Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] та виселити її з будинку, оскільки вона не належить до членів його сім"ї. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, вказав, що в 2011 році співмешкав з відповідачем та надав їй право реєстрації у будинку. Кілька років стосунки з відповідачкою не підтримуються, вона придбала інший будинок, однак відмовляється виселитись з його будинку та знятись з реєстрації. ЇЇ обіцянки виселитись розтягнулись у часі, що заважає позивачу вільно користуватись належним йому житлом. Відповідач позов визнала, зауваживши, що їй потрібен час для влаштування побуту у новому житлі. Заслухавщи сторін і свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановивши норму права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Доведено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Успадкував цей будинок у 2008 році після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 01.07.2008 року (а.с.7-8) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6,10) Відповідач - [PERSON] , [INFO] з 14.12.2011 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 755 від 10.07.2019 року. Має інше житло за адресою: [ADDRESS] . З показань свідка - в.о. старости Хрипівського старостинського округу ТкаченкаО.Я. з"ясовано, що відповідач зловживає спиртними напоями, шлюбних стосунків з позивачем не має, останній неодноразово висував їй вимогу про виселення з його будинку. Батьки відповідача придбали їй житло, тому задоволення позову відповідає інтересам позивача. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У справі, суд встановив, що позивач є власником спірного житлового будинку, і як власник цього майна надав право відповідачці користуватись ним тимчасово, однак після висунення вимоги про припинення такого права, відповідач реалізувати вимогу позивача відмовляється. Відповідач у шлюбних відносинах з власником спірного житлового будинку не перебуває, спільним побутом не пов`язана; має інше житло. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Оскільки відповідач самостійно з будинку не виселяється, внаслідок припинення сервітуту, вона підлягає примусовому виселенню, так як договір оренди між сторонами не укладався, а тому позивач вірно обрав наведений спосіб захисту для усунення перешкод у користуванні своєю власністю.

Outcome: approved