Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18 551,00 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, 5 000,00 грн. моральної шкоди та 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що 25.07.2016 року її квартиру було затоплено. Згідно акту комісії від 26.07.2016 року проникнення води в квартиру сталось з вини власника квартири №30 [PERSON], яка розташована поверхом вище. 17.08.2016 року було складено висновок №5, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 18551 грн. Внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачка перебувала в стані морального пригнічення, втратила спокій, оскільки на проведення відновлювального ремонту у неї відсутні кошти. Все це завдає позивачці значних моральних страждань. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5 000 грн. Внаслідок затоплення квартири позивачка звернулась до [PERSON] для надання їй правової допомоги, в результаті чого був укладений договір про надання правових послуг №10 від 05.08.2016 року та за надання їй послуг сплатила 1500 грн. Просила позов задоволити та стягнути з відповідачки в її користь завдану матеріальну та моральну шкоду, витрати за надання правової допомоги в сумі 1500,00 грн, витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 1200,00грн. та 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору. Позивачка, представники позивачки в судове засідання не зявились, попередньо подали до суду заяви, відповідно до яких просили проводити розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги просили задоволити в повному обсязі (а.с. 81, 82). Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, 17.03.2017 року подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи відкласти у звязку з тим, що за сімейними обставинами не може бути присутня на судовому засіданні (а.с.79). Однак, жодних доказів на підтвердження викладених у заяві обставин відповідачкою суду не надано, а тому вказана заява судом розцінюється як необгрунтована, свідчить про зловживання правами зі сторони відповідачки та направлена на затягування судового розгляду. Крім цього, відповідачка 14.11.2016 року подала до суду письмове заперечення на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає в частині, оскільки, вважає суму відшкодування завищеною, щодо моральної шкоди, то у її задоволенні слід відмовити, оскільки, вона не підверджена жодними доказами. Просила, задоволити позовні вимоги частково (а.с.54, 55). З врахуванням наявного в матеріалах справи заперечення відповідачки, суд ухвалив провести розгляд справи за її відсутності на підставі наявних письмових матеріалів. Беручи до уваги пояснення представників позивачки, письмове заперечення відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 25.07.2016 року квартиру [ADDRESS], власницею якої являється [PERSON] було затоплено [PERSON], яка є власником квартири [ADDRESS]. Вказані обставинами сторонами визнаються, а тому доказуванню не підлягають на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до Акту від 26.07.2016 року складеного комісією в складі голови правління ОСББ В.Івасюка 78, члена правління, власника квартири №27, 25.07.2016 року в нічний час в кв.№30 під тиском води прорвало водопровідний шланг у ванній кімнаті, внаслідок чого було затоплено кв. №№ 30, 27 і 24. Винним у ненавмисному заподіянні шкоди квартирам визнано власника квартири №30 [PERSON]. Комісія зобовязала [PERSON] відшкодувати матеріальні збитки, повязані з ремонтом квартир №№ 27 і 24 (а.с.4). 17.08.2016 року експертом було складено висновок №5 експертного будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON], відповідно до якого було встановлено, що обстежувана квартира внаслідок затоплення зазнала пошкоджень, а саме: у приміщенні коридору на внутрішньому опорядженню стін наявні сліди залиття у вигляді сухих світло-сірих патьоків по всій площі, на стелі ореоли світло-жовтого кольору на стиках гіпсокартонних плит, на підлозі, покритій паркетною дошкою, спостерігається короблення та здуття матеріалу; міжкімнатні двері (деревяні) та коробка між приміщеннями коридору та кухні зазнали пошкоджень (набрякли та не закриваються); у приміщенні кухні на внутрішньому опорядженню стелі спостерігаються сухі жовтого кольору плями, на стінах в місцях стикування гіпсокартонних плит світло-сірі патьоки; у приміщенні житлової кімнати на внутрішньому опорядженні стелі ореоли світло-жовтого кольору на стиках та в місцях стикування гіпсокартонних плит та спостерігаються сліди відшарування шару оздоблювального матеріалу, на стінах виявлено сліди залиття у вигляді сухих світло-сірих патьоків, при вході в житлову кімнату на підлозі спостерігається здуття паркетної дошки. Вартість відновлювального ремонту внаслідок затоплення житлового приміщення, а саме квартири, яка знаходитьсяза адресою: вул.Івасюка, 78/27 в м.Івано-Франківську, становить 18551,00 грн(а.с.7-36). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки, відповідачкою факт затоплення визнано в поданому до суду 14.11.2016 року запереченні (а.с.54, 55), то відшкодування збитків внаслідок такого затоплення слід покласти на відповідачку. Що стосується заперечення відповідачки щодо розміру відшкодування, то нею не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вартості відновлювальних робіт, визначених експетом. А тому, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога, щодо стягнення завданих збитків внаслідок залиття квартири в розмірі 18551,00 грн. підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи те, що доводи позивачки про порушення її особистих немайнових прав не знайшли свого підтвердження, оскільки, позивачкою не надано доказів завдання їй такої шкоди, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, а тому, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки завданої моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз . Як вбачається з матеріалів справи відповідно до п.3.2 договору №10 про надання правових послуг від 05.08.2016 року укладеного між адвокатом [PERSON], що діє на підставі Свідоцтва про право на зйняття адвокатською діяльністю №109 від 15.04.1994 року та [PERSON], особа оплачує послуги за надання правової допомоги в розмірі в залежності від складності справи, тривалості судового процесу за домовленістю сторін (а.с.44). 20.03.2017 року згідно розрахунку коштів, сплачених [PERSON] за надання правової допомоги по зазначеній справі, позивачкою сплачено 1500 грн., з яких: за надання консультації про порядок предявлення позову про відшкодування шкоди, завданої затопленням - 100 грн.; за складання позовної заяви 400 грн., за участь у судових засіданнях по розгляду справи1 000,00 грн. (а.с.80). Даний факт підтверджується оригіналом квитанції 006058 від 22.08.2016 року, оплата за ведення цивільної справи на суму 1500 грн., платник [PERSON] (а.с. 56). Згідно оригіналу розрахунку-довідки від 16.08.2016 року [PERSON] за експертне будівельно-технічне дослідження сплачено 1200,00 грн. (а.с.5). А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідачки в користь позивачки 1500,00 грн. витрат на правову допомогу та 1200,00 грн. витрат за проведення будівельно-технічного дослідження підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому, з відповідачки в користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: approved