Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON], Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на 7/8 частин трьох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які залишились після смерті її матері [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері і у встановленому законом порядку прийняла спадщину; відповідач [PERSON], як чоловік померлої, відповідно до положень ст.1241 ЦК України також має право на обов»язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], яка становить 1/8; проте на даний час нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки втрачений правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спірні земельні ділянки. В ході судового розгляду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не має відношення до втрати державного акта на право приватної власності на землю і проти задоволення вимог [PERSON] не заперчував. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з»явилися; [PERSON] та Красненська сільська рада надали заяви про розгляд справи без їх участі; заперечень проти позову не мають. Заслухавши пояснення учасників провадження, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні 20.10.2011 року померла [PERSON], якій за життя, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 034546, виданого Бахмацькою РДА 06.10.2004 року на підставі розпорядження Бахмацької РДА від 01.06.2004 року № 212, належала земельна ділянка загальною площею 5.05 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області і яка складається з трьох земельних ділянок: площею 2.45 га, площею 1.58 га та площею 1.02 га (а.с.8,12). 24.04.1997 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до положень п. г. ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] і відповідно до положень ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов»язкову частку у спадщині після її смерті, яка складає 1/8 (а.с.10, 46,47). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 2335/01-16 від 23.09.2016 року, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] була відкрита за заявами [PERSON] та [PERSON]; свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.32-33). Листом №2116 від 30.08.2016 року нотаріус повідомив спадкоємців про відсутність можливості видати їм свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у виді земельної ділянки, оскільки ними не був наданий документ, що посвідчує право власності померлої на вказане спадкове майно (а.с.17). Отже, у встановленому законом порядку, позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки по причині втрати оригіналу державного акта на право приватної власності на землю. Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Голос Присеймів»я» від 28.05.2016 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 034546, з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.18). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на 7/8 частин земельної ділянки загальною площею 5.05 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог [PERSON], оскільки, виходячи з вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved