Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15 листопада 1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося з відповідачем, оскільки в сім'ї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, постійно виникають сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, а тому вважає, що зберігати шлюб недоцільно і просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася, до суду суду подала заява, згідно якої просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 - 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 15 листопада 1997 року в відділі реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №1530. Сторони по справі мають неповноллітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 25 червня 1998 року, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №893 та неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 26 червня 2007 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №932. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сім'ї є неможливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved