Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 1515 від 19.02.2012 року, посвідченим державним нотаріусом Приазовської державної нотаріальної контори Шевченко С.О. З 12.02.1998 року в квартирі, що належить позивачу, було зареєстровано місце проживання її сина - [PERSON] , [INFO] , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Однак, відповідач за вказаною адресою не проживає з 2000 року, що підтверджується довідкою Приазовської селищної ради Запорізької області від 26.07.2021 року № 1719/10-16. Відповідач [PERSON] фактично з родиною проживає за межами смт. Приазовське Запорізької області, де саме позивачу невідомо, оскільки вони не спілкуються, повертатися до смт. Приазовське він не збирається, що унеможливлює його особисте звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі, що належить [PERSON] , не дозволяє останній в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності. Ухвалою судді від 25 серпня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання на 22 вересня 2021 року. 22 вересня 2021 року розгляд справи не відбувся через знаходження судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 06 жовтня 2021 року. 06 жовтня 2021 року судове засідання у справі було відкладено на 11 жовтня 2021 року через неявку учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення судової повістки. Позивач [PERSON] в судове засідання 11.10.2021 року не прибула, 22.09.2021 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надіслав, судова повістка направлялась йому за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку без вручення. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченко С.В., спадкова справа № 199 за 2012 року; зареєстровано в реєстрі за № 1515. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2003 року Приазовським РВ ГУМВС України в Запорізькій області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Потсдам Німеччина, з 26.06.1991 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу про державну реєстрацію прав серії СЕА № 079719, номер витягу 35683169 від 01.10.2012 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину № 1515 від 19.09.2012 року). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31573089 від 05.09.2012 року, 05.09.2012 року Приазовською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 199/2012 (номер у спадковому реєстрі 53335044), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті [INFO] . Відповідно до наданих позивачем копій сторінок з домової книги, [PERSON] , [INFO] , з 12.02.1998 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і до цього часу не знятий з реєстрації. Згідно довідки Виконавчого комітету Приазовської селищної ради № 1719/10-16 від 26.07.2021 року, [PERSON] , 1982 року народження, дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2000 року. В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою в квартирі, що належить позивачу, але він не проживає там більше року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Оскільки відповідач мешкав за однією адресою разом з позивачем як член її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї власника будинку не мешкає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад один рік, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved