Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Диківської сільської рдаи, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка розташована на території Диківської сільської ради. Проте, він вчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини мтері, оскільки був юридично необізнаний відповідно строків встановлених для прийняття спадщини та не мав грошових коштів, оскільки тривалий час не працював. Позивач як і його представник у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача Диківської сільської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] в селі Диківка Знам'янського району Кіровоградської області, померла [PERSON] (а.с.5). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4, 81 розташована на території Диківської сільської ради, з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 7). У судовому засіданні також встановлено, що згідно з довідкою Диківської сільської ради від 17 листопада 2017 року на день смерті остання проживала і була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався (а.с. 8). Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру надані на запит суду Знам'янською районною державною нотаріальногою конторою свідчать про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіти не посвідчувалися. Нотаріусом заявнику відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадшини у зв'язку з пропуском встановленого строку для її подання (а.с.10). Родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.6). До матеріалів справи також долучено заяву [PERSON] від 09 листопада 2017 року, в якій він вказав, що відмовляється від належної йому спадщини, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON], на користь їх сина [PERSON] Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Уповноважений представник відповідача визнав позов повністю, що є проявом принципу диспозитивності, не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, який діє для України з 11.09.1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням. Усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких є позивач. З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, суд вважає, що причину пропуску строку для прийняття спадщини зазначену позивачем можна визнати поважною, а відтак і визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачем не ініційовано питання розподілу судових витрат, суд залишає їх по фактично понесеним самим позивачем. На підставі викладеного ст.ст.1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved