Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири [ADDRESS] . Фактично спадщину після смерті діда прийняв його син - батько позивачки [PERSON] . Проте, [INFO] [PERSON] помер, не реалізувавши своїх прав спадкоємця та не оформивши спадщину відповідно до встановленого законом порядку. Після батька позивачки спадщину фактично прийняла її мати - відповідачка у справі [PERSON] , оскільки була зареєстрована за однією адресою з померлим на момент його смерті. Разом з тим, вона відмовляється від спадщини на користь позивачки і надає свою згоду на прийняття нею у спадок спірного майна. При зверненні позивача до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що її батько не реалізував своє право спадкоємця після смерті [PERSON] . З урахуванням вказаного, нотаріус рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання. Зазначена обставина є перешкодою для оформлення нею спадщини у нотаріальній конторі. В судове засідання позивачка не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Але надіслала на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири [ADDRESS] . Зазначене узгоджується з наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1994 року. Інша частина вказаної квартири на праві спільної сумісної власності належить позивачці. Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син - батько позивачки [PERSON] . Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки мав правовстановлюючий документ на вищезазначену квартиру, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Веснянською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла мати позивачки - [PERSON] , оскільки була зареєстрована за однією адресою з померлим на момент його смерті, що підтверджується довідкою Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за № 1959 від 20 листопада 2019 року. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 1272 Цивільного кодексу України вона відмовляється від спадщини і надає свою згоду на прийняття позивачкою у спадок спірного майна, а саме частки квартири [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивачки її прізвищем від народження було [PERSON] , а її батьками - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження позивачка 22 серпня 1998 року уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на " [PERSON] ". Так, при зверненні позивачки до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через те, що її батько не реалізував своє право спадкоємця після смерті свого батька [PERSON] . З урахуванням вказаного, нотаріус рекомендував їй звернутися до суду для вирішення цього питання, що підтверджується письмовим роз`ясненням державного нотаріуса В. Ігнатенко за № 1122/02-17 від 05.10.2019 року. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні докази і приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved