Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» пені, інфляційних втрат та 3% річних в зв»язку з порушенням зобов»язань по сплаті страхового відшкодування, а також судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2014 р., близько 00 год. 40 хв, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Форд Фокус» д.н. [NUMBER], рухаючись по вул.Леніна в м.Харкові, не вірно обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Рено» д.н. [NUMBER]. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] відповідно до постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.04.2015 р. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Форд Фокус» д.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів [NUMBER]. Позивач посилається на те, що 22.04.2015 р. він звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, в зв»язку з чим він звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.07.2016 р. з відповідача стягнуто страхове відшкодування в розмірі 19288,75 гривень, яке він сплатив лише 18.04.2017 р. в повному обсязі. На підставі положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача пеню в зв»язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування за період з 02.11.2016 р. по 05.04.2017 р. в розмірі 2293,51 гривня. В зв»язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування позивач просить на підставі положень ст.625 ЦК України стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» 3% річних від суми несвоєчасно сплаченого страхового відшкодування в розмірі 989,28 гривень, інфляційні збитки в розмірі 3889,24 гривні за період з 22.07.2015 р. по 05.04.2017 р. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що сума страхового відшкодування визначена на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.07.2016 р. і зазначений розмір не може бути змінений шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України за заявою позивача, та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2014 р., близько 00 год. 40 хв, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Форд Фокус» д.н. [NUMBER], рухаючись по вул..Леніна в м.Харкові, не вірно обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Рено» д.н. [NUMBER]. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] відповідно до постанови Джержинського районного суду м.Харкова від 06.04.2015 р. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Форд Фокус» д.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів [NUMBER]. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що 22.04.2015 р. позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Тобто, зазначене рішення повинно було бути прийнято відповідачем до 22.07.2015 р. Як вбачається з матеріалів справи, в зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування, позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про відшкодування шкоди, і відповідно до рішення суду у справі № 638/17754/15-ц від 18.07.2016 р. суд стягнув з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 19288,75 гривень, що відповідало розміру матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу. Як зазначає позивач, і це не спростовується відповідачем, страхове відшкодування ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в розмірі, визначеному судом почала сплачувати частинами з 05.04.2017 р. по 18.04.2017 р. Однак, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлена відповідальність за невиконання зобов»язання Страховиком щодо виплати страхового відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. При зверненні до Дзержинського районного суду м.Харкова позивач вимог щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання відповідачем не заявляв, однак враховуючи характер спірних правовідносин і також суть такого виду відповідальності як пеня, яка сплачується за кожен день поки триває порушення права, тобто до моменту виплати страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Позивач просить стягнути з відповідача пеню в межах спеціального строку позовної, встановленого ст. 258 ЦК України, а саме з 02.11.2016 р. (за останні 12 місяців перед зверненням до суду) і до 05.04.2017 р. (дата початку здійснення виплат Страховою компанією) в розмірі 2293,51 гривня. Наведений позивачем розрахунок пені відповідає порядку нарахування даного виду неустойки, встановленому законом і не спростований відповідачем. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі договору, укладеного між ПрАТ «УТСК» та власником автомобіля «Форд Фокус» д.н. [NUMBER] на користь третіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов»язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов»язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, і не спростованого відповідачем, сума 3 % річних за період з 22.07.2015 р. по 05.04.2017 р. становить 989,28 гривень, та інфляційних збитків - 3889,24 гривень. Зазначений розрахунок проведений відповідно до вимог Закону і не спростований відповідачем. Суд не може прийняти заперечення відповідача щодо неможливості збільшення розміру страхового відшкодування, встановленого рішенням суду, за рахунок застосування положень ст. 625 ЦК України, оскільки 3% річних та інфляційні збитки не є частиною страхового відшкодування в розумінні Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а є відповідальністю за порушення грошового зобов»язання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є доведеними, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі, сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved