Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, зазначивши що вони з відповідачем являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу батько з дитиною не спілкується, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В 2015 позивач зареєструвала шлюб з громадянином Туреччини, батьки якого проживають в Республіці Туреччина та запрошують родину позивача в гості. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини [PERSON], [INFO] без дозволу та супроводу батька до Руспубліки Туреччина на період з 01 травня 2017 року по 01 червня 2018 року. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з»явився, заяв та клопотань на адресу суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, у якій проти задоволення позову не заперечував, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Виходячи з наведеного та зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) З рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.12.2013, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] 26.02.2015 уклала шлюб з громадянином Туреччини та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що батьки [PERSON] проживають в Турецькій Республіці, провінція Картепе, район Кетенджілер, (а.с.17-24). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із п. 1 п. 4-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Позивач належним чином обґрунтувала необхідність виїзду дитини за кордон, чітко визначила державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, без дозволу батька. Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тому суд виходить з того, що неможливість одного з батьків надати дозвіл на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків, не повинна суперечити інтересам дитини та порушувати її право на відпочинок та оздоровлення. Будь яких даних про те, що поїздка матиме негативні наслідки для дитини судом не встановлено. Отже, оскільки у позивача є складнощі в отриманні нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України для відпочинку та оздоровлення, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON], однак період виїзду визначити з 01.05.2017 до 01.10.2017.

Outcome: approved