Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом та просить постановити рішення яким стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування упущеної вигоди 1 102.15 гривен та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 10 вересня 2012 року на перехресті вулиць М.Арнаутська та Бєлінського в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої є відповідач [PERSON]. Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2012 року (справа № 1518/1478/12) відповідача визнано винним в ДТП. Внаслідок ДТП відбулася затримка руху трамваю - маршруту № 28 (б/н 4048) з 15 години 30 хвилин до 17 години 45 хвилин, про що свідчить протокол огляду місця ДТП. Внаслідок затримки руху трамваїв по маршруту № 28, підприємству КП «Одесміськелектротранс» нанесена шкода у вигляді недоотриманих доходів на суму 1 102.15 гривен. Добровільно відповідач відшкодування упущеної вигоди не здійснив, на претензію КП не відреагував. зазначене стало підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.46). До суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.48). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи за адресою постійної реєстрації: [ADDRESS] (а.с.45). Повідомлення повернулося без вручення з відміткою листоноші «Сплив строк зберігання, адресат не з'явився (а.с.47). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.48). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року, о 15:30 годині, [PERSON] керуючи автомобілем «Фольцваген», державний реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті вулиць М.Арнаутська та Бєлінського в м. Одесі, під час здійснення повороту праворуч, при забороненому сигналі світлофора, не переконався в безпеці маневру, не надав перевагу в русі трамваю № 4048, внаслідок чого здійснив зіткнення з названим трамваєм під керуванням водія [PERSON], який рухався на дозволений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, що підтверджується копією постанови Любашівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2012 року, справа № 1518/1478/2012 (а.с.4). Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої відбулася затримка руху трамваю маршруту № 28 (б/н 4048) з 15:30 години до 17:45 години, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Крім того, затримка руху електротранспорту - трамваїв маршруту №28 підтверджується протоколом КП «Одесміськелектротранс» огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з матеріальними збитками (а.с.7-9). Згідно довідки Служби руху Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» від 13.09.2012 року № 024/107/-490 під час затримки руху трамвайного маршруту № 28 на ділянці дороги вул. М. Арнаутська - Бєлінського в направленні парку Шевченка під час зіткнення автомобілю «Фольцваген», державний реєстраційний номер [NUMBER] з трамвайним вагоном № 4048 було втрачено: 28 м-т - 3 р; 2.7 ваг/год; 33.6 ваг/км (а.с.5). В.о.начальника фінансово-економічного відділу КП «Одесміськелектротранс» було здійснено розрахунок недоотриманих доходів і затрат КП «Одесміськелектротранс» внаслідок затримки руху трамвайних вагонів з розрахунку затримки руху в період часу з 15:30 години до 17:45 години, та розмір збитків склав 1 102.15 гривен (а.с.6). При аналізі наданого позивачем розрахунку недоотриманих доходів судом встановлено, що при його складанні КП «Одесміськелектротранс» дотримані всі вимоги Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 490 від 31.12.2010 року. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил названої статті, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тому порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Правила відшкодування збитків містяться у ст. 623 ЦК України. Поняття "збитки" включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові. Статтею 623 ч.4 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. На виконання вимог ст. 623 ЦК України, 05 лютого 2013 року за вих. № 01912225, КП «Одесміськелетротранс» надсилало на адресу відповідача вимогу (претензію) про відшкодування спричинених збитків та попередження про наслідки невиконання названої вимоги (а.с.11, 12). Однак, відповідач на претензію не відреагував, жодних дій з оплати шкоди не вчинив. З аналізу досліджених судом доказів встановлено, що між неправомірними винними діями [PERSON], які полягали в порушенні Правил дорожнього руху і скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, та заподіяною КП «Одесміськелектротранс» шкодою у вигляді упущеної вигоди наявний безпосередній причинний зв'язок, тому шкода, заподіяна позивачу, підлягає відшкодуванню в повному обсязі відповідачем. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243.60 гривен, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до позовної заяви (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги, стягує з відповідача відшкодування завданої шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 1 102.15 гривен, та понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved