Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеною заявою і просила суд, винести рішення, яким визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,1250 га та 0,1000 га, що призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також для ведення особистого селянського господарства. В судове засіданні сторони не з'явилися. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. Представник реєстраційної служби також просив проводити слухання справи у свою відсутність та поклався при вирішення спору на розсуд суду. Причини неявки представника відповідача, а саме Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, суду не відомі, хоча останній завчасно та належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи. Відтак, судом вирішено проводити слухання справи за відсутності сторін. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 26 червня 2000 року на підставі договору дарування мати позивача [PERSON] подарувала їй частину житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,325 га розташовану в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області і призначену для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 7-8). Загалом, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, матері позивача належала земельна ділянка загальною площею 0,55 га. При укладанні зазначеного вище договору дарування частина вказаної земельної ділянки, а саме земельна ділянка розміром 0,225 га була подарована [PERSON] На подаровану позивачу земельну ділянку площею 0,325 га управлінням держземагенства у Житомирському районі Житомирської області були виготовлені витяги з Державного земельного кадастру, за якими зазначена земельна ділянка була розділена на три окремі земельні ділянки площами 0,125 га, 0,10 га та 0,10 га. У витязі № НВ-1800912562014 від 05.03.2014 року вказано, що земельна ділянка розміром 0,125 га розташована по [ADDRESS], призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та має присвоєний кадастровий номер - 1822085600:03:001:0615 (а.с. 15). У витязі № НВ-1800912662014 від 05.03.2014 року зазначається, що земельна ділянка площею 0,10 га с. Оліївка Житомирського району Житомирської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер1822085600:03:001:0616 (а.с. 18). За твердженнями позивача, на іншу (третю) земельну ділянку площею 0,10 га на її ім'я видане свідоцтво про право власності. Також встановлено, що відповідно до довідки № 2 від 10.04.2014 року виданої ТОВ "Гео Приват" (а.с. 13), вищевказані спірні земельні ділянки знаходяться разом з житловим будинком на одній ділянці. За наслідками звернення позивача до органів реєстрації прав та їх обтяжень на предмет державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, остання отримала відмову у зв'зку з тим, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відтак, позивач вказує, що через свою необізнаність державні акти на своє ім'я на згадані земельні ділянки не оформила, а тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх не визнаних прав. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (абзац 1 ч. 2 ст. 373 ЦК України); Суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом (ч. ч. 1, 4 ст. 374 ЦК України); Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України). Системний аналіз вищезазначених норм та обставин справи у своїй сукупності, дають підстави суду дійти до висновку про повне задоволення позовних вимог, оскільки факт прийняття у дар спірних земельних ділянок відповідачем дійсно підтверджений доказами, що містять матеріали справи. Будь-яких перешкод для задоволення даної заяви та/або встановлення фактів того, що її задоволення порушуватиме права інших осіб не вбачається. Водночас, так як позовна вимога підлягає до повного задоволення, з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи на підставі приписів ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються зі сплаченого позивачем судового збору за розгляд даної цивільної справи в розмірі 778,10 гривні за позовну вимогу майнового характеру та підлягають до стягнення з відповідачів в солідарному порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved