Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просять визнати за нею право власності на квартиру № 45, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Князів Острозьких, 62-а, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 04.07.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті дідуся, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, власником якого він був.\~Позивач звернулась\~із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу № 1 та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], помер 04.07.2016 року, що підтверджується змістом копії свідоцтва про смерть від 04.07.2016 року, серія І-ТП № 289949 (а.с. 6). За життя померлий склав заповіт, 21.03.2000 року посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], яким належне йому квартиру № 45, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Шелушкова, 62-а, заповів внучці [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії ордеру № 232 від 16.04.1969 року померлий [PERSON] був власником квартири. Згідно довідки № 144 від 14.12.2016 року, виданою ЖБК № 1, [PERSON] був зареєстрований та проживав в даній квартирі, заборгованість по сплаті за пай відсутня. Позивач після спливу шести місяців звернулася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], яка винесла постанову про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на квартиру № 45, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Князів Острозьких (Шелушкова), будинок 62-а, після смерті заповідача, [PERSON], в звязку з тим, що не було подано документів на право власності на вищевказане нерухоме майно. Згідно копії довідки № 8432 від 16.12.2016 року, виданою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради про наявність (відсутність) зареєстрованого майна, зазначено, що згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 8807 до моменту внесення даних в електронну базу-Реєстр прав власності на нерухоме майно (2003 рік) за адресою: [ADDRESS] право власності на нерухоме майно не зареєстровано. Відповідно до розпорядження Житомирського міського голови від 19.02.2016 року № 112 «Про перейменування топонімічних обєктів та демонтаж памятних знаків у м. Житомирі» вулицю Шелушкова перейменовано на Князів Острозьких. З огляду на зазначене, у позивача не має можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у встановленому законом позасудовому порядку. Статтею 25 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність це здатність мати цивільні права та обовязки. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із положенням ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки померлий [PERSON], свідоцтва про право власності на квартиру не зареєструвва в органах БТІ та державної реєстрації, тому для позивача неможливо оформити права на майно, що позбавляє належним чином користування, володіти та розпоряджатися квартирою.

Outcome: approved