Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою і просить визнати договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, утримання будинків і споруд та прибудинкової території (розробленого на основі типового) укладеним з відповідачем. Стягнути з [PERSON] на користь КП «Комунальник» Овруцької міської ради Житомирської області заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2009 грн. 77 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач проживає в [ADDRESS], тривалий час користується послугами позивача і зобов'язаний щомісячно вносити плату за послуги. Укладання договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов'язок, а не як право сторін. До того ж такий обов'язок покладено на споживача. Однак відповідач свій обов'язок щодо укладення договору не виконав, хоча заяви про відмову від послуг не надсилав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 2009,77 грн. та судових витрат. Що стосується вимоги визнати договір укладеним - в даній частині просить позов залишити без розгляду, оскільки між КП «Комунальник» Овруцької міської ради Житомирської області та відповідачем, під час перебування справи у суді, було укладено договір між сторонами особисто. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначається, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Аналогічні роз'яснення також закріплені в абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, а саме: ст.ст. 19, 20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 509,526 ЦК України, п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає ухвалити рішення про його задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 66, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 509, 526 ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року та

Outcome: approved