Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 29.11.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне життя з дружиною є неможливим, оскільки у них різні погляди на життя, існує психологічна несумісність, що призводить до суперечок та конфліктів. Шлюбні стосунки припинились, спільного господарства не ведуть, фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки наведені обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли і не принесуть позитивних результатів, а тому просить суд про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив дітей залишити на проживанні з матір"ю, розглянути справу без його участі. Відповідач подала заяву в якій позов визнала, просила дітей залишити на проживанні з нею. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 29.11.2006 року (а.с.9) сторони зареєстрували шлюб 29.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 2136. В шлюбі народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серія [NUMBER] від 14.06.2007 року та Серія [NUMBER] від 14.06.2007 року, які проживають з матір"ю. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим,що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved