Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку у спадковому майні, в якому, враховуючи уточнені позовні вимоги, просять визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , становить 13/50; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 13/100 часток за кожним (1/2 від 13/50) в праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] на момент смерті на праві власності належало 13/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] . Крім того померла [PERSON] на момент смерті володіла на праві спільної сумісної власності з відповідачами земельною ділянкою площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованою в [ADDRESS] . Позивачі є єдиними спадкоємцями померлої [PERSON] за законом. За їх заявами приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. було заведено спадкову справу №04/2020 до майна померлої. Однак 14.08.2020 року нотаріус Конюк В.О. постановами №101/02-31 та №102/02-31 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної земельної ділянки, оскільки неможливо визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво про право на спадщину. Позивачі позбавлені можливості оформити своє право на успадковану частину земельної ділянки без визначення частки померлої матері у праві власності на земельну ділянку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 23.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачам на подання до суду відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву відповідачі до суду не подали. Ухвалою суду від 27.01.2021 року витребувано від приватного нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. належним чином засвідчену копію спадкової справи №04/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] 10.02.2021 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. надала до суду копію спадкової справи №04/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.83-114). В підготовче засідання позивачі та їх представник не з`явилися, представник позивачів адвокат Бездітний І.І. надав суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без його участі та без участі позивачів, ухвалити рішення в підготовчому засіданні, враховуючи визнання відповідачами позову. В підготовче засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, в матеріалах справи наявні їх заяви, в яких кожен з них позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнали в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечували, розгляд справи просили проводити за їх відсутності (а.с.66-69). Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, матеріали спадкової справи №04/2020, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 21.08.2004 року за реєстром №2420, [PERSON] була власником 13/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.6). Власниками решти часток у праві власності на вказаний будинок на момент розгляду справи є відповідачі, а саме власником 27/200 часток є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Мультян В.М. 02.02.2001 року за реєстром №1484, власниками 11/25 часток є відповідачі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. 10.02.2002 року за реєстром №2236, власником 17/100 часток є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. 12.07.2016 року за реєстром №520 (а.с.11-13). [PERSON] за життя, на праві спільної сумісної власності з відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та правопопередником [PERSON] - [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованою в [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ №907367 (а.с.7). Частка у спільній сумісній власності кожного співвласника не визначена. [INFO] [PERSON] померла, що вабчаєтьсмя з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина. З матеріалів спадкової справи №04/2020 до майна померлої [PERSON] вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті є чоловік померлої [PERSON] та донька померлої [PERSON] (позивачі у справі) (а.с.85,107). Інші спадкоємці [PERSON] (донька [PERSON] та мати [PERSON] ) відмовились від прийняття спадщини у встановленому законом порядку (а.с. 95,98). Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. 14.08.2020 року за №101/02-31 та №102/02-31 винесено постанови про відмову [PERSON] та [PERSON] відповідно, у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.112-113). Постанови мотивовані тим, що з державного акту про право власності на вказану земельну ділянку встановити склад спадкового майна неможливо, оскільки частки у праві власності на спірну земельну ділянку кожного співвласника, зокрема померлої [PERSON] , не визначені. Згідно ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення частки спадкодавця та часток інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації прав позивачів на спадкування за законом. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частинами 4,5 ст.89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Також законом встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Будь - яких домовленостей між співвласниками житлової будівлі щодо іншого розміру часток у праві спільної сумісної власності судом не встановлено (суду з цього приводу не надано жодних доказів). Таким чином, вищезазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, про що також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 року у справі №127/50/16-ц (провадження №61-5958зпв18). При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. А тому, зважаючи на вищевикладене, враховуючи визнання відповідачами позову, у суду є всі достатні підстави вважати, що частка [PERSON] , померлої [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , на день її смерті становила 13/50 часток. Тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення. З приводу позовної вимоги про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 13/100 часток за кожним (1/2 від 13/50) в праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд зазначає наступне. Як встановлено судом померлій [PERSON] на момент смерті належало 13/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться в [ADDRESS] , та 13/50 часток у праві власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на частку в праві власності на земельну ділянку входить до спадкової маси, на яку після її смерті відкрилась спадщина, та може спадкуватись на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі по справі, як зазначалося вище, є єдиними спадкоємцями померлої [PERSON] за законом, які прийняли спадщину після її смерті та є спадкоємцями однієї черги (першої черги). Судом встановлено, що до складу спадкової маси померлої входить, зокрема, 13/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, спадщину після її смерті позивачі прийняли у встановленому законом порядку, тому відповідачі є її спадкоємцями. Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст.131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи наведені норми, визнання відповідачами позову та те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , є спадкоємцями частки житлового будинку, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що за кожним з позивачів слід визнати право власності на 13/100 часток в праві власності на земельну ділянку площею земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:01:036:0145, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , що є 1/2 часткою від 13/50 часток у праві власності на земельну ділянку, належних померлій на праві власності на момент смерті, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] . На підставі викладеного суд приходить до висновку, що і ця позовна вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved