Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача \~\~про збільшення сум виплат за каліцтво, в якому зазначив, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду №2-2230/2008 від 05.12.2008 року на його користь з ДТГО ПЗЗ проводяться виплати грошових коштів на відшкодування шкоди здоров'ю в сумі 605 гривень (з розрахунку 100% мінімальної заробітної плати) і на сторонній догляд 453 гривні 75 копійок (з розрахунку 75% мінімальної заробітної плати), а всього 1058,75 гривень. У зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати відшкодування шкоди завданої каліцтвом, підлягає збільшенню, проте, відповідач проводить виплати у вказаному розмірі. Так, з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218 гривень; з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року - 1378 гривень; з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року - 1450 гривень; з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 1600 гривень, з 01.01.2017 року - 3200 гривень, а тому вважає, що відшкодування шкоди завданої каліцтвом підлягає збільшенню. Просив стягнути з відповідача 44257,50 гривень - заборгованість за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, а у подальшому з 01.01.2017 року стягувати з ДТГО ПЗЗ на його користь відшкодування шкоди здоров'ю в розмірі 3200 гривень і на сторонній догляд 2400 гривень, а всього по 5600 гривень щомісячно. Позивач в наданій суду заяві позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Представник відповідача подав письмові заперечення та заяву про застосування строку позовної давності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 25 квітня 1947 року, під час виконання трудових обов'язків на залізниці з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач залишився без обох ніг, є інвалідом першої групи та в звязку з зазначеним отриманим травмуванням визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 100%, безстроково. Рішенням судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суду Житомирської області від 04.03.1985 року, відповідно до ст.ст.450, 457 ЦК (1960р.) встановлено вину відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, у заподіянні шкоди позивачеві. Відповідач проводить позивачеві виплати по відшкодуванню шкоди за втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні ним трудових обовязків джерелом підвищеної небезпеки. Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду №2-2230/2008 від 05.12.2008 року з ДТГО ПЗЗ на користь позивача проводяться виплати грошових коштів на відшкодування шкоди здоров'ю в сумі 605 гривень (з розрахунку 100% мінімальної заробітної плати) і на сторонній догляд 453 гривні 75 копійок (з розрахунку 75% мінімальної заробітної плати), а всього 1058,75 гривень, щомісячно. Однак, розмір мінімальної заробітної плати змінився та становив з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року - 1218 гривень; з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року - 1378 гривень; з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року - 1450 гривень; з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 1600 гривень, з 01.01.2017 року - 3200 гривень. Відповідно до ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. У звязку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди здоров'ю повинен бути збільшений, виходячи з проведеного наступним чином розрахунку: з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року 1218 грн. + 913,50 грн. (75% сторонній догляд) = 2131,50 грн. - 1058,75 грн. (отриманих коштів) = 1072,75 грн. х 20 міс. = 21455,00 гривень; з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року 1378 грн. + 1033,50 грн. (75% сторонній догляд) = 2411,50 грн. - 1058,75 грн. (отримані) = 1352,75 грн. х 8 міс. = 10822,00 гривень; з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року 1450 грн. + 1087,50 грн. (75% сторонній догляд) = 2537,50 грн. - 1058,75 грн. (отримані) = 1478,75 грн. х 7 міс. = 10351,25 гривень; з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року 1600 грн. + 1200,00 грн. (75% сторонній догляд) = 2800,00 грн. - 1058,75 грн. (отримані) = 1741,25 грн. х 1 міс. = 1741,25 грн. (21455,00 грн. + 10822,00 грн. + 10351,25 грн. + 1741,25 грн.) =44369, 50 гривень. Отже до сплати [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року підлягає 44369, 50 гривень. З 01.01.2017 року стягненню з відповідача на відшкодування шкоди здоров'ю на користь позивача підлягає 3200 гривень та 2400 гривень, що загалом становить щомісячно 5600,00 гривень. Заява сторони відповідача про застосування строків позовної давності до даних правовідносин задоволенню не підлягає, оскільки посилання на п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" є хибним. Так, згідно розяснень, які наявні в п.22 вказаної Постанови, при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами. За вимогами про продовження платежів виплати провадяться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Тобто, даний пункт дає розяснення щодо 3 випадків, які можуть мати місце. В межах трирічного строку проводяться виплати які зазначені в 1 та 3 випадках. В даному випадку позовні вимоги позивача стосуються продовження платежів, які отримуються позивачем, однак в іншому розмірі, тому предявлення таких вимог не обмежено будь-яким строком. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved