Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що між ним та [PERSON] укладено договір про компенсацію шкоди заподіяної злочином. Однак [PERSON] не виплачує компенсацію, встановлену договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 37815,00 грн. Крім того, внаслідок порушення зобов`язання відповідач [PERSON] повинен сплатити 126230,50 грн. пені, 6916,21 грн. 20% річних, 2312,00 грн. інфляційних втрат. Просить стягнути з відповідача 37815,00 грн. заборгованості, 126230,50 грн. пені, 6916,21 грн. 20% річних, 2312,00 грн. інфляційних втрат. Відповідачів належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду 04 січня 2019 року, 29 січня 2019 року, 30 січня 2019 року, 19 лютого 2019 року. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір про компенсацію шкоди заподіяної злочином від 18 вересня 2015 року. Відповідно до п.1 договору про компенсацію шкоди заподіяної злочином від 18 вересня 2015 року [PERSON] зобов`язується компенсувати [PERSON] шкоду, завдану каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок вчинення [PERSON] злочину по відношенню до [PERSON] в розмірі та в порядку встановленому даним Договором. Згідно з п.4 вказаного договору, розмір шкоди, яку [PERSON] зобов`язується відшкодовувати [PERSON] становить 50% від встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати в місяць. Шкода, передбачена даним договором, відшкодовується довічно починаючи з дня закінчення відбування покарання [PERSON] за вчинений злочин. Відповідно до п.5 договору [PERSON] сплачує [PERSON] шкоду кожного місяця до п`ятого числа поточного місяця, за який здійснюється сплата, шляхом внесення грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] або поштовим переказом чи безпосередньо переданням готівки Кучеренку О.О . Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1. ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, за період з 01 січня 2017 року по 16 жовтня 2018 року [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 37815,00 грн., яку слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, утриманням, завдатком. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.6 договору, за невиконання чи неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за даним договором, [PERSON] сплачує [PERSON] пеню в розмірі 1% в день від суми прострочення, втрати від інфляції та 20% річних. Сторони домовились, що позовна давність до вимог про стягнення заборгованості по даному договору, в тому числі пені, штрафних санкцій, втрат від інфляції та 20% річних становить 10 років. Сплата неустойки не звільняє [PERSON] від виконання основного обов`язку по відшкодуванню шкоди. Внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язань за договором про компенсацію шкоди заподіяної злочином від 18 вересня 2015 року, з відповідача [PERSON] слід також стягнути 126230,50 грн. пені, 6916,21 грн. 20% річних, 2312,00 грн. інфляційних втрат. Відповідно до п.7 договору виконання зобов`язань [PERSON] по даному договору забезпечується також договором поруки, який укладається між [PERSON] та поручителем [PERSON] 18 вересня 2015 року між [PERSON] та позивачем укладено договір поруки згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язків [PERSON] щодо компенсації шкоди, завданої каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок вчинення Гармашем 1.1, злочину по відношенню до кредитора за договором, передбаченим п.2.1. цього договору по сплаті: заборгованості по основному договору, неустойки (штрафу, пені), 20% річних, втрат від інфляції за прострочення чи невиконання зобов`язань боржником по основному договору, вказаному в п.2.1. цього договору. Згідно п. 1.2. договору поруки у випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Внаслідок наведеного, суд вважає, що заборгованість за договором про компенсацію шкоди заподіяної злочином від 18 вересня 2015 року у розмірі 37815,00 грн., 126230,50 грн. пені, 6916,21 грн. 20% річних, 2312,00 грн. інфляційних втрат слід також стягнути з відповідача [PERSON] , як з поручителя. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідачів слід також солідарно стягнути у дохід держави 1732,74 грн. судового збору.

Outcome: approved