Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони одружились 29 серпня 2008 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON],[INFO], яка хворіє ДЦП. У зв"язку з тим, що сімейне життя у них не склалось згідно судового рішення Буського районного суду Львівської області від 28.11.2011 року їх шлюб розірвано, у зв»язку з чим постало питання про поділ набутого в шлюбі майна, а саме:житлового будинку [ADDRESS] Львівської області. Домовленості між сторонами про добровільний поділ майна не досягнуто. Просить суд постановити рішення яким поділити майно, визнавши за нею право власності на зазначений вище будинок, з врахуванням того, що на її утриманні перебуває хвора дитина і заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 30289,65 грн., що значно перевищує його часту у спільному майні подружжя. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила слухати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоч був належним чином повідомлений в порядку п.5 ст.74 ЦПК України про час та місце розгляду справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення отриманого ним 19.03.2015 р. У зв»язку з чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] Львівської області придбана під час шлюбу сторін. Згідно технічного паспорта ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 9.07.2014 року вбачається, що вартість спірного будинку становить 36821 гривень Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Згідно вимог ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.69,70 СК України кожному із сторін належить 1/2 частина майна, тобто частина кожного складає - 18410 гривень. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи все наведене і те, що сторони, як подружжя, спільно нажили вище перелічене майно, проти поділу якого відповідач не заперечив, а також виходячи з вимог сімейного законодавства та беручи до уваги, що на утриманні позивачки перебуває малолітня донька [PERSON],[INFO], яка хворіє ДЦП, та того, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 30289,65 грн., суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] Львівської області.

Outcome: approved