Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], Відділу Державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку про звільнення майна з-під арешту, в якому зазначив, що 10.06.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-100/2746/2008, згідно з яким [PERSON] було надано кредит у розмірі 81721,10 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитними коштами і терміном остаточного повернення до 11.06.2019 р. В забезпечення зобов»язань за кредитним договором 10.06.2008 р. було укладено договір іпотеки № Р МL-100/2746/2008, згідно з яким [PERSON] передав Банку в іпотеку нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. 29.06.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права ПАТ «ОТП Банк». Також, між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги від 01.07.2010 р., відповідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право звертати стягнення на предмет іпотеки. Постановою головного державного виконавця ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку від 31.08.2012 р. накладено арешт на все рухоме майно боржника, у тому числі на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою6 [ADDRESS] та заборонено її відчуження у виконавчому провадженні, у якому ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є стягувачем. У теперішній час між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] досягнуто домовленість про добровільний продаж предмета іпотеки за рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, у зв»язку з чим було проведено незалежну оцінку предмета іпотеки та триває пошук покупця. Просить суд, звільнити з-під арешту майно, а саме: двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: Донецька область, [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі: [PERSON], представник ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явились. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. 10.06.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк»(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-100/2746/2008, згідно з яким, [PERSON] було надано кредит у розмірі 81721,10 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитними коштами і терміном остаточного повернення до 11.06.2019 р. В забезпечення зобов»язань за кредитним договором 10.06.2008 р. було укладено договір іпотеки № Р МL-100/2746/2008, згідно з яким [PERSON] передав Банку в іпотеку нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. 29.06.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до п.3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли наступні права: право вимоги сум основного боргу; право вимоги сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; право вимоги штрафних санкцій; право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу. 01.07.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до п.1.1.1 даного договору, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право звертати стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, до позивача перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором та право звертати стягнення на предмет іпотеки зазначений у договорі іпотеки - двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Постановою головного державного виконавця ВДВС Ворошиловського районного управління юстиції у м.Донецьку від 31.08.2012 р. накладено арешт на все рухоме майно боржника, у тому числі на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою6 [ADDRESS] та заборонено її відчуження у виконавчому провадженні, у якому стягувачем є ПАТ «ОТП Банк». Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № МL-100/2746/2008 від 10.06.2008 станом на 15.12.2014 р. загальна сума простроченої заборгованості складає 98924,72 доларів США. Відповідно до ст..1, ст..3 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.6 Договору іпотеки та ст..ст. ЗУ «Про іпотеку» іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги з предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, так і позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на нього. Враховуючи той факт, що Договір містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя(п.6 Договору іпотеки), то іпотеко держатель має право вибору, яким чином задовольнити свої вимоги з іпотечного майна на власний розсуд в межах прав, наданих йому вказаним Законом. Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, і таким чином, суду не доведено наявність законних підстав для перебування нерухомого майна під арештом. Суд вважає, що на теперішній час арешт, накладений постановою головним державним виконавцем на предмет іпотеки, порушує права позивача, як іпотекодержателя та унеможливлює добровільний продаж іпотечного майна в рахунок задоволення його вимог за відповідним кредитним договором. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved