Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що позивачу [PERSON] та її сестрі [PERSON] належить по праву приватної власності трьохкімнатна квартира загальною площею 62,1 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Їх долі у власності квартири наступні: доля позивача [PERSON] - 3/4 частини квартири, доля її сестри [PERSON] - 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . До 27.05.2013 року позивачка [PERSON] з чоловіком [PERSON] і сином [PERSON] проживали в двох окремих кімнатах 18 кв. м. і 9 кв.м., сестра [PERSON] в окремій кімнаті 18 кв.м. 27.05.2013 року син одружився і попросив дозволу позивача для проживання з дружиною [PERSON] в квартирі в одній із окремих кімнат. [PERSON] дозволила і вони поселилися в квартирі. [INFO] у сина з невісткою народилася дитина - син [PERSON] і [PERSON] дозволила зареєструвати проживання їх сина в спірній квартирі. З початку 2014 року син з невісткою почали проявляти невдоволення своїм проживанням в квартирі, так як в ній проживала сестра і позивачка зі своїм чоловіком, а вони хотіли проживати окремо. 01.04.2014 року син з невісткою і дитиною (відповідачі по справі) добровільно залишили квартиру, забрали свої речі і переїхали проживати в інше місце. Після цього вони в квартирі не проживали, і не здійснювали ніяких дій, які б говорили про те, що вони мають наміри в подальшому користуватися помешканням в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт не проживання відповідачів за зазначеною адресою з 01 квітня 2014 р. підтверджується актом складеним 05 липня 2019 р. Не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідачі втратили право користування нею. Наявність реєстрації відповідачів в даній квартирі, змушує позивача сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить позивача в складне матеріальне положення, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом. Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив його позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2019 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачам направлялись повістки за адресою реєстрації, однак листи повернулись на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживають». (а.с. 25-29, 40,41). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 32). Відповідач [PERSON] надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 31). Відповідач [PERSON] , котра представляє свої інтереси та інтереси сина [PERSON] , в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялась у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістила та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась. Третя особа [PERSON] надала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, пояснень щодо позовної заяви у встановлений строк не надав. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, [PERSON] , котра представляє свої інтереси та інтереси сина [PERSON] . З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та її сестрі [PERSON] належить по праву приватної власності трьох кімнатна квартира загальною площею 62,1 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5-9). Їх долі у власності квартири наступні: доля позивача [PERSON] - 3/4 частини квартири, доля її сестри [PERSON] - 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Разом із позивачем та третьою особою в зазначеній квартирі зареєстровані, однак не проживають відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З початку 2014 року [PERSON] та, [PERSON] почали проявляти невдоволення своїм проживанням в квартирі, так як в ній проживала сестра і позивачка зі своїм чоловіком, а вони хотіли проживати окремо. 01.04.2014 року син з невісткою і дитиною (відповідачі по справі) добровільно залишили квартиру, забрали свої речі і переїхали проживати в інше місце. Після цього вони в квартирі не проживали, і не здійснювали ніяких дій, які б говорили про те, що вони мають наміри в подальшому користуватися помешканням в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт не проживання відповідачів за зазначеною адресою з 01 квітня 2014 р. підтверджується актом складеним 05 липня 2019 р. (а.с. 33). Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, що розташований [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням». Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved