Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивачі посилаються на те, що вони є власниками, по ? частині, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON], який є відповідачем по даній справі З 2000 року відповідач не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачам у реалізації їх права на користування та розпорядження належним їм майном та останні змушені нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судове засідання [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON], подали заяви в яких просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: 1\\2 частина житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.11.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 07.12.2011 року. [PERSON] належить 1\\2 частина житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS], що стверджується реєстраційним посвідченням від 17.12.1993 року, технічним паспортом та договором дарування від 10.12.1993 року. Згідно акту про реєстрацію та проживання осіб у житловому будинку від 20.10.2017 року та будинкової книги, у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який з 2000 року і по даний час за місцем реєстрації не проживає. Місце його перебування та проживання невідоме. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] понад дев»ять років без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved