Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, виділення часток у спільній сумісній власності. Посилалися на те, що 08.01.2010 року Чернівецькою міською радою було видано державний акт на праві власності на земельну ділянку площею, 0,00862 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою м. Чернівці вул. Залозецького, 20. Відповідно до вказаного державного акту співвласниками земельної ділянки вказані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За погодженням між співвласниками було визначено режим спільної сумісної власності на земельну ділянку. [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири №2, що по вул.Залозецького, 20 м. Чернівці. 16.03.2011 року [PERSON] помер. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.12.2017 року було визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно: на ? частку земельної ділянки за адресою м.Чернівці вул. Залозецького, 20, площею 0,0862 га, кадастровий номер 7310136600:07:005:0144 та виділено їй у спільній частковій власності ? частину земельної ділянки. Крім того, позивачі вказували на те, що 23.12.2013 року помер [PERSON], а 13.05.2014 року - [PERSON] Спадкоємцями майна померлих є позивачі, відповідно [PERSON] у розмірі 2/6 часток у спільному майні та [PERSON] у розмірі 4/6 часток у спільному майні. Вони отримали та оформили спадщину на спадкове майно у виді квартири №2 в будинку №20, що по вул. Залозецького м.Чернівці. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на земельну ділянку, що по вул. Залозецького, 20 м.Чернівці нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно. Просили визнати право спільної сумісної власності на спадкове майно, а саме на ? частину земельної ділянки за адресою м. Чернівці вул. Залозецького, 20, площею 0,0862 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер 73101136600:07:005:0144 за [PERSON], [PERSON] Виділити у спільній сумісній власності [PERSON] 1/3 частку в ? частині земельної ділянки за адресою м. Чернівці вул. Залозецького, 20, площею 0,0862, кадастровий номер 73101136600:07:005:0144. Виділити у спільній сумісній власності [PERSON] 2/3 частку в ? частині земельної ділянки за адресою м. Чернівці вул. Залозецького, 20, площею 0,0862, кадастровий номер 73101136600:07:005:0144. Позивач [PERSON] у судове засіданні не зявилась, подала до суду, в якій позов підтримала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] також звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Подав через канцелярію суду заяву, в якій позов визнав. Не заперечував проти розгляду справи у його відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,0862 га, кадастровий номер 7310136600:07:005:0144, що розташована за адресою м. Чернівці вул. Залозецького, 20/1, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №898406, належала на праві спільної сумісної власності співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 20-21). [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири №1, що по вул.Залозецького, 20 м. Чернівці (а.с.22). [PERSON], [PERSON] були співвласниками квартири №2, що по вул.Залозецького, 20 м.Чернівці (а.с. 24 зв.). 16.03.2011 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 33). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.12.2017 року було визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно: на ? частку земельної ділянки за адресою м.Чернівці вул. Залозецького, 20, площею 0,0862 га, кадастровий номер 7310136600:07:005:0144 та виділено їй у спільній частковій власності ? частину земельної ділянки (а.с. 34-35). У подальшому, померли інші співвласники земельної ділянки, а саме 23.12.2013 року помер [PERSON], а 13.05.2014 року - [PERSON] (а. с. 27). Частки співвласників у майні визначені не були. У відповідності до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Таким чином, право власності на земельну ділянку, що розташована по вул.Залозецького, 20 м.Чернівці належало співвласникам у рівних частках. Після смерті [PERSON], [PERSON] відкрилась спадщина на їх майно, а саме на ? частку земельну ділянку, що розташована по вул. Залозецького, 20 м.Чернівці. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом( ст.1217 ЦК України). Спадкоємці [PERSON], [PERSON] отримали та оформили спадщину на спадкове майно у виді квартири №2 в будинку №20, що по вул. Залозецького м.Чернівці. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді частки у праві власності на земельну ділянку, що по вул. Залозецького, 20 м.Чернівці нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що не було визначено частки спадкодавця у праві спільної власності на майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємців відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачем не порушує її прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved