Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON] , після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із: земельна ділянка ОСГ, загальною площею 0,0092 га, що знаходиться в [ADDRESS] (кадастровий номер 3220489201:03:020:0030); земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,2500 га, що знаходиться в [ADDRESS] (кадастровий номер 3220489201:03:020:0029); житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, однак вчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) були введені карантинні обмеження на прийом громадян у всіх державних нотаріальних конторах країни та заборонені регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласного сполучення. Після послаблення карантинних заходів, звернулася до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, однак отримала відмову в зв`язку з пропуском строку передбаченого чинним законодавством. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із: земельної ділянки, загальною площею 0,0092 га, кадастровим номером 3220489201:03:020:0030 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,2500 га, з кадастровим номером 3220489201:03:020:0029, що знаходиться в [ADDRESS] , що належали померлому на підставі Державного акту №ІІІ-КВ 065074 від 03.05.1999 року; житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 1991 року, зареєстрований Чупирянською сільською радою за № 6, а також зареєстрований в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за № 413 від 19.06.1991 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті дядька [PERSON] . Державний нотаріус Білоцерківської районної нотаріальної контори Руденко Н.П. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після померлого [PERSON] , оскільки спадщину у встановлений строк спадкоємиця не прийняла, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1554/02-31 від 30.09.2020 року. Згідно вищевказаної постанови державного нотаріуса спадкова справа, до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Інформація про інших спадкоємців відсутня. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьоїстатті 1272 ЦК Україниможуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,непереборними,істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Із викладеного позивачем у позовній заяві відомо, що необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасне подання нею заяви про вступ у спадщину. Враховуючи вищевикладені обставини, суд бере до уваги, що позивачка починаючи з 18 березня 2020 року була позбавлена можливості звернутись до Білоцерківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивачка пропустила визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини. Позивачка [PERSON] має право, як спадкоємець за законом на прийняття спадщини після смерті дядька, однак в силу незалежних від неї обставин, не змогла у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, подати до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, позов задовольнити та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved