Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що уклала шлюб з [PERSON] 02 жовтня 2015 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 635. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO] Вказала, що сімейне життя з відповідачем виявилось невдалим через різні погляди на життя, несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями та не бажання утримувати сім'ю. Протягом останніх шести місяців сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, не ведуть спільне господарство. Позивач не має наміру миритись. Просить шлюб розірвати, так як він носить формальний характер та примирення неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 280 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.104-105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень.

Outcome: approved