Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №18, розташованого по вул.Центральній в с.Лабушне Кодимського району Одеської області. Відповідач [PERSON] передав позивачу всю правовстановлюючу документацію на обєкт нерухомості, ключі від будинку. Позивач, в свою чергу, сплатила обумовлену суму коштів, а відповідач надав розписку про отримання вказаних коштів та зобов'язався нотаріально посвідчити вказану угоду. Таким чином, угода фактично відбулася, однак відповідач виїхав до м.Одеси до свого постійного місця проживання та ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. В зв'язку з цим позивач позбавлена можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, тому просила визнати дійсним укладений з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу будинку та визнати за нею право власності на зазначений будинок. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved