Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 11.11.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Воютицькій сільській раді Самбірського району Львівської області, який був розірваний 28.03.2006 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 27.04.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції. Від спільного подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно домовитись про сплату аліментів з відповідачем їй не вдається, а тому просить суд постановити рішення, яким: - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. Під час судового розгляду позивачка позовні вимоги в силу ст. 31 ЦПК України змінила, та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.05.2015 року. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що не в змозі сплачувати аліменти, так як має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] року, від другого шлюбу, та сина дружини [PERSON], [INFO]. Крім того, сину він надає в добровільному порядку матеріальну допомогу. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з таких підстав. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.11.2002 року відділом РАГСу Самбірського МУЮ убачається, що сторони є батьками дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою від 05.05.2015 року про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області (а.с. 6). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки малолітня дитина сторін проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо надання допомоги по утриманню малолітньої дитини, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду, а відтак суд вважає безпідставним посилання відповідача на зазначені ним обставини, які на його думку унеможливлюють сплату аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним зі способів утримання, передбачених ст. 181 Сімейного кодексу України є стягнення аліментів за рішенням суду в частці від доходу батька чи матері. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з положенням ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, суд вважає позов слід задовольнити.

Outcome: approved