Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про про визнання особи такою,що втратила право на користування житловий йому будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинку , розташованого за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від [INFO]. Відповідач по справі його товариш, який зареєструвався в його будинку 04.09.2007 року, але фактично жодного дня в будинку не проживав і на теперішній час не проживає. Відповідач виїхав на заробітки, через спільних знайомих повідомив, що не заперечує проти позову, добровільно знятися за місцем реєстрації не бажає, не має можливості приїхати до міста. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові, додавши, що на прохання відповідача, щоб дати можливість йому влаштуватися на роботу в м. Лисичанську, відповідач попросив його прописати в будинку. Він його прописав, але не знайшовши роботи в м. Лисичанську відповідач виїхав на заробітки і з 2007 року в спірному будинку не проживає. Речей відповідача в будинку немає. Приїхати, щоб виписатися добровільно з його будинку, відповідач не бажає. В теперішні час позивачу необхідно зробити новий технічний паспорт на будинок , а також виписати відповідача з будинку, щоб мати можливість оформити субсидію. Тому просив задовольнити позов, визнавши відповідача таким, що втратив право користування належним йому будинком. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача cуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач її сусід. У своєму будинку вона проживає з 1980 року і відповідача ніколи не бачила мешкаючим в будинку свого сусіда [PERSON] відповідача по справі [PERSON], бо позивачем та його дружиною часті спілкуються, буває у них у будинку, тому їй достовірно відомо про відсутність відповідача по справі в будинку позивача. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач по справі знайомих їх дітей. Він попросив прописати його в їх будинку для працевлаштування на роботу в м. Лисичанську у 2007 році. Вона з чоловіком пішли йому на зустріч та прописали його у своєму будинку. Жодного дня відповідач в їх будинку не проживав, речей його в будинку немає. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 07.02.1986 року, копія паспорту [NUMBER]( а.с.4) Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Фесенко Р.А. Лисичанської державної нотаріальної контори 16.08.1974 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5922 спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлої [INFO] є [PERSON], проживаючий в [ADDRESS]. Спадкове майно складається з жилого будинку з господарським будівлями та спорудами , розташованого в [ADDRESS], який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.1947 року, реєстр № 2041/1 та зареєстрованого в Лисичанську БТІ під № 1988 ( а.с.6-7) Із копії довідки відділу адміністративних послуг від 06.06.2017 року № 3150 вбачається, що адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 18.01.2001 року та [PERSON] з 04.09.2007 року ( а.с.12) Із копії довідки голови вуличного комітету від 07.06.2017 року вбачається, що [PERSON], 1977 р.н. за адресою [ADDRESS] не проживає з 2007 року по теперішній час( а.с.13) За даними адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області від 05.07.2017 р., [PERSON] , [INFO] зареєстрований у [ADDRESS] з 04.09.2007 року (а.с.22). Таким чином у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не проживає у спірному будинку без поважної причини, спроб вселитися до нього не робив. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved