Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Так, позивач зазначив, що з 21 серпня 2007 року \~він перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя дітей не мають. Спільне життя з відповідачем\~\~не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї. З липня 2011 року вони припинили шлюбні відносини. Примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Відповідно до вироку апеляційного суду Донецької області від 07.06.2007 року за ст. 115 ч. 2, 187 ч.4, 289 ч. 2, 70 ч.1, 71 КК України його засуджено до 13 років позбавлення волі, в теперішній час він відбуває покарання у Дзержинській виправній колонії УДПС України в Донецькій області. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним\~\~та відповідачкою. Позивача було належним чином відповідно до ч.6 ст. 76 ЦПК України повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, через адміністрацію місця утримання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2007 року, шлюбні відносини між сторонами припинені ще в 2010 році. З цього часу вона припинила відвідувати позивача в місцях позбавлення волі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовільнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Голікова". Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Позивач [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 388 (а.с.4). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач і відповідач з липня місяця 2011 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Майнового спору сторони не мають. За вибором відповідача її прізвище Голікова залишити без зміни. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved