Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 01 червня 2002 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 4. В шлюбі у сторін народилися двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. З вересня 2016 року між сторонами припинені шлюбні відносини, проживають окремо один від одного. Позивач зазначив, що потребує матеріальної допомоги, оскільки його доходи не достатні для забезпечення нормального рівня утримання дітей. У зв'язку з викладеним просить стягнути із [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позивача за вище наведеними обставинами. Відповідач повністю визнає позовні вимоги, згодна із розміром аліментів, зазначеним в позові. [PERSON] пояснила, що вона на теперішній час офіційно не працює, перебуває на обліку в Приазовському РЦЗ як безробітна, займається домашнім господарством, від якого має певний дохід, стан її здоров'я задовільний, інших непрацездатних осіб на утриманні та примусових стягнень вона не має. На підставі ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, причому ці обов'язки є особистими, індивідуальними, а не солідарними. Тобто, якщо батьки не проживають спільно, то кожен з них має власний обов'язок по утриманню дитини. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що 01 червня 2002 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 4. (а.с.5) Однак, шлюбні стосунки між ними припинені, та вони проживають окремо один від одного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 11 жовтня 2016 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 11 жовтня 2016 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) (а.с. 6-7). Згідно копії довідки Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області № 982 від 18.10.2016 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], та спільно з ним проживають: батько - [PERSON], 1947 року народження, мати - [PERSON], 1949 року народження; дочка - [PERSON], 2003 року народження та син - [PERSON], 2009 року народження (а.с.25). Приазовським районним судом Запорізької області у справі № 325/1437/16-ц 13 січня 2017 року вирішено відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю (а.с. 51-55). Одним із завдань цивільного судочинства, відповідно до ст.1 ЦПК України є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту невизнаних прав фізичних осіб. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Сторонами не повідомлено суду про наявність обставин, які були б підставою для визначення іншого розміру аліментів, ніж зазначено в позові. Позивач свої вимоги не змінював, а відповідач визнала запропонований позивачем розмір аліментів. Таким чином, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 551, 20 гривень (за ставкою, встановленою Законом України "Про судовий збір", станом на день звернення до суду з цим позовом - 12 жовтня 2016 року).

Outcome: approved