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 16.11.2007 року, який рішенням Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2010 шлюб було розірвано. Від шлюбу народилася донька, [PERSON], [INFO]. Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №2043. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2010 року у справі № 2-12306/2010 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 2-12306/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів , стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а також піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя, встановлений статтею 150 СК України. Частиною 2 статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до статті 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року йдеться про те, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до частини першої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Також, при вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом збоку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім'ї та людей, з якими він перебуває у родинному зв'язку. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно довідки №28 від 23.03.2018 року, виданої Білоцерківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №6 Білоцерківської міської ради Київської області, зазначено, що батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з класним керівником, не цікавиться успішністю дитини. Згідно довідки №106 від 19.03.2018 року, виданої Директором Центру дитячо-юнацьких клубів «Дивосвіт», педагогами засвідчено той факт, що перебуванням [PERSON] в дитячо-юнацькому клубі "Надія", проведенням дозвілля, відвідуванням дитиною гурткових занять в клубі опікувалася мати - [PERSON]. Згідно довідки №10 від 22.03.2018 року, виданою Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №2 «Берегиня», вказано, що [PERSON] відвідувала групу №6 «Соняшник» дошкільного навчального закладу комбінованого типу №2 «Берегиня» в період з 2010 року по 2014 рік. Батько за період перебування дитини в дошкільному закладі не приводив, не забирав доньку з дошкільного закладу та не брав участь освітньо-виховному процесі, не був присутній на святах, відкритих заходах та батьківських зборах. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Рокитнянської районної державної адміністрації за № 06-43/1516 від 24.05.2018 року, питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося 23.05.2018 року на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини. Комісією встановлено, що батько дійсно не спілкується з донькою, не цікавиться її життям та навчанням, не надав дозволу на оздоровлення доньки у Германії, останній раз бачив доньку у 2013 році. Рокитнянська РДА, як орган опіки та піклування, вивчивши матеріали даної справи, враховуючи пропозиції комісії з питань захисту прав дитини,

Outcome: approved