Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №07.1/208-8 про надання банком останньому на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів кредиту в іноземній валюті в розмірі 9166.00 доларів США зі сплатою позичальником процентів у розмірі 13,5% на рік та кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 21 липня 2015 року, а позичальник [PERSON] зобовязався повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом за фактичний час його використання в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 договору, а також комісії та можливі санкції в порядку, визначному п.п.1.1 договору. Відповідно до п.4.1, п.4.2 кредитного договору у разі прострочення строку сплати процентів, визначених п.2.4 договору, прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасного сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення, а у разі порушення вимог п.п.3.3.2-п.3.3.17 договору позичальник зобовязаний сплати позивачеві штраф у розмірі 10% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. На забезпечення виконання позичальником [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобовязань банком 22 липня 2008 року було укладено з [PERSON] договір поруки №1, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором по зобовязаннях позичальника за договором кредиту №07.1/208-8 від 22 липня 2008 року у тому ж обсязі, що і боржник. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит, в той же час, відповідач [PERSON] в порушення умов договору кредиту належним чином свої зобов'язання перед банком не виконав, у зв'язку з чим станом на 28 жовтня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 5684.75 доларів США, що еквівалентно 129971 гривня 91 копійка, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 1254.14 доларів США, що еквівалентно 28679 гривень 14 копійок, а також по нарахованій пені за несвоєчасне повернення кредиту - в сумі 1599.66 доларів США, що еквівалентно 36573 гривень 52 копійки та пені за несвоєчасне повернення відсотків - в сумі 144.96 доларів США, що еквівалентно 3314 гривень 21 копійка, а всього - 8683.75 доларів США, що еквівалентно 198538 гривень 78 копійок, тому змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.39,50), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.48-49), згідно якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити, а в разі неявки відповідачів не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання - смт.Солоне вул.Кірова,93а/1 Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.34-35,39,52-53), звідки судові повістки про виклик його до суду повторно повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що насправді відповідач не проживає за вказаною адресою, що підтверджується і письмовою заявою матері останнього про відсутність відповідача за місцем проживання у звязку з знаходженням на заробітках за межами України (а.с.45,46), в судове засідання 23 лютого 2016 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача [PERSON] направлялись судом за місцем реєстрації його місця проживання, які повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності\~- повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата\~або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи\~закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачу [PERSON] судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, то суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.40, 51), в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в звязку з неявкою належним чином повідомлених відповідачів за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається сторонами відповідно до вимог ст.1054,1055 ЦК України та є обовязковим до виконання сторонами згідно положень ст.629 ЦК України. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі, а зазначене свідчить про те, що за формою та змістом укладений між сторонами кредитний договір відповідає зазначеним вимогам. Судом встановлено, що між позивачем - акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (а.с.15-18), як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником 22 липня 2008 року був укладений договір кредиту №07.1/201-8 на купівлю автотранспортних засобів (а.с.5-8), а 25 червня 2009 року - додаткова угода №1 до нього (а.с.10-12), про надання банком останньому на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів кредиту в іноземній валюті в сумі 9166.00 доларів США зі сплатою 13,50% річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 21 липня 2017 року (включно) на умовах, визначених договором. Згідно до п.1.1.1 погашення кредиту здійснюється щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року згідно графіку платежів. Відповідно до п.4.1, п.4.2 у разі прострочення строку сплати процентів, визначених п.2.4 договору, прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасного сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення, а у разі порушення вимог п.п.3.3.2-п.3.3.17 договору позичальник зобовязаний сплати позивачеві штраф у розмірі 10% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. Згідно п.3 додаткової угоди №1 від червня 2009 року у разі порушення позичальником стоків сплати процентів, визначених п.2.4.4 договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, позичальник зобовязаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобовязання за договором. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що договір кредиту між сторонами укладено відповідно до вимог ст.ст.638, 639, 1054-1056-1 ЦК України. На забезпечення виконання позичальником [PERSON] взятих на себе за кредитним договором 22 липня 2008 року банком було укладено з [PERSON] договір поруки №1 (а.с.9), відповідно до умов яких поручитель відповідає по зобовязаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] зобовязався перед позивачем відповідати солідарно з відповідачем [PERSON] у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за договором кредиту №07.1/201-8 від 22 липня 2008 року. Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, відповідач [PERSON] зобовязався перед позивачем відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором №07.1/201-8 від 22 липня 2008 року. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] як позичальник тривалий час в порушення умов договору не виконував взятих на себе зобовязань за договором кредиту №07.1/201-8 від 22 липня 2008 року, у звязку з чим станом на 28 жовтня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 5684.75 доларів США, що еквівалентно 129971 гривень 91 копійка, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 1254.14 доларів США, що еквівалентно 28679 гривень 14 копійок, а також нарахованій пені за несвоєчасне повернення кредиту - в сумі 1599.66 доларів США, що еквівалентно 36573 гривень 52 копійки, та пені за несвоєчасне повернення відсотків - в сумі 144.96 доларів США, що еквівалентно 3314 гривень 21 копійка, а всього - 8683.75 доларів США, що еквівалентно 198538 гривень 78 копійок з розрахунку станом на 28 жовтня 2015 курсу НБУ 1 долар США= 22,8633 гривень (а.с.13-14), що свідчить про істотне порушення позичальником в односторонньому порядку умов укладеної угоди, внаслідок чого суд до ст.ст. 611,615 ЦК України вважає необхідним достроково стягнути з відповідачів як солідарних боржників заборгованість по кредитному договору. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету, тому сума заборгованості за кредитним договором повинна стягуватися з відповідача на користь позивача у валюті платежу за договором, тобто в доларах США, що відповідає положенням ч. 3 ст. 533 ЦК України. В звязку з зазначеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а з відповідачів як солідарних боржників необхідно достроково стягнути на користь позивача заборгованість за договором кредиту №07.1/201-в від 22 липня 2008 року станом на 28 жовтня 2015 року в загальній сумі 8683.75 доларів США, що еквівалентно 198538 гривень 78 копійок. Крім цього, в звязку з задоволенням позову на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в рівних частках з кожного витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved