Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним цивільним позовом до відповідачів, яким просила суд визнати, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO], право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0318 га, за адресою: [ADDRESS], і складається з: житлового будинку, площею забудови 57,70 кв.м., зазначеного в технічній документації під літ. «А»; підвал, площею 2,00 кв.м., літ. «пд (Е)»; прибудова, площею 10,20 кв.м., літ. «а1»; котельня, площею 4,10 кв.м., літ. «Б»; вбиральня, площею 1,30 кв.м., літ. «В»; сарай, площею 14,90 кв.м., літ. «Г»; літній душ, площею 1,30 кв.м., літ. «Д»; літня кухня, площею 9,70 кв.м., літ. «Е»; вимощення літ. «І»; огорожа літ. «№2»; ворота літ. «№3». В судовому засіданні було розглянуто заяву позивача, яка підтримала позовну заяву та просила розглядати справу за своєї відсутності. Від співвідповідачів [PERSON], [PERSON] надійшли заяви, якими вони просили суд розглядати справу за своєї відсутності, проти позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За життя [PERSON] належав житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, 1982 року забудови, який розташований за адресою: [ADDRESS], що встановлено судом зі змісту довідки Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 17.03.2014 року № 284, про наявність запису в погосподарській книзі виконкому Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 7, особовий рахунок [NUMBER], свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 150 від 02.02.1988 року, виданого виконавчим комітетом Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області № 13 від 21.01.1988 року, технічного паспорту садибного (індивідуального) житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за вказаною адресою, витягу з рішення Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 15 від 23.01.2012 року « Про надання адреси земельним ділянкам та житловим будинкам». [PERSON], помер[INFO](свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 15.06.2004 року виконкомом Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області). Після смерті [PERSON], померлого[INFO], відкрилась спадщина. Зі змісту матеріалів справи встановлено, що до майна [PERSON], померлого [INFO], спадщину прийняла [PERSON], яка є дружиною померлого. Після смерті [PERSON], померлого[INFO], позивач звернулася до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його чоловіка, однак оскільки померлий [PERSON] при житті належним чином не оформив правовстановлюючі документи на належне йому майно, а саме свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок № 150 від 02.02.1988 року на його ім'я не зареєстровано в БТІ, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване є Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності па житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Отже, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON], набув право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0318 га, за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 150 від 02.02.1988 року, виданого виконавчим комітетом Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області № 13 від 21.01.1988 року, яке є чинним та є належним правоустановчим документом і той факт, що свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок не було зареєстровано [PERSON] в БТІ жодним чином не впливає на факт виникнення та існування у нього права власності на зазначене домоволодіння. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності належним чином оформленого правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, в зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved