Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що у позивача на праві господарського відання перебуває на балансі, в тому числі будинок [ADDRESS]. Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS]. При обстежені вентиляційних каналів в житловому будинку [ADDRESS] встановлено, що прочистка вентиляційних каналів з 1-го по 9-й поверх не можлива, вентиляційні канали не працюють. Причиною є той факт, що власники квартири [ADDRESS] виконали у своїй квартирі переобладнання, а саме: частина стіни на кухні, де згідно проекту розташовані вентиляційні канали усіх 12 квартир по стояку, знесена, вентиляційні канали на стелі та підлозі замуровані, чим збільшена площа кухні, що підтверджується актами Житлово-експлуатаційної дільниці №411 від 02 та 12 лютого 2016 року. Відсутність вентиляції у нижче розташованих квартирах призвела до численних скарг мешканців будинку. Власнику особового рахунку відповідачу - [PERSON] 03 та 10 лютого 2016 року особисто вручені приписи про необхідність поновлення роботи вентиляційних каналів до первинного стану згідно проектної документації. На неодноразові приписи відповідачі по справі не відреагували та не виконали їх умов. Просить зобов'язати відповідачів привести димовентиляційну систему квартири [ADDRESS] у попередній стан відповідно до проектно-технічної документації, стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії. 06 грудня 2017 року ухвалою суду зупинено провадження у справі у зв'язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. 11 червня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 28 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Додатково пояснив, що відповідачами самостійно здійснено втручання в систему димовентиляційних каналів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Представництво інтересів відповідачів [PERSON] та [PERSON] здійснював [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ст.2 ст.240 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів з урахуванням розумного строку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У позивача на праві господарського відання перебуває на балансі, зокрема будинок [ADDRESS] (а.с.8, 9-10, 11-14, 23, том 1). Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 16, том 1). Позивач просить зобов'язати відповідачів привести димовентиляційну систему квартири [ADDRESS] у попередній стан відповідно до проектно-технічної документації. Між сторонами виникли правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг, а тому предметом доказування є дотримання правил пожежної і газової безпеки. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає що, відповідачами самостійно здійснено втручання в систему димовентиляційних каналів. На підтвердження позовних вимог позивачем надано заяви [PERSON] з вимогами прочистити вентиляційну шахту 16 під'їзду [ADDRESS] від 18 лютого 2015 року (а.с.56, том 1), заяви [PERSON] з вимогами повідомити про рух та результати усунення недоліків вентиляційної шахти 16 під'їзду [ADDRESS] від 18 лютого 2015 року, від 04 вересня 2015 року, 27 січня 2016 року (а.с.57, 58, 60, том 1), договір № 16/206 від 16 вересня 2016 року, укладений між позивачем та Багатогалузевою Фімою «Овен», предметом якого є перевірка вентиляційних каналів приладовим способом (а.с.141-142, 143, том 1), акт обстеження вентиляційного каналу в [ADDRESS] від 02 лютого 2016 року, відповідно якого неможливо провести прочисту вентканалів, оскільки останні замуровані (а.с.21, том 1); акт обстеження вентиляційного каналу в [ADDRESS] від 12 лютого 2016 року, відповідно якого неможливо провести прочистку вентканалів, оскільки останні замуровані (а.с.22, том 1); припис про поновлення порушень вентканалів в [ADDRESS] від 03 лютого 2016 року (а.с.19, том 1), припис про поновлення порушень вентканалів в [ADDRESS] від 10 лютого 2016 року (а.с.20, том 1). Відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Крім того, ст. 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов'язки. Це конституційне положення пов'язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об'єктами власності. Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом (абз. 3 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (абз. 16 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач зобов'язаний дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм (п. 6 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об'єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом. Згідно з пунктами 1.4.1, 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 перепланування дозволяється робити лише після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року (в редакції від 14 січня 2009 року) власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується (ст. 100 ЖК України). Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК України). Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується (ст. 152 ЖК України). Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS], яка перебуває на балансі у позивача на праві господарського відання. Для з'ясування наявності дотримання правил пожежної і газової безпеки судом задоволено клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи. 07 червня 2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто цивільну справу без виконання через невиконання клопотання експерта про забезпечення умов роботи судового експерта по місцезнаходженню об'єкта дослідження. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачами правил пожежної і газової безпеки, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії.

Outcome: approved