Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а відповідач батьком. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.03.2012, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач з відповідачем стали проживати окремо, у позивача в даний час створена інша сім`я з [PERSON] , з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Син [PERSON] , проживаючи з позивачем, знаходиться на її повному утриманні і забезпеченні. З часу розлучення, відповідач не підтримує з дитиною жодних відносин, участі у її вихованні не приймає, його життям, здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, аліменти сплачує не повністю. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] , судові витрати залишити за нею. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, розгляд справи просить здійснювати у його відсутність. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області 26.06.2009 (а.с. 7), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.03.2012, шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с. 20). В даний час позивач знаходиться у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.01.2016 виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 18). Відповідно до довідки Кирнасівської селищної ради №250 від 03.02.2020 (а.с. 8), позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входить чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , 2009 року народження, та дочка [PERSON] , 2016 року народження. Згідно довідки КП "Тульчинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" №13 від 22.01.2020 (а.с. 9), дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом Кирнасівської АЗПСМ. При зверненні до лікаря була присутня тільки мати. Відповідно до довідки Кирнасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Тульчинської районної ради Вінницької області № 14 від 23.01.2020 (а.с. 10), дитина [PERSON] , [INFO] , навчається у Кирнасівській ЗШ І-ІІІ ст. з 01.09.2015, є учнем 5-го класу, виховується у неповній родині, батьки дитини розлучені. Мати дитини відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, цікавиться успіхами дитини, турбується про неї. Батько дитини [PERSON] , з 01.09.2015 участі у навчально-виховному процесі сина не приймає, жодного разу не відвідував дитину в школі, не цікавився його шкільним життям, з учителями жодного разу не спілкувався. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача [PERSON] від 05.02.2020 (а.с. 11), сім`я, в якій проживає дитина [PERSON] , [INFO] , має власний житловий будинок, у якому створені всі належні умови для проживання. В матеріалах справи наявна копія заяви відповідача від 16.12.2019 (а.с. 12), підпис на якій посвідчено державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори, про відмову від утримання та виховання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Тульчинського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) № 2 від 13.01.2020 (а.с. 13), виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів у відділі ДВС не має, виконавчий лист про стягнення з нього на утримання сина [PERSON] аліментів повернутий за заявою стягувача - [PERSON] (а.с. 14) Згідно висновку Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області № 01.01-40/374 від 03.03.2020 (а.с. 16), як органу опіки та піклування, визнано доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги позивача визнав, тим самим, визнаючи обставини, викладені в позовній заяві щодо ухилення його від виконання батьківських обов`язків, а тому існують підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач у позовній заяві просила залишити судові витрати за нею, тому сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. суд залишає за позивачем.

Outcome: approved