Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з 22 липня 2006 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Даний шлюб було розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.11.2014 року. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму доходу для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. 25 травня 2015 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. 29 травня 2015 року позивач знов уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності, уточнив свої позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення уточненого позову заперечував, пояснив, що з 09.06.2015 року він працює електромонтером Орільської тепловодоканалізаційної дільниці КП «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради, а тому вважає, що з нього повинні бути стягнуті аліменти на утримання сина у частці від його заробітку. Так, згодний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 22 липня 2006 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 18 листопада 2014 року, що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Від даного шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області 13.06.2007 року. Згідно даного свідоцтва вбачається, що відповідач по справі є батьком дитини, оскільки в свідоцтві про його народження він записаний батьком. В теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дитини. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, працює. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитини. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати свого сина. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 183 Сімейного кодексу України в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved