Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав. Позивачка та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина від народження проживає з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Відповідач дитину не відвідує, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, які він не сплачує та має заборгованість. Позивач, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини, права і інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву щодо слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження [NUMBER] народження [NUMBER], виданого 28.11.2017 року, [PERSON] [INFO] народилася у лікарні «Тулане Лейксайд» у м. Метері, прихід Джеферсон, штат Луізіана, 70002. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до довідок про реєстрацію дитина зареєстрована разом із матір`ю. Батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем у поданій заяві зазначає про визнання позовних вимог у справі. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини,; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному у обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved