Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу "Прованс-набережний" (далі - Відповідач) про стягнення коштів, в якій зазначає, що 09 квітня 2019 р. між ним та Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Прованс-Набережний», було укладено договір про пайову участь у кооперативі № 2017/23 від 09 квітня 2019 р., згідно якого асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору, придбання квартири здійснюється асоційованим членом в три етапи: перший етап - оплата 100% пайового внеску здійснюється до настання певної події, а саме: після виконання залізобетонних робіт по влаштуванню перекриття 2 (другого) поверху з одночасним закріпленням квартири за асоційованим членом на підставі акту вибору (закріплення) квартири підписаного з кооперативом та забудовником, другий етап - включення асоційованого члену до членів кооперативу шляхом зарахування частини паю в рахунок вступного внеску згідно з розділом 5 статуту кооперативу після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, третій етап - набуття асоційованим членом прав власності на квартиру шляхом укладення договору міни паю на квартиру. Також умовами договору були погоджені параметри квартири. На виконання пунктів 1.2., 2.2., 2.З., 2.4. договору, між сторонами було підписано акт відбору (закріплення) квартири від 09 квітня 2019 року. Відповідно до пункту 3.2. договору погоджено, що запланований термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію - II-III квартал 2019 року. Пунктом 3.3. договору погоджено, що про фактичний термін введення об`єкта будівництва кооператив зобов`язаний повідомити асоційованого члена шляхом надсилання персонального письмового повідомлення за адресою, вказаною в договорі. Отже, введення в експлуатацію будинку заплановано до 31.09.2019 р. Станом на дату підписання позовної заяви відповідач не повідомляв позивача про інші строки введення будинку в експлуатацію. Сторонами в пункті 4.1 договору, було погоджено розмір пайового внеску, що мав бути сплачений позивачем, а саме: 388930,00 (триста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять) грн. В пункті 4.3. договору погоджений порядок оплати пайового внеску, а саме: «Оплата пайового внеску здійснюється в національній валюті України шляхом безготівкового зарахування коштів на рахунок Кооперативу або відповідно до Акту прийому-передачі не пізніше таких граничних термінів: 295 000 грн. - 09.04.2019; 93 930 грн. - оплата залишку пайового внеску починається після виконання залізобетонних робіт по влаштуванню перекриття 2 (другого) поверху. На виконання пункту 4.3 договору позивач передав, а відповідач прийняв, згідно акту прийому-передачі грошових коштів №2017/23/1 від 09 квітня 2019 р., грошові кошти в розмірі 295000,00 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) грн. в рахунок часткової оплати розміру паю за однокімнатну квартиру за будівельним номером [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідно до підпункту 5.1.5. пункту 5.1. договору визначено, що асоційований член має право отримувати від кооперативу за письмовим запитом інформацію про стан будівництва. Відповідно до підпункту 6.1.3. пункту 6.1. договору, сторони погодили, що асоційований член зобов`язаний в порядку, визначеному цим договором, укласти договір міни паю на квартиру. Кооператив письмово повідомляє асоційованого члена про термін укладення договору міни паю на квартиру. Зазначені терміни не можуть бути менші, ніж 60 календарних днів з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію і 60 календарних днів з моменту направлення зазначеного повідомлення асоційованому члену. У разі не укладення договору міни паю на квартиру у встановлений строк з вини асоційованого члена, належним чином повідомленого про строки укладення договору, асоційований член втрачає право на участь в кооперативі і втрачає права на закріплену квартиру. В зв`язку із цим кооператив має право відчужити цю квартиру з поверненням асоційованому члену внесених коштів на умовах визначених в пункті 7.1.3 договору. Станом на день написання даної позовної заяви з на адресу позивача від відповідача не надходило жодних повідомлень про зміну строків зазначених в п.3.2. договору («запланований термін введення Об`єкта будівництва в експлуатацію - ІІ-ІІІ квартал 2019 р.», тобто до 31.09.2019). Також, на адресу позивача від відповідача не надходило повідомлень про строки укладення договору міни паю на квартиру, що визначений п.6.1.3. договору. Станом на день підписання даної позовної заяви інформації, щодо стану будівництва та готовності об`єкта будівництва від відповідача не отримано, та відповідачем неправомірно утримуються кошти сплачені з метою набуття у власність квартири. Отже, відповідачем не було виконано умови договору та останній неправомірно володіє коштами позивача у розмірі 295000,00 (двісті дев`яносто п`ять тисяч) грн. З метою отримання інформації про стан будівництва, а у разі не готовності об`єкта будівництва до введення в експлуатацію, позивачем був направлений лист №1 від 06.12.2019 р. (дата направлення 09.12.2019 р.), з вимогою про отримання інформацію, а у разі не готовності об`єкта будівництва для введення в експлуатацію, з вимогою про повернення коштів протягом семи календарних днів, з дня отримання даного листа відповідачем. Таким чином, відповідач мав проінформувати позивача про стан виконання договору або повернути кошти до 17.01.2020 р. включно, що зроблено не було та кошти не було повернуто. Таким чином з 18.01.2020 р. відповідач не виконав свої зобов`язання в повному обсязі, чим вчинив прострочення виконання зобов`язання та як наслідок для позивача подальше виконання зобов`язання відповідачем втратило інтерес та таке зобов`язання має бути припинено. Крім того, за неправомірне користування грошовими коштами за період з 18.01.2020 р. по 24.04.2020 р. позивач просить стягнути із відповідача підлягає до стягнення інфляційні витрати в розмірі 1467, 92 грн. та 3% річних в розмірі 2 393, 85 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 54 000 грн. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому зазначив, що між відповідачем та [PERSON] - сином позивача - [PERSON] , 23 листопада 2017 року укладено договір про пайову участь у кооперативі № 2017/23. [PERSON] за вказаним договором було сплачено 295 000, 00 грн. Однак, в подальшому договір про пайову участь у кооперативі 2017/23 від 23 листопада 2017 року розірвано 09 квітня 2019 року відповідно до угоди про розірвання договору про пайову участь у кооперативі № 2017/23 від 23 листопада 2017. Договір було розірвано на підставі заяви [PERSON] від 04.04.2019 року на ім`я Голови ОЖБК «Прованс-Набережний» Виндюка Г.Г. , в якій [PERSON] просив оформити уступку його права як асоційованого члена за договором про пайову учать у кооперативі № 2017/23 від 23 листопада 2017 року на користь його батька [PERSON] . На підставі даної заяви [PERSON] . Договір про пайову учать у кооперативі № 2017/23 від 23 листопада 2017 року з [PERSON] було розірвано, угодою від 09 квітня 2019 року та того ж дня - 09 квітня 2019 року було укладено договір про пайову участь у кооперативі з таким же номером 2017/23 з батьком [PERSON] - [PERSON] - позивачем у даній справі. Кошти [PERSON] за договором № 2017/23 від 23 листопада 2017 року не повертались, а зарахувались в якості оплати за новим договором № 2017/23 від 09 квітня 2019 року з [PERSON] . На підтвердження перенесення сплачених [PERSON] коштів за договором № 2017/23 від 23 листопада 2017 року на договір № 2017/23 від 09 квітня 2019 року, між сторонами було укладено акт приймання передачі грошових коштів № 2017/23/1 від 09 квітня 2019 року на суму 295 000, 00 грн. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] жодних коштів за договором № 2017/23/1 від 09 квітня 2019 року не сплачував, а в рахунок сплати за договором були зараховані кошти, сплачені його сином - [PERSON] за договором № 2017/23 від 23 листопада 2017 року. Проте, син позивача - [PERSON] шахрайським способом, достовірно знаючи, що договір про пайову участь у кооперативі № 2017/23 від 23 листопада 2017 розірвано 09 квітня 2019 року відповідно до угоди про розірвання договору про пайову участь у кооперативі за 2017/23 від 23 листопада 2017 та знаючи, що він уступив право за своїм договором своєму батьку - позивачу: 10 лютого 2020 року звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу від 03.02.2020 в якій просив стягнути з ОЖБК «Прованс- Набережний» заборгованості у розмірі 103 000, 00 грн. за договором про пайову участь у кооперативі № 2017/23 від 23 листопада 2017 року, який на момент звернення було розірвано; 08 січня 2020 року звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу від 18.12.2019, в якій просив стягнути з ОЖБК «Прованс- Набережний» заборгованості у розмірі 191 000, 00 грн. за договором про пайову участь у кооперативі № 2017/23 від 23 листопада 2017 року, який на момент звернення було розірвано. Тобто в шахрайський спосіб, незаконно, безпідставно звернувся до суду, ввівши суд в оману щодо дійсних обставин справи для стягнення з ОЖБК «Прованс-Набережний» 294 000, 00 грн. 11 лютого 2020 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П., видав судовий наказ у справі № 367/1044/20 про стягнення з Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Прованс-Набережний» (боржник) на користь [PERSON] (стягувач) заборгованості у розмірі 103000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 210,20 грн. 14 січня 2020 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф. [PERSON] видав судовий наказ у справі № 367/87/20 про стягнення з Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Прованс-Набережний» (боржник) на користь [PERSON] (стягувач) заборгованості у розмірі 191000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 192,10 грн. На підставі цих двох наказів, які видано стягувачу - [PERSON] 26.03.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. відкрито виконавче провадження № 61691723. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. від 17.04.2020 накладено арешт на майно (коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на земельну ділянку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 1266703232224, яка належить ОЖБК «Прованс-Набережний». Постановою від 17.04.2020 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Земельну ділянку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 1266703232224, яка належить ОЖБК «Прованс-Набережний», передано для її реалізації на електронних торгах ДП «Сетам» (номер лоту 419316). 03 червня 2020 року ДП «Сетам» проведено електронні торги та згідно протоколу про проведення електронних торгів № 482988 віл 03.06.2020 року переможцем торгів визначено [PERSON] . На підставі чого, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. складено акт про проведені електронні торги у ВП № 61691723 від 10 червня 2020 року, який видано [PERSON] , тобто отримала документ, що підтверджує виникнення права власності на придбане нерухоме майно - земельну ділянку, що є підставою для реєстрації права власності. Тобто, фактично приватним виконавцем реалізовано належне ОЖБК «Прованс- Набережний» майно - земельну ділянку для стягнення коштів на користь [PERSON] нібито за договором № 2017/23 від 23 листопада 2017 без жодних на те підстав, тобто за договором, який розірвано ще 09 квітня 2019 року. Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року у справі № 367/87/20, заяву про скасування судового наказу від 14 січня 2020 року задоволено, судовий наказ від 14 січня 2020 року скасовано. Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року у справі № 367/1044/20, заяву про скасування судового наказу від 11 лютого 2020 року задоволено, судовий наказ від 11 лютого 2020 року скасовано. Отже, належну відповідачу земельну ділянку [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 1266703232224, реалізовано на електронних торгах у виконавчому провадженні № 61691723, відкритому на підставі судових наказів у справі № 367/87/20 та у справі № 367/1044/20, які скасовано Ірпінським міським судом Київської області 22 червня 2020 року. Так, згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С.В. від 03 липня 2020 року закінчено виконавче провадження у зв`язку із виконанням виконавчого документу - судового наказу № 367/1044/20 в повному обсязі, а саме у зв`язку із стягненням 103 000,00 грн. Так, згідно постанови приватного виконавця виконавчого органу Київської області Ніколаєва С.В. від 03 липня 2020 року закінчено виконавче провадження у зв`язку із виконанням виконавчого документу - судового наказу № 367/87/20 в повному обсязі, а саме у зв`язку із стягненням 191 000, 00 грн. Отже, [PERSON] за допомогою приватного виконавця з коштів, отриманих з реалізації земельної ділянки, незаконно набув 294 000, 00 грн., тобто суму коштів, яка ним була сплачена в якості оплати за договором 2017/23 від 23 листопада 2017 року, яка в подальшому була зарахована в якості оплати за договором 2017/23 від 09 квітня 2019 року, укладеним з відповідачем та позивачем у зв`язку із уступкою [PERSON] свого права за договором на користь батька - позивача. Отже, враховуючи, що за договором 2017/23 від 23 листопада 2017 року та договором № 2017/23 від 09 квітня 2019 року було сплачено всього 294 000, 00 грн., які стягнуті на користь [PERSON] в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] , на переконання представника відповідача, є безпідставними та необгрунтованими, як і заявлені позивачем до стягнення 3% річних та інфляційні втрати. З приводу заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача вказує, що позивачем суду не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував надання правової допомоги, а тим більше на необгрунтовану суму в 54 000 грн. Так, наприклад, в Звіті № 1 про надані послуги зазначено, що вивчення документів на підставі яких виникла заборгованість 10 годин. Звертає увагу суду, що вказана кількість годин є необгрунтована, оскільки цими документами є договір з додатками та акт прийому передачі коштів, лист [PERSON] . Для вивчення вказаних документів достатньо однієї години. Всі інші зазначені в звіті № 1 послуги не відповідають реальним витратам часу на такі послуги, фактично одна послуга розбита на декілька пунктів, тим більше більшість послуг навмисно надумана для безпідставного збільшення судових витрат. Крім того, позовна заява та інші документи, що долучені до позовної заяви підписані безпосередньо позивачем, а не адвокатом, тобто з наданих документів не вбачається надання послуг позивачу адвокатом взагалі. З огляду на вищезазначене, вважає, що вимоги про стягнення витрат правової допомоги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання відповідач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, за змістом якого просять суд у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до договору про пайову участь у кооперативі № 2017/23 від 09 квітня 2019 року між Обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом «Прованс-Набережний» та позивачем було укладено договір згідно якого асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору, придбання квартири здійснюється асоційованим членом у три етапи: перший етап - оплата 100% пайового внеску до настання певної події, а саме: після виконання залізобетонних робіт по влаштуванню перекриття 2 (другого) поверху з одночасним закріпленням квартири за асоційованим членом на підставі акту вибору (закріплення) квартири підписаного з кооперативом та забудовником, другий етап - включення асоційованого члену до членів кооперативу шляхом зарахування частини паю в рахунок вступного внеску згідно з розділом 5 статуту кооперативу після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, третій етап - набуття асоційованим членом прав власності на квартиру шляхом укладення договору міни паю на квартиру. Тобто за договором асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом права власності на квартиру. Згідно п. 3.1 договору, об`єктом будівництва є багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.2 договору, запланований термін введення об`єкта в експлуатацію II-III квартал 2019 року. Відповідно до п. 5.1.4 договору, асоційований член має право ініціювати припинення участі в кооперативі до дня введення об`єкта будівництва в експлуатацію за умови дотримання п. 7.1.2 договору. П. 7.1.2 договору передбачено, що дія договору та участь асоційованого члена в кооперативі може бути припинена за ініціативою асоційованого члена в разі його виходу з кооперативу до дати введення об`єкта будівництва в експлуатацію. При цьому асоційований член сплачує кооперативу 10% від загального розміру пайового внеску, визначеного цим договором. Зазначені кошти кооператив має право утримати із сум, які підлягають поверненню. 09.12.2019 року позивачем було надіслано лист від 06.12.2019 про надання інформації про стан будівництва, у разі неготовності об`єкта будівництва до введення в експлуатацію - з вимогою повернути сплачений пайовий внесок у розмірі 295 000, 00 грн. За змістом статей 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Цією нормою права передбачено відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до статей 525, 526, 530, 614, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, а саме 295 000,00 грн., 3% річних в розмірі 2 393, 85 грн., інфляційні витрати в розмірі 1 467,92 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду, позивач надав розрахунок відсотків річних, а також інфляційних нарахувань, які перевірений судом. Суд не приймає посилання представника відповідача на ту обставину, що кошти в сумі 295 000 грн. [PERSON] за Договором № 2017/23 не сплачував, а в рахунок сплати за договором були зараховані кошти, сплачені його сином [PERSON] за Договором № 2017/23 від 23.11.2017, оскільки долучена представником відповідача до відзиву заява [PERSON] від 04.04.2019 прямо не підтверджує дану обставину. При цьому позивачем надано в якості доказу копію Акту прийому-передачі грошових коштів № 2017/23/1 від 09.04.2019 , відповідно до якого [PERSON] передав, а голова Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Прованс-Набережний» прийняв грошові кошти у розмірі 295 000 грн. в рахунок часткової оплати розміру паю за однокімнатну квартиру за будівельним номером [ADDRESS] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 54 000,00 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 15 ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають. бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 в справі № 372/1010/16-ц, який, з точки зору ч.4ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом. Так, при зверненні до суду, позивач надав договір про надання правничої (адвокатської) допомоги № 18-II від 01.12.2019, укладений між нею та Адвокатське бюро «Кравець», звіт №1 про надані послуги від 25.04.2020 року, акт №1 приймання-передачі послуг від 25.04.2020 р. Також надано підтверджуючі платіжні документи про оплату наданих послуг позивачем при зверненні до суду. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги щодо для стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved