Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що 05.03.2015 року уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: [INFO] син [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Вказує на те, що подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. В результаті цього виникали непорозуміння і сварки. Одного разу вона навіть зверталася за допомогою до правоохоронних ораганів. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Крім цього, відповідач не надає кошти на утримання дітей, чим ставить сім`ю у важке матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задоволити. Відповідач в судове заідання не з`явився. Подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечив щодо розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів вказав, що згідний сплачувати такі в розмірі по 1600 грн. на кожну дитину. Крім того, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач щодо цього не заперечує, то відповідно рішення суду в цій чатині підлягає до задоволення. Разом з тим, згідно\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати пов`язані з їхнім фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., на яку погодився відповідач, яка перевищує розмір половини прожиткового мінімуму на дитину та підлягає стягненню з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дітей, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити їм прожитковий мінімум, визначений державою. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 768,40 грн.судового збору в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved