Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач фінансової допомоги на утримання сина не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки від його заробітної плати починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 15 липня 2019 року, 16 жовтня 2019 року. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дитиною сторін, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 травня 2016 року. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Враховуючи матеріальне становище позивача та платника аліментів, який є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання сина, з метою забезпечення [PERSON] рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є обов`язком [PERSON] , як батька, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітної плати починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved