Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати колишнього чоловіка таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з тим, що останній в квартирі не проживає з 2010 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що після розлучення з [PERSON] вона одна з дітьми проживає в спірній квартирі. Дана квартиру оформлена на праві власності на неї в порядку поділу майна подружжя. Відповідач в квартирі ніколи не проживав, на даний час вже одружений з іншою жінкою, та проживає у м.Запоріжжі. Але не знімається з реєстраційного обліку зі спірної квартири, в зв»язку з чим вона сплачує за комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб, в тому числі і за відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно ( через оголошення в пресі газеті «Урядовий кур»єр» , випуск №171(5545) від 17.09.2015р. ) тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 17.08.2010р. шлюб між сторонами розірваний. Сторони за взаємною згодою здійснили поділ майна, що підтверджується договором про поділ майна колишнього подружжя від 28.12.2012р., засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., зареєстровано в реєстрі за №1957 ( а.с.6-7). Згідно умов даного договору квартира [ADDRESS] переходить в особисту приватну власність позивачці [PERSON] А відповідачу квартира [ADDRESS]. Право власності позивачка оформила 01.02.2013р., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.13). Рзом з тим, відповідач [PERSON] залишився зареєстрованим в квартирі, яка належить на праві особистої приватної власності [PERSON], що підтверджується довідкою форми №3, виданої ЖЕД 705 «Галицьке» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» від 05.08.2015р. ( а.с.12). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 2010року, не цікавиться квартирою, не сплачує за комунальні послуги. Він зареєстрував шлюб у 2011р. з іншою жінкою ([PERSON].). Зі слів позивачки він проживає в м.Запоріжжя, але адреси вона не знає. Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі з 2010 року підтверджується Актом від 21.08.2015р. , складеним ЖЕД 705 «Галицьке» (а.с. 38). Також свідок [PERSON] підтвердила факт не проживання відповідача в квартирі. Свідок пояснила, що часто приїздила в гості до позивачки та відповідача в м.Запоріжжя,, коли вони перебували в шлюбі, а після переїзду позивачки з дітьми до квартири до м.Києва у 2008р., вона приходить в госоі т до цієї квартири, але відповідач не проживає в спірній квартирі. Останній раз вона його бачила в м.Києві в 2009р. А після розлучення сторін у 2010р. взагалі його не бачила, його речей в квартирі немає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, з вищевикладеного вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, проте зареєстрований з 2006 року по теперішній час у вказаному житловому приміщенні, а позивач є власником даної квартири і сплачує кошти за житлово-комунальні послуги за відповідача, чим порушуються її права, тому суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved