overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 21.11.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на шлюб та сім`ю, переконались, що у них немає спільних інтересів і не бажають бути разом, кожен з них жеве своїм життям і не намагається перейматися проблемами іншого, з початку 2019 року не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати, залишити прізвище " [PERSON] ". Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.11.2015 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 585. Мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 23.01.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось та поступово погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, наміру зберігти сім`ю не має. Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище " [PERSON] ", стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судвого збору. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.01.2008 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 6. Мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до полежень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 23.02.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних неповнолітніх дітей не мають. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, оскільки мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства, чоловік постійно нехтує сімейними цінностями, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище " [PERSON] ". Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.02.2008 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 37. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 27.05.1995 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Іх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.05.1995 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №7. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 27.07.2008 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що їх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, чоловік не приймає участі у веденні сімейного господарства, інтересами сім"ї не цікавиться, проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27.07.2008 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №248. Мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Визначаючи місце проживання неповнолітньої дитини сторін,\~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз`ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків...

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 27.07.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Іх сімейне життя не склалось, стосунки поступово погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально, при таких обставинах збереження сім`ї стало неможливим. Просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище " [PERSON] ". Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.07.2017 року, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №256. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 29.10.1983 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Іх сімейне життя не склалось, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, не мають спільних інтересів, з початку 2019 року сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати, залишивши їй прізвище " [PERSON] ". Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.10.1983 року, який було зареєстровано Розівською сільською радою Коростенського району Житомирської області, актовий запис №16. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 30.08.2003 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Іх сімейне життя не склалось, через різні погляди на життя, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, чоловік не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних стосунків на почуттях взаємної любові, поваги та дружби, майже три останні роки вони проживаючть окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати. Сторони до суду не з"явились, позивач клопотала про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 30.08.2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №315. Мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. При цьому, судом не вирішується питання про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, оскільки дане питання сторонами не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 31.10.1998 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Іх сімейне життя не склалось, вони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, мають різні погляди на життя, не мають спільних інтересів, кожен живе своїм життям, з початку 2018 року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Просила шлюб розірвати. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31.10.1998 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міськвиконкому, актовий запис №409. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач являється інвалідом 2 групи на підставі ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому дані витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 07.06.2003 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалось, останні роки між ними постійно виникають сварки, так як кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не бажають, шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати, неповнолітню доньку залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Дячук. Сторони до суду не з"явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07.06.2003 року, який було зареєстровано Виконкомом Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис №1. Мають спільну неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved