Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,0591 га, що розташована на території Строківської сільської ради, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , про що 04 липня 2007 року за № 10 складено відповідний актовий запис виконкомом Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, що складається із земельної ділянки загальною площею 5,0591 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Строківської сільської ради, якій земельна ділянка належала відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 028737 від 26.12.2003 та майновий пай в Колективному сільськогосподарському підприємстві „Строківське", Строківська сільська рада, Переяслав-Хмельницького району, Київської області. Вона є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, оскільки є дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , що видане 30.01.1960 та зареєстроване в Строківській с/ЗАГС Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис № 3. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і прийняла її відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в результаті чого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області було заведено спадкову справу № 825/2007 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай в Колективному сільськогосподарському підприємстві „Строківське", Строківська сільська рада, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, виданого 22.11.2019 державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Коляденком Я.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1570. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є чоловік померлої [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 825/2007, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 22.11.2019 постановою державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Коляденком Я.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру, що позбавило її можливості оформити спадщину на своє ім`я. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти їй кадастровий номер, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Ухвалою від 19.01.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду за загальними правилами позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою від 08.02.2021 підготовче засідання в даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 15.02.2021. Ухвалою від 15.02.2021 залучено у справу правонаступника відповідача Строківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області - Студениківську об`єднану територіальну громаду в особі Студениківської сільської ради та відкладено судове засідання на 01.03.2021. 01.03.2021 позивач до суду не з`явилася, направила заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Судові витрати просить залишити за нею. Представник відповідача Студениківської сільської ради Бориспільського району Київської області в особі голови сільської ради М.О.Лях позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підтвердження своєї позиції направив суду заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не завив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що передбачено ст. 328 ЦК України. Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, позивач не має можливості надати витяг з Державного земельного кадастру, так як відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель. Реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. Зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Пунктами 9-10 розділу УІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-УІ передбачено, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. За правилами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України не вирішувалось, оскільки позивач просила залишити їх за нею, про що подала заяву. На підставі статтей 263 - 265 ЦПК України, суд

Outcome: approved