Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачі 20.04.2015 звернулися до Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову зазначили, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного у виконанні біржової угоди, зареєстрованій на товарній біржі «Нерухомість Н» 16.10.1999 за [NUMBER] позивачі придбали у [PERSON] трикімнатну квартиру, загальною площею 61,9 кв.м. та житловою площею 42,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу 22.10.1999 за [NUMBER]. Оскільки вказаний договір не посвідчений у нотаріуса позивачі не можуть виконувати всі повноваження власника, тому просять суд визнати правочин за договором купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявились, про явку в суд були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності, за правилами ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 16 жовтня 1999 року [PERSON], яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який діє від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м. Згідно до п. 2.2 цього Договору квартира продана за 7000 грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання договору. На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір зареєстрований в Криворізькій філії Універсальної Товарної Біржи «Нерухомість Н» за [NUMBER] від 16 жовтня 1999 року. (а.с. 11-12) Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу 22.10.1999 за [NUMBER], що підтверджується реєстраційним посвідченням Криворізького бюро технічної інвентаризації. (а.с. 13) У Технічному паспорті на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] власниками зазначено [PERSON] та [PERSON] )а.с. 14). 14 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]». (а.с. 10). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що сторонами оспорюваної угоди являються продавець [PERSON], покупець [PERSON], дана угода підлягала нотаріальному посвідченню, однак не була нотаріально оформлена з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991. Так, під час укладення вказаної угоди відповідач фактично ухилився від її нотаріального посвідчення, вважаючи достатнім її реєстрацію у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу. Враховуючи той факт, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, а також, те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, суд вважає необхідним визнати його дійсним, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. ст. 47, 224 ЦК УРСР,

Outcome: approved