Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 7 977,67 грн., з яких: 2 479,45 грн. - заборгованість за кредитом; 4 642,14 грн. - заборгованість по процентах; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 356,08 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача в судове засідання надійшла заява про застосування строків позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог, з посиланнями на те, що договір між сторонами укладався 09.02.2011 р. строком на 12 місяців. У зв'язку з тим, що договір не пролонговувався, так як їй не видавалась нова кредитка картка та не перераховувались кошти на неї, вважає, що строк позовної давності щодо стягнення кредитного боргу, відсотків та неустойки за зазначеним договором сплив. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справ і докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2011 р. між сторонами укладено договір, у відповідності до якого відповідач отримала кредит в розмірі 3 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку, зі сплатою 36 % річних. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі зазначеного строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про завершення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У зв'язку з зазначеним, договір укладений між сторонами діяв до 09.02.2012 р. Відповідно до ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається, вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з матеріалів, а саме розрахунку заборгованості (а.с. 6) відповідачем 03.10.2012 р. було сплачено 300 грн. в якості погашення заборгованості за наданим кредитом по договору від 09.02.2011 р. та 300 грн. на погашення процентів, що свідчить про переривання строків позовної давності, так як відповідачем вчинені дії щодо погашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що остання сплата по кредиту була здійснена відповідачем 03.10.2012 р., а з позовом Банк звернувся до суду 15.09.2015 р., тобто в строки передбачені ст. 257 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за договором у розмірі 7 977,67 грн., з яких: 2 479,45 грн. - заборгованість за кредитом; 4 642,14 грн. - заборгованість по процентах; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 356,08 грн. - штраф (процентна складова) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved