Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в обгрунтування якої зазначив, що 01.07.2007 між сторонами було укладено договір про надання послуг, проте відповідач належним чином не виконував умови договору, а тому відповідно до рішення суду з нього стягнуто розмір заборгованості. Враховуючи, те, що відповідач систематично не виконував умови договору, позивач просить розірвати договір про надання послуг. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.11.2020 року в позові відмовлено. Відповідач по справі [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, мотивувавши її тим, що у зв`язку із розглядом вищезазначеної справи він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. А тому, просив ухвалити додаткове рішення яким вирішити питання про судові витрати, стягнувши з ТОВ «Трейдом-Сервіс» на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України розгляд заяви проводиться у відсутності сторін та інших учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першоїстатті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"(далі -Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першоїстатті 1 Закону N 5076-VIвстановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно достатті 19 Закону N 5076-VIвидами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно дост. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зіст. 137 ЦПК Українинесуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем було надано суду копію витягу з договору (угоди) від 01.09.2020 року про надання правничої допомоги № 01/09/2020 та копію витягу з договору № 52/20 від 14.08.2020 про надання правничої допомоги, копію звіту у справі № 372/2619/20 про виконані роботи адвокатом Мендусом С.С. та Гризодуб Я.Д. , копію рахунку на оплату № 1-10 від 06.10.2020 року, копію квитанції № 0.0.1862209470.1 від 08.10.2020 року, копію рахунку на оплату № 7 від 01.12.2020 року, копію квитанції № 0.0.1927508038.1 від 02.12.2020 року. Як вбачається зі звіту від 02.12.2020 року про виконані роботи адвокатами Гризодуб Я.Д. та Мендус С.С. було надано [PERSON] правничу допомогу,Ю а саме: попереднє консультування клієнта телефоном, вивчення нормативного регулювання, судової практики щодо розірвання договорів про надання послуг, у т.ч. комунальних, правових позицій Верховного суду: підготовка відзиву на позовну заяву у справі № 372/2619/20 тривалістю 4,5 год. - 11250 грн., спільне опрацювання (погодження) проекту з клієнтом, внесення змін та доповнень до нього, формування пакетів на відправку позивачу та до суду тривалістю 1,5 год. - 3750 грн., судове засідання в Обухівському районному суді Київської області у справі № 372/2619/20 тривалістю 2 год. - 5000 грн., а загалом 8 год. - 20 000 грн. Згідно з ч.5, 6 ст. 137 ЦПК Україниу разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні розміру судових витрат, суд враховує, що надані адвокатом до судового розгляду послуги у вигляді зустрічі, консультації клієнта, ознайомлення з документами клієнта, вивчення нормативної бази, що регулює вирішення питання клієнта, узгодження правової позиції та отримання документів від клієнта, підготовка документів на відправку позивачу та до суду загальною тривалістю 6 годин та оцінені в 15 000 грн, мають дублюючий характер та є явно завищеними по тривалості їх надання та грошовому вимірі. Враховуючи вищевикладене витрати на професійну правничу допомогу належить компенсувати частково визначивши їх у розмірі 10 000 грн.

Outcome: approved