Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 24.10.2014 року звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області з названим позовом, в якому вказала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі [PERSON], [INFO], та проживала із ним в [ADDRESS] до дня його смерті [INFO]. За місяць до смерті [PERSON], 05.02.2014 року до подружжя прийшла секретар Лукашівської сільської ради, [PERSON], та сказала що [PERSON] та її чоловіку необхідно підписати принесені нею папери. Щодо змісту цих паперів жодного пояснення вона не надала, вголос текст цих паперів ні позивачці ні її чоловікові не зачитувався. Вказані папери підписувались [PERSON] лише у присутності позивачки, інших свідків при цьому не було. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулась до Державної нотаріальної контори Липовецького районного управління юстиції з метою переоформлення спадкового майна, що залишилось після смерті її чоловіка, зокрема побудованого під час перебування у шлюбі будинку по [ADDRESS], проте в нотаріальній конторі позивачка дізналась, що її чоловік 05.02.2014 року склав заповіт, який був посвідчений секретарем Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.02.2014 року і зареєстрований в реєстрі за № 5, яким заповів цілий житловий будинок з погосподарськими будівлями та присадибну земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) посвідчену державним актом серії ВН №183439, розміром 2,4868 га, що знаходиться на території Лукашівської сільської ради Липовецького р-ну, і все належне йому майно нашій сусідці - [PERSON]. Позивачка просить суд визнати нікчемним заповіт, складений 05.02.2014 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача - сільський голова Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій позов визнав , не заперечує проти визнання заповіту [PERSON], яким він заповідав все своє майно [PERSON] , нікчемним, та просив розглянути справу без його участі. Третя Особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] вважає законними, також просила позов задовільнити. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог та вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини щодо оспорювання одностороннього правочину позивачем. Судом встановлено, що позивачка, на підставі ст.1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги за законом, як дружина спадкодавця [PERSON], яка його пережила.(Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] 984 а.с.6 ). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується дослідженими матеріалами спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], із яких встановлено, що позивач не подавала до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини за законом. Її заява від 27.08.2014 року про відмову від обов'язкової частки в спадщині за своїм змістом не є заявою про відмову від прийняття спадщини за законом в розумінні ст.1273 ЦК України. З урахуванням наведеного, позивач має право на захист свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права на спадщину, що відкрилася внаслідок смерті її чоловіка [PERSON] Третя особа [PERSON], [INFO] прийняла спадщину за заповітом за правилами статей 1269-1270 ЦК України. Спадщина складається із цілого житлового будиноку з погосподарськими будівлями та присадибної земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки (паю) посвідченого державним актом серії ВН №183439, розміром 2,4868 га, що знаходиться на території Лукашівської сільської ради Липовецького р-ну, і все належне йому майно. Однак при попередньому розгляді справи визнала, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач вважається спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого [PERSON], яка його пережила. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 ЦК України. Такі заповіти прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами, порядок їх посвідчення затверджений постановою КМУ від 15 червня 1994 року № 419 "Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених". Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заявляючи в суді вимоги про недійсність заповіту, позивачка поряд із доводами щодо відсутності волевиявлення заповідача на складання заповіту на ім'я [PERSON], посилалась також на інші доводи, а саме - про порушення форми та порядку посвідчення оскаржуваного заповіту, що призвело до нікчемності заповіту. Судом по справі встановлено, що 05.02.2014 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось [PERSON]. (а.с. 7). [PERSON] [INFO] помер у с. Лукашова, Липовецького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті спадкодавця позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини де їй стало відомо про наявність заповіту на її сусідку, який було посвідчено [PERSON], секретарем Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Поновлення порушеного права позивачки [PERSON] на спадщину як спадкоємця першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] та відновлення становища, яке існувало до порушення, можливо лише шляхом визнання недійсним ( нікчемним) вказаного заповіту. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд у мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем та третьою особою позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Статтею 130 ч.4 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.15, 16 ч.2 п.4, 203, 207, 215, 1251, 1253, 1257, 1261, 1268 ЦК України.

Outcome: approved