Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом у якому просила визнати за нею в порядку спакування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться [ADDRESS], після смерті її баби - [PERSON], яка померла 24.06.2015 року в м. Радомишль у віці 96 років, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті баби відкрилась спадщина, до складу якої входить спірна квартира, яка належала її бабі. За життя баба право власності на квартиру не оформила, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру, вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це нерухоме майно в державній нотаріальній конторі і тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач та представник відповідача у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду заяву, в яких просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги визнають і просять суд задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що баба позивача - [PERSON], 04.02.1994 року, згідно свідоцтва №381 Про право власності на житло є власником квартири [ADDRESS]. 24.06.2015 року, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.(а.с.8) Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з вищевказаної квартири. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті баби позивач прийняла, шляхом проживання в даній квартирі,проведення ремонту,оплатою комунальних послуг. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як розяснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved