Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №3916-002/07Р від 04 квітня 2007 року у розмірі 27348,34 доларів США, з яких: 21127 доларів США - заборгованість за кредитом, 6221,34 доларів США - заборгованість за процентами, а також стягнути судові витрати у розмірі 9420,60 гривень. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 04 квітня 2007 року між АКБ «Правексбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №3916-002/07Р, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 24000 доларів США для споживчих цілей та з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна строком до 04 квітня 2032 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,99% річних. З метою реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором, 19 липня 2010 року був укладений договір про внесення змін та доповнень до зазначеного кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитним договором щомісяця до 10-го числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення заборгованості, який є Додатком №1 до цього договору. Крім цього, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів позивача на випадок порушення зобов'язання [PERSON], 04 квітня 2007 року був укладений договір поруки між АКБ «Правексбанк» та [PERSON], за умовами якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором. Разом з тим, станом на 17 червня 2015 року [PERSON] неналежним чином виконуються зобов'язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 27348,34 доларів США, з яких: 21127 доларів США - заборгованість за кредитом, 6221,34 доларів США - заборгованість за процентами, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. Представник позивача Гукасян Л.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність, а у разі неявки відповідачів постановити заочне рішення по ссправі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та про відкладення розгляду справи суду не надали. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 04 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач по справі та [PERSON] укладений кредитний договір № 3916-002/07Р, за умовами якого Банк надає останній кредит в іноземній валюті на загальну суму 24000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою сплати страхових платежів за договором страхування нерухомого майна строком з 04 квітня 2007 року до 04 квітня 2032 року зі сплатою процентів у розмірі 11,99% річних, а позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту рівними частинами у сумі 80 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця, а також проценти за користування кредитом в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів та в момент повернення кредиту.10 липня 2010 року, з метою проведення реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором договір № 3916-002/07Р від 04 квітня 2007 року, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] був укладений договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 3916-002/07Р від 04 квітня 2007 року, за умовами якого позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому у Додатку №1 до цього договору. Крім того, 04 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач по справі та [PERSON] укладений договір поруки №3916-002/07Р, за умовами якої сторони встановили, що поручитель, у порядку та на умовах, передбачених договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 3916-002/07Р від 04 квітня 2007 року. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договір, додатку до нього та договорі поруки визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Зі змісту зазначеного кредитного договору та договору поруки вбачається, що відповідачі підтвердили своїми особистими підписами, що ознайомилися і згодні з Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому посилання відповідача на те, що у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем він не мав можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором, суд не приймає до уваги, оскільки зазначена обставина не є підставою, що звільняє позивальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2.1 кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівкових коштів з каси банку. Судом встановлено, що Банк виконав своє зобов'язання щодо надання кредитних коштів та 04 квітня 2007 року видав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 24000 доалірв США. Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту рівними частинами у сумі 80 доларів США щомісячно до 10 чсила наступного місяця, а також проценти за користування кредитом, які підлягають сплаті щомісячно в строк до 10 числа наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту. Надалі, в Договорі про внесення змін та доповнень до вищевказаного кредитного догвоору від 19 липня 2010 року, сторони кредитного договору домовилися, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому у Додатку №1 до цього договору. Графік погашення кредиту підписаний сторонами по справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустила порушення грошового зобов'язання за кредитним договором щодо погашення чергової частини та процентів за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за кредитним договором станом на 17ичервня 2016 року складає 27348,34 доларів США, з яких: 21127 доларів США - заборгованість за кредитом, 6221,34 доларів США - заборгованість за процентами. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2.1 договору поруки, поручитель зобов'язався у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором виконати за нього зобов'язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором. Враховуючи викладене, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, оскільки у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. П. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення 24 травня 2016 року позивача до суду з позовом про дострокове повернення кредиту виявився факт порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання - до 04 квітня 2032 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами). На ім'я відповідачів 30 вересня 2015 року банком було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, проте відповідачами не було задоволено зазначену вимогу у добровільному порядку. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення [PERSON] від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.. 617 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому, суд стягує з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та процентів за його користування в іноземній валюті, виходячи з наступного. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі за №6-145цс14, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю " вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом в ході судового розгляду встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операцій відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування кредитом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, позивачу суд присуджує з відповідачів понесені ним і документально підтверджені судові витрати у повному обсязі у загальній сумі 9420,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved