Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, покликаючись на те, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано в 2015 році, з того часу відповідач у вказаній квартирі не проживає. На даний час він створив нову сім'ю, проживає в с. Жуличі, Золочівського району, Львівської області. В квартирі відсутні будь-які його речі, участі в утриманні житла він не приймає, житлово-комунальних послуг не оплачує, добровільно знятись з реєстрації [PERSON] не бажає. Оскільки відповідач не проживає в квартирі понад рік, вважає, що такий втратив право на користування та проживання у вищевказаній квартирі. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи, подала на адресу суду заяву про рогляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. До вказаної заяви додала примірник газети з оголошенням про виклик відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Ознайомившись із доводами позовної заяви, дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 385656 від 17.04.2003 року та договору купівлі-продажу квартири від 03.04.2003 року, що посвідчений приватним нотаріусом Плотицею Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за №1110, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] Вказана квартира набута [PERSON] до одруження із відповідачем. Шлюб між [PERSON] та відповідачем було укладено 24.06.2003 року, після одруження позивач отримала прізвище [PERSON]. Як вбачається із рішення Золочівського районного суду Львівської області від 08.12.2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Із будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та довідки про склад сім'ї від 09.06.2017 року, вбачається, що в квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 09.06.2017 року, що складений представниками Золочівської міської ради Львівської області, відповідач [PERSON] в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не проживає більше одного року. Аналогічні відомості містяться і в довідці № 09 від 09.06.2017 року, що видана ОСББ "Наш дім- Січових Стрільців 17 А" Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь- яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником чи співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], така набута позивачем до укладення шлюбу із відповідачем, останній не проживає в квартирі більше одного року. Відомості про те, що відповідачу чинились перешкоди у користуванні квартирою відсутні. Водночас, судом не встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем проживання протягом тривалого часу з поважних причин, а тому такий втратив право на користування квартирою. З огляду на вказане, позовні вимоги [PERSON] є підставними, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved