Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача обґрунтовуючи його таким. 04.09.2015 року помер [PERSON], який приходився позивачу дідом. За життя, 02.09.2015 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого усе належне йому майно заповів своєму онуку, тобто йому, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, за відсутності інших спадкоємців за законом чи тих, що мають обовязкову частку у спадщині, спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса із заявою відповідного змісту. Проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я позивача щодо житлового будинку, що розташований в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області по вулиці Шевченка, 23, після смерті [PERSON], який помер 04.09.2015 року. Вказана постанова була мотивована тим, що заявником нотаріусу було пред'явлено документ, який не відповідає вимогам чинного законодавства, містить виправлення та підчистки, які не застережені у визначеному законодавцем порядку. Ураховуючи зазначене, а також те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача оспорюється, позивач просить суд здійснити захист його порушених прав у спосіб шляхом визнання за ним права власності на майно, що увійшло до спадкової маси у вигляді житлового будинку. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явились, однак в адресованій суду заяві зазначили про підтримання вимог за позовом, просили суд його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності. Представник Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у їх відсутності до суду не направили. Ураховуючи те, що позивач та його представник скористались наданими їм ч.2\~ст.158 ЦПК України\~правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. 04.09.2015 року в селі Вахнівка Липовецького району Вінницької області, помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-АМ № 330772. Як вбачається із заповіту вчиненого 02.09.2015 року та посвідченого цього ж дня секретарем Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області і зареєстрованого в реєстрі за №48, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого воно не складалось би своєму онуку, тобто позивачеві у справі [PERSON]. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано спадкодавцем за життя, про що свідчить запис вчинений секретарем сільської ради від 29.10.2015 року. Згідно матеріалів спадкової справи №247/2015 до майна померлого [PERSON], судом встановлено, що своїм правом на спадкування за заповітом скористався онук спадкодавця - позивач у справі [PERSON], подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини в межах шестимісячного строку заяву відповідного змісту. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. 06.09.2016 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON], який помер 04.09.2015 року, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Вахнівка, Липовецького району Вінницької області по вулиці Шевченка, 23. Вказана відмова нотаріуса була мотивована тим, що заявником нотаріусу було пред'явлено документ, який не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить виправлення, які не застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ (а.с.11). Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом вчиненим за життя спадкодавцем, інші спадкоємці відсутні, спадщину у визначений законодавцем шестимісячний строк прийняв, відтак незалежно від часу відкриття спадщини вона вважається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Факт належності майна спадкодавцеві у вигляді нерухомості підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння виданого 30.05.1989 року Вахнівською сільською радою (а.с.10; довідкою № 1329 від 31.10.2016 року, виданою виконкомом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області з якої вбачається, що власником житлового будинку № 23, який розташований в с. Вахнівка, по вулиці Шевченка, Липовецького району Вінницької області, був [PERSON] (а.с. 8). Здобуті у справі докази свідчать про те, що при житті [PERSON] володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинком, тобто він перебував у його власності, право власності зареєстроване за ним згідно вимог чинного законодавства. Встановлені судом правовідносини регулюються Книгою шостою ЦК України «Спадкове право», зокрема ст.1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241,\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону, а за відсутності заперечень зі сторони відповідача, підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі\~\~викладеного ст.\~25,\~346\~ч. 1 п.11, 1218 - 1223, 1233, 1268 -1270\~ЦК України,

Outcome: approved