Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку з березня 2008 року, з його дозволу, зареєстрований відповідач - його товариш. Однак з 2012 року відповідач не проживає в будинку позивача, проживає за іншою адресою: [ADDRESS]. Через реєстрацію відповідача він не має можливості оформити субсидію, у зв'язку з чим просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.06.2001р. позивач є власником будинку [ADDRESS]. ( а.с.6). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] - товариш позивача, зареєстрований у вказаному будинку з 2008р. Однак з 2012р. в ньому не проживає, що підтверджено довідкою квартальної, актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача, складеним депутатом Пугач Д.А. (а.с.12,13). Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше шести місяців в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, ЦК України, 71,72 ЖК України,

Outcome: approved