Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення частки у майні, як об'єкту спільної сумісної власності подружжя. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, [INFO] року в м. Баштанка Миколаївської області помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] м. Баштанка Миколаївська область, який належав померлому на підставі договору міни, посвідченого 24 жовтня 2000 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим № 1912 та зареєстрованого в Баштанському БТІ 09.11.2000р. за № 137. Разом з батьком позивачки в даному житловому будинку проживала його дружина (мати позивачки ) [PERSON], яка відповідно до положень 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після свого чоловіка, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не заявляла про відмову від неї. [INFO] року мати позивачки [PERSON] померла. За життя померла склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 10.01.2013р. за реєстровим № 12, за яким заповіла їй (своїй дочці) все майно, належне їй за законом на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося. Позивачкою у визначений законодавством термін, до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], приватним нотаріусом 05.12.2013р. було заведено спадкову справу за № 56. Крім позивачки, спадкоємцем майна її померлих батьків, являється також і онук померлого батька позивачки - [PERSON] - Відповідач 1 по справі, оскільки померлий батько ([PERSON]) за життя залишив заповіт, посвідчений 24.05.2007р. приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим № 732, за яким заповів своєму онуку [PERSON] все належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який належав померлому на праві приватної власності, що розташований в м.Баштанка Миколаївської області [ADDRESS]. Приватним нотаріусом [PERSON] на підставі заяви відповідача та рішення Баштанського районного суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON]. Другим спадкоємцем майна за законом являється брат позивачки - [PERSON] - по справі відповідач 2, який не заявляв своє право на спадщину у визначені законодавством строки. Звернувшись до приватного нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було надано роз'яснення стосовно частки у спадковому майні, яка належить позивачці після смерті її батьків. Але вона не згодна з часткою, визначеною нотаріусом, оскільки житловий будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя (тобто її батьків), частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо такі частки не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, частка її померлої матері у об'єкті спільної сумісної власності має становити 50%. Батьки позивачки в 2000 році уклали договір міни, за яким здійснили обмін житлового будинку. Обмінявши житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], який належав батькові позивачки ([PERSON]) на праві приватної власності на підставі Свідоцтва на право власності на жилий будинок, виданий виконавчим комітетом Баштанської селищної ради Баштанського району Миколаївської області 28.01.1970р., зареєстрованого в Баштанському БТІ 28.01.1970р. за № 1483 (право власності на який було набуто в період шлюбу батьків, що також був об'єктом права спільної сумісної власності подружжя) на будинок [ADDRESS] Обидва будинки, були набутими померлими батьками позивачки в період укладеного шлюбу, отже являються об'єктами права спільної сумісної власності подружжя. Дані факти підтверджуються тим, що її батьки уклали шлюб в 1949 році і перебували в шлюбі до своєї смерті, отже все майно, на кого б воно не було зареєстроване належало її батькам на праві спільної сумісної власності. Таким чином її померла мати мала частку у майні спільної сумісної власності, яка має становити ? частину, оскільки інших домовленостей між її батьками про поділ часток майна спільної сумісної власності не укладалося. Нею відповідачу по справі, було запропоновано в добровільному порядку домовитися стосовно розміру та поділу часток спадкового майна, але він відмовився, тому вона вимушена звернутися до суду для визнання за померлою матір'ю права власності на ? частину майна (житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами), як об'єкту спільної сумісної власності подружжя. Вона являється спадкоємцем за заповітом відповідно до вимог ЦК України, інші спадкоємці, крім Відповідача 1, який є спадкоємцем за заповітом, які б мали право на спадкове майно це Відповідач 2 не заявляв свого права на спадкове майно, інші спадкоємці відсутні. Іншого способу, крім як в судовому порядку, визначити частку у майні, яка за життя належала померлій матері, як об'єкту права спільної сумісної власності позивачка не має, з метою правильної видачі нотаріусом свідоцтва на частку у майні вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, від представника позивачки надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю, просять суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність. На одному із судових засідань, пояснив, що позовні вимоги позивачки визнає повністю, просить іх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином - розпискою. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні у справі письмові докази (копію свідоцтва про смерть, серії [NUMBER]; заповіту від 24.05.2007р.; договору міни від 24.10.2000р.; техпаспорту на житловий будинок, інвентарний номер 137; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]; серії [NUMBER]; про смерть [PERSON] серії [NUMBER] заповіту від 10.01.2013р.; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35984386, копію спадкової справи №56/2013 після смерті [PERSON].), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відповідно до складеного нею заповіту, все належне їй майно належить позивачці. Крім позивачки, спадкоємцями є онук батька позивачки - відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON], що являється братом позивачки, але не заявляв свого права на спадщину у визначені законом строки. В добровільному порядку визначитися стосовно розміру та поділу часток спадкового майна не виявилося можливим. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В ст. 368 ЦК України зазначено: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; с права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Таким чином,дослідивши матеріали справи, суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved