Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], яка діє особисто та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що [INFO]. наступила смерть боржника [PERSON], на той час чинним був Цивільний кодекс України у редакції до внесення змін згідно ЗУ «Про внесення змін, до деяких законодавчих актів України у звязку із провадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 04.07.2013 р., який містив ст. 1299, а саме п. 1 цієї статті було передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, п. 2 цієї статті передбачалось, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, отже можна стверджувати, що до моменту державної реєстрації спадщини спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину (має право на спадщину), але не є власником відповідної нерухомої речі. Також позивачем суду не надано детального розрахунку позовних вимог в якому повинно бути зазначено: дату виникнення відповідних видів заборгованості, порядок нарахування відсотків, сум та періодів розрахунку. Представником відповідача також було надано суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що 30.07.2010 р. ПАТ «Укрсоцбанк» направив приватному нотаріусу вимогу до спадкоємців [PERSON], щодо включення вимог Банку до складу спадщини та врахування їх при видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину. Таким чином, саме із дати предявлення вимоги до спадкоємців почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких претензій до [PERSON] Проте позовна заява була подана до суду лише 28.08.2013 р. Отже до позовних вимог банку застосовується позовна давність у три роки, ажде позовна давність обчислюється від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Інші відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що між АКБ Укрсоцбанк в особі Харківської обласної філії АКБ Укрсоцбанк та [PERSON] був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг №860/6-27/18-6/8-027 від 15.07.2008 р. відповідно до якого, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 900000,00 доларів США (а.с.6-16). В забезпечення кредитного договору №860/6-27/18-6/8-027 від 15.07.2008 було укладено іпотечний договір № 860/8-27/18-6/8-80 від 15.07.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3916.(а.с.17-21). Згідно даного договору в забезпечення зобов'язань позичальника в іпотеку Банку було передано нежитлову будівлю літ. «А-2», загальною площею 904,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого 15.07.2008 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3909 та зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за №3021068, згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №6232393 від 15.07.2008 р. Позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання за Кредитним договором - надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 900000,00 доларів США. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2010 року, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідно до п. 189 Наказу Міністерства Юстиції України Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 р. нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину або виконавця заповіту Судом встановлено, що на адресу приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Хаславської К.В. позивачем було направлено вимогу до спадкоємців [PERSON] вих. № 11.4.1-01/84-1426 від 30.07.2010 року, щодо включення вимог Банку до складу спадщини та врахування їх при видачі спадкоємцям [PERSON] свідоцтв про право на спадщину(а.с.30,31). Відповідно до листа ПН ХМНО Хаславської К.В. №570/02-14 від 21.11.2013 року після смерті [PERSON] спадщину прийняли: [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] (донька спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] (донька спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця). Проте станом на 21 листопада 2013 року за оформленням спадкових прав спадкоємці не звертались (а.с.69). Відповідно до ст.1282 ЦПК України, якщо боржник помер, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до\~ ст. 1281 ЦК України, \~спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця\~ належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.\~ \~ Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 23 Закону України Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки Таким чином, відповідачами було успадковано права та обовязки [PERSON] за кредитним договором та договором іпотеки. Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.1.1. Кредитного договору Позичальник зобовязується сплатити Плату за кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. Згідно п.1.4. та п.3.2.1 Кредитного договору Позичальник зобовязаний здійснювати повернення суми кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до Кредитного договору. Таким чином, станом на 29.07.2013 р. (включно) заборгованість Позичальника за кредитними договорома складає 8650986,08 гривень, а саме: кредитної заборгованості за кредитним договором №\- 860/6-27/18-6/8-027/1 від 15.07.2008 р., яка складається з: сума заборгованості за кредитом 389983,61 доларів США (за офіційним курсом НБУ 3117138,99 грн.), сума заборгованості за відсотками 86706,35 доларів США ( за офіційним курсом НБУ 693043,88 грн.) та кредитної заборгованості за кредитним договором №\- 860/6-27/18-6/8-027/2 від 01.08.2008 р., яка складається з: сума заборгованості за кредитом 492358,03 доларів США (за офіційним курсом НБУ 3935417,73 грн.), сума заборгованості за відсотками 113272,30 доларів США ( за офіційним курсом НБУ 905385,48 грн.). На даний час жодним із відповідачів обовязок задовольнити вимоги банку не виконаний у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором позики. Правила статті 1048 Цивільного кодексу України поширюються й на кредитні правовідносини (пункт 2 статті 1054 Цивільного кодексу України). Згідно п. 1.3. Кредитного договору проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються Банком за ставкою у розмірі 11,5% (одинадцять цілих пять десятих процентів) річних. Згідно п. 3.1.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не враховуючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 (триста шістдесят) днів у році та нараховуються щоденно. Згідно п. 3.1.3 Кредитного договору проценти за користування кредитом повинні сплачуватися Позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до Кредитного договору. Отже, загальна заборгованість позичальника за Кредитним договором становить 8650986, 08 грн. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Таким чином, невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна, в тому числі Предмету іпотеки, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до умов п. 1.6 Договору іпотеки, за рахунок Предмету іпотеки Позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати повязані із реалізацією прав, що випливають із іпотечного договору (зокрема, але не виключно, повязані із звернення стягнення на предмет іпотеки з його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацією торгів тощо). Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Договору іпотеки передбачає право Позивача звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами [PERSON]. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3. ст. 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Судом встановлено, що позичальником було порушено грошове зобовязання за кредитним договором, яка станом на 29.07.2013р. складає 8650986,08 гривень. Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковими, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з п. 4 додаткової угоди №2 до генерального договору про надання кредитних послуг №860/6-27/18-6/8-027 від 15.07.2008 р. кредит надається на строк з 01.08.2008 р. по 14.07.2018 р. включно. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до положень ст. 617 ЦК України, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, повязані з розглядом справи, які позивач сплатив при подачі позову, суд згідно ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved