Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії ЛВ № 043594, який 01 червня 2004 року виданий Кам`янка-Бузьким відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації від 30 січня 2004 року № 44 та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 01:04:453:00204 на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , що помер [INFO] ; факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , що померла [INFO] як батьками та [PERSON] [INFO] як їхньою його дочкою та визнати за [PERSON] [INFO] (карта платника податків [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] та матері - [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за [PERSON] [INFO] (карта платника податків [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на земельну ділянку площею 1,1242 га кадастровий № 4622185600:15:000:0025, площею 0,7312 га кадастровий № 4622185600:12:000:0118 та площею 0,4867 га кадастровий № 4622185600:16:000:0100, разом площею 2,3421 га, цільового призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Добротвірської селищної ради Львівського району Львівської області і відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 043594, виданого 1 червня 2004 року на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації від 30 січня 2004 року № 44 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:04:453:00204 належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке повторно 11 лютого 2021 року видане виконавчим комітетом Сілецької сільської ради вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] . У даному свідоцтві батьками останньої зазначені: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке повторно 10 березня 2021 року видане виконавчим комітетом Сілецької сільської ради вбачається, що 21.11.1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого остання змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже, вищезазначеними документами підтверджується, що позивач [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах «батьки - дочка». З державного акта на право власності на земельну ділянка (пай) серії ЛВ № 043594, вбачається, що такий 01 червня 2004 року виданий на ім`я [PERSON] і останній є власником земельної ділянки (паю) загальною площею 2,3421 га, яка розташована на території Добротвірської селищної ради. Поряд з тим, зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 10 червня 2009 року видане Сілецькою сільською радою вбачається, що [INFO] на 68 році життя помер [PERSON] . Таким чином, вищезазначеними документами підтверджується наявність розбіжностей запису прізвища спадкодавця і спадкодавця у свідоцтві про народження спадкоємця та державному акті на право власності на земельну ділянку (пай), у яких останній зазначений як « [PERSON] » і свідоцтві про смерть, у якому прізвище спадкодавця зазначене як « [PERSON] ». Оскільки у вищезазначених правовстановлюючих документах: свідоцтві про народження позивача, державному акті про право власності на землю (пай) та свідоцтві про смерть є описки запису прізвища спадкодавця, виправити які неможливо у зв`язку зі смертю останнього і втратою ним цивільної правоздатності, а також зміною діючого законодавства, що перешкоджає позивачу у визначений законом спосіб успадкувати належне їй майно, тому за таких обставин права позивача підлягають захисту. Оскільки прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть органом, який реєстрував його смерть зазначене як « [PERSON] », і це на день смерті відповідало його паспортним даним, тому правильним прізвище спадкодавця є « [PERSON] » а не « [PERSON] », як це зазначено у свідоцтві про народження позивача та державному акті на право власності на земельну ділянку (пай) серії ДВ № 043594, який виданий Кам`янка-Бузькою РДА 01 червня 2004 року. Згідно вищезазначеного свідоцтва про народження позивача вбачається, що її батьком є [PERSON] Отже, даним доказом підтверджується, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у родинних відносинах «батько -дочка». Зі свідоцтва про право особистої власності на будівлі вбачається, що таке на підставі рішення Кам`янка-Бузького райвиконкому № 85 від 26 червня 1990 року видане на ім`я [PERSON] , який являється головою колгоспного двору [ADDRESS] . Дане будинковолодіння як майно колгоспного двору, головою якого є [PERSON] зареєстроване 30.04.1990 року Червоноградським МБТІ у реєстровій книзі під № 1 за реєстром № 50. З виписки погосподарської книги виданої Сілецьким старостинським округом Добротвірської селищної ради вбачається, що згідно запису погосподарської книги сільської ради станом на 30.04.1990 в [ADDRESS] рахувалось домогосподарство [PERSON] , яке відносилось до суспільних господарств «колгоспний двір», у якому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1941 року народження - голова двору; [PERSON] , 1940 року народження - дружина. Оскільки вищезазначеною випискою з погосподарської книги підтверджується, що у вищезазначеному житловому будинку станом на 15.04.1991 року проживали дві особи і будинок мав статус «колгоспного двору», тому [PERSON] та [PERSON] , як членам колгоспного двору належить по 1/2 частці домоволодіння. Однак даний житловий будинок як майно колгоспного двору рішення сільської ради між його учасниками не розподілений і їхні частки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровані. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 10 червня 2009 року видане Сілецькою сільською радою вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . А зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке також видане Сілецькою сільською радою вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . З довідок №№ 178,179,180,181 від 16.06.2021 року виданих старостою Сілецького старостинсього округу вбачається, що заповіти від імені покійних [PERSON] та [PERSON] . Сільською радою не посвідчувались, останні до дня смерті були зареєстровані у будинку [ADDRESS] і з ними проживала їхня дочка [PERSON] . Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно - немає. У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 86 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог п.п. 4, 7 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В силу вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимог п.п.1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Приймаючи до уваги вказані обставини, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, поскільки підтверджений матеріалами справи, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог заявника у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1223, 1261 ЦК України,

Outcome: approved