Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Перещепинської міської Ради, третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просили визнати за [PERSON], право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS], що складається з: житлового будинку - літ. «А», загальною площею - 52.10 кв. м, житловою площею - 28.6 кв. м, сіни - «1», кухні - «2», кімнати - «3», комори - «4», кімнати - «5», у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року; визнати за [PERSON], право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], що складається з: житлового будинку - літ. «А», загальною площею - 52.10 кв. м, житловою площею - 28.6 кв. м, сіни - «1», кухні - «2», кімнати - «3», комори - «4», кімнати - «5», у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 19 травня 1978 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бондар В.П., секретарем Перещепинської селищної ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за № 123 [PERSON] придбав жилий глинобитний будинок жилою площею 29,6 кв. м та прилягаючі до нього службові будівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В подальшому номер будинку змінений з [ADDRESS] на [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON], помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 6,830 га: кадастровий номер 1223210500:01:025:0261 площею 3,4000 га, та кадастровий номер 1223210500:01:026:0261 площею 3,4300 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Перещепинської міської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія I-ДП № 026226, виданого 24 грудня 2001 року Перещепинської міською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 21254. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та його доньки - [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців на вищезазначений будинок немає. В установлений законом термін позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], а - [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачів, після чого заведена спадкова справа за № 205/12. 28 жовтня 2014 року позивачі, звернулись до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку. 11 листопада 2014 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS] через наявність розбіжності у правовстановлюючих документах, а саме: у договорі купівлі-продажу житлового будинку житлова площа спадкового будинку складає 29.6 кв. м, а згідно довідки про технічну характеристику будинку житлова площа будинку складає 28.6 кв. м. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, в своїй заяві представник позивачів просив суд розглядати справу за відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, згідно заяв, що надійшли до суду представник третьої особи просив розглядати справу за її відсутності. Причин неявки представника відповідача суду не повідомлено. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19 травня 1978 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Перещепинської селищної ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за № 123, [PERSON], придбав жилий глинобитний будинок жилою площею 29,6 кв. м та прилягаючі до нього службові будівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.16-17/. Договір зареєстровано в міському БТІ 09 червня 1978 року за № 2003-14. Згідно довідки Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області номер спадкового будинку змінений з [ADDRESS] на [ADDRESS] /а.с.28/. [INFO] року помер [PERSON] /а.с.21/, який був батько позивачів /а.с.9-11, 13-14/. Згідно копії спадкової справи, отриманої на запит суду, 28 жовтня 2014 року позивачі звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно після смерті [PERSON], а - [PERSON] 23 квітня 2012 року із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] 28 жовтня 2014 року, нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, а саме: - свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельної ділянки на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-1600; - свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-1600; 11 листопада 2014 року, позивачі звернулись до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. 11 листопада 2014 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS], оскільки наявні розбіжності у наданих ними документах, а саме: у договорі купівлі-продажу житлового будинку житлова площа спадкового будинку складає 29.6 кв. м, а згідно довідки про технічну характеристику будинку, виданою 30 жовтня 2014 року комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» за № 20265/14, житлова площа будинку складає 28.6 кв. м. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Також, згідно абз. 2 п.3.1 Наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданий 27 квітня 1978 року вбачається, що за життя спадкодавцеві належав житловий будинок - літ. «А», загальною площею - 52.10 кв. м, житловою площею - 28.6 кв. м, сіни - «1», кухні - «2», кімнати - «3», комори - «4», кімнати - «5», і суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: approved