Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.03.2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №643/111-К111, за умовами якого з врахуванням укладених додаткових угод позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США з умовою сплати відсотків в розмірі 15 % річних. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 09.11.2017 року становить 8164,96 доларів США, що еквівалентно 217483,88 грн., із яких: 4320,18 доларів США, що еквівалентно 115073,38 грн. - заборгованість за кредитом, 2585,19 доларів США, що еквівалентно 68859,76 грн. - заборгованість за відсотками, 589,26 доларів США, що еквівалентно 15696,67 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 670,33 доларів США, що еквівалентно 17855,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 217483,88 грн. та витрати по сплаті судового збору. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] проти вимог банку заперечив, вказавши, що в 2014 році судом вже було стягнуто заборгованість за даним договором та на теперішній час рішення суду виконується державним виконавцем. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; копію договору кредиту №643/111-К111 від 21.03.2007 року; копію вимоги про усунення порушень від 23.11.2017 року, матеріали цивільної справи №468/231/14-ц), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №643/111-К111, за умовами якого з врахуванням внесених змін позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США з умовою сплати процентів в розмірі 12,8 % річних за перший рік, з подальшим переглядом процентної ставки відповідно до п.2.6 договору, з кінцевим терміном повернення до 20.03.2017 року. Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, щомісячно до 10 числа сплачуючи 50 доларів США (п.1.1.1, 3.3.8 договору). Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що відповідач станом на 09.11.2017 року заборгував йому 8164,96 доларів США, що еквівалентно 217483,88 грн., із яких: 4320,18 доларів США, що еквівалентно 115073,38 грн. - заборгованість за кредитом, 2585,19 доларів США, що еквівалентно 68859,76 грн. - заборгованість за відсотками, 589,26 доларів США, що еквівалентно 15696,67 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 670,33 доларів США, що еквівалентно 17855,07 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків Зі ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. При цьому, 12.03.2014 року Баштанським районним судом Миколаївської області по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 643/111-К111 від 21.03.2007 року було винесено рішення, яким суд стягнув з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором 38288,05 грн., що було еквівалентно 4790,20 доларам США (із яких 4320,18 доларів США - заборгованість за кредитом, 383,20 доларів США - заборгованість по сплаті процентів) відповідно до розрахунку боргу станом на 04.10.2013 року (справа №468/231/14-ц). Вказане рішення суду від 12.03.2014 року сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. У зв'язку з цим ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.01.2018 року провадження в цивільній справі №468/1664/17-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 643/111-К111 від 21.03.2007 року, в частині стягнення заборгованості, що утворилась станом на 04.10.2013 року, а саме заборгованості за кредитом в сумі 4320,18 доларів США та заборгованості за процентами в сумі 383,20 доларів США - закрито, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому, суд має вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення залишку нарахованої заборгованості станом на 09.11.2017 року в сумі 92203,49 грн., що відповідно до позовної заяви за курсом гривні до долара США станом на 09.11.2017 року (1 до 26,636246) еквівалентно 3461,58 доларів США, з яких: -58652,75 грн. (2201,99 доларів США) - борг по процентам, який визначається різницею в нарахованих процентах станом на 09.11.2017 року та станом на 04.10.2013 року (2585,19 доларів США - 383,20 доларів США); -15695,67 грн. (589,26 доларів США) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, нарахована за період з листопада 2016 року по листопад 2017 року; -17855,07 грн. (670,33 доларів США) - пеня за несвоєчасне повернення процентів, нарахована за період з листопада 2016 року по листопад 2017 року. Відповідач в суді пояснив, що після винесення рішення суду від 12.03.2014 року він особисто погашень по кредиту не здійснював, а з його заробітної плати стягується відповідна частина в порядку примусового виконання судового рішення, таким чином дані стягнення стосуються погашення частини заборгованості, яка вже була стягнута судом та провадження щодо стягнення якої закрито, про що вказувалось вище. Що ж стосується залишку заборгованості в сумі 92203,49 грн., то вона не погашена та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, оскільки ціна позову за вимогами, які розглядаються судом і провадження за якими не закрито, становить 92203,49 грн., то відповідно до ставок судового збору, що діяли на час звернення позивача до суду з позовом (05.12.2017 року) судовий збір за даним позовом мав становити 1600 грн., та саме такий розмір судового збору мав сплатити позивач, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1600 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, доля іншої частини сплаченого судового збору має вирішуватись відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved