Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин у справі про спадкування в порядку позовного провадження, посилаються на наступні обставини. Їх дід, [PERSON], помер [INFO] року. За життя [PERSON] склав заповіт від 13 жовтня 2017 року, посвідчений у присутності двох свідків Кучугурним М. А., приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 268, згідно якого усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів [PERSON]. [PERSON] заявою від 14 листопада 2017 року, поданою до Першої нікопольської державної нотаріальної контори, відмовилася від належної їй частки спадкового майна за заповітом, а також за законом, на їх, позивачів, користь. Син [PERSON], [PERSON], своєю заявою від 13 листопада 2017 року, посвідченою секретарем Придніпровської сільської ради, [PERSON], відмовився від належної йому частки спадкового майна за законом після смерті [PERSON], на їх, позивачів, користь. Позивачі зверталися до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та отримали 27 квітня 2018 року Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про народження дітей спадкодавця, які відмовилися від спадщини, ім'я батька вказано «[PERSON]», а по свідоцтву про смерть ім'я спадкодавця «[PERSON]», у зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно не має можливості. Враховуючи існуючі відмінності імені спадкодавця у різних правовстановлюючих документах, позивачі позбавлені права спадкування майна, що залишилося після смерті їх діда [PERSON] та вимушені звернутися з даним позовом до суду. На підставі викладеного просять суд встановити факт родинних відносин [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з [PERSON], [INFO], померлим [INFO] року як рідних онучок та дідуся. Ухвалою суду від 31 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, позивачі 18 жовтня 2018 року, кожен окремо надали на адресу суду заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі (а.с. 67-70). Представник відповідача до суду не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав, не надано і відзиву на позов. Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. Від в.о. старости виконавчого комітету Першотравневської сільської ради, [PERSON], на адресу суду 29 листопада 2018 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до частини першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в с. Кірове (Терноватка) Нікопольського району Дніпропетровської області та 11 серпня 1946 року уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 9). Від цього шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка після шлюбу укладення шлюбу з [PERSON] набула прізвище «[PERSON]» (а.с. 10-12) Однак, у свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON], прізвище, ім'я та по батькові у графі батько зазначено як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON], відповідно, по-батькові в їх свідоцтвах зазначено [PERSON] (а.с. 11, 12). В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що зазначена невідповідність виникла внаслідок того, що при інтернуванні [PERSON] до Германії в період Другої світової війни у 1942 році з тимчасово окупованої території с. Терноватка Чкаловського району староста записав його як «[PERSON]», оскільки його інколи називали «[PERSON]». Через це після повернення до с. Терноватка 28 січня 1946 року дід позивачів вже мав документи на ім'я [PERSON], що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Дніпропетровської області від 27 грудня 1995 року № К-799 (а.с. 13). Згідно рішення Нікопольського районного суду від 29 лютого 1996 року встановлено факт належності довідки Державного архіву Дніпропетровської області за № К-799 від 27 грудня 1995 року на ім'я [PERSON], [INFO], - [PERSON], [INFO], як одній і тій самій особі (а.с. 15). Таким чином, обставини щодо зміни імені померлого [PERSON] встановлені вказаним рішенням Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 1996 року. Діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - народилися ще до видачі йому паспорту громадянина СРСР, який видавався згідно "Положення про паспорти", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 21 жовтня 1953 року, запис про батька вчинявся на підставі документів, які він мав після повернення із Германії, і які містили його ім'я як «[PERSON]». З цих підстав по-батькові дітей [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - в їх свідоцтвах про народження записано як «[PERSON]». Усі інші документи спадкодавця оформлювалися на ім'я [PERSON], у тому числі і паспорт громадянина України (а.с. 14). В документах сина померлого [PERSON] - [PERSON], зокрема трудовій книжці та військовому квитку серії [NUMBER] вбачається, що спочатку по-батькові вказувалося як «[PERSON]», а потім виправлялося на [PERSON], як зазначено у йоо паспорті (а.с. 17-18). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 8). На момент смерті померлий проживав за адресою [ADDRESS] разом с сином [PERSON] та його дружиною [PERSON], що підтверджується довідками відповідними довідками виконкому Придніпровської сільської ради про склад сім'ї від 19 жовтня 2017 року № 3067 та від 06 листопада 2017 року № 126 (а.с. 19-20). За життя [PERSON] склав заповіт від 13 жовтня 2017 року, посвідчений у присутності двох свідків Кучугурним М. А., приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 268, згідно якого усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів [PERSON] (а.с. 21). Дочка померлого та спадкоємець за заповітом, [PERSON] своєю заявою від 14 листопада 2017 року, поданою до Першої нікопольської державної нотаріальної контори, відмовилася від належної їй частки спадкового майна за заповітом, а також за законом, на користь позивачів (а.с. 23). Син померлого, [PERSON], своєю заявою від 13 листопада 2017 року, посвідченою секретарем Придніпровської сільської ради, [PERSON], відмовився від належної йому частки спадкового майна за законом після смерті [PERSON], на користь позивачів (а.с. 24). Позивачі зверталися до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року та отримали 27 квітня 2018 року Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про народження дітей спадкодавця, які відмовилися від спадщини, ім'я батька вказано «[PERSON]», а по свідоцтву про смерть ім'я спадкодавця «[PERSON]», у зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно не має можливості (а.с. 7). Таким чином, встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем необхідно позивачам для реалізації своїх спадкових прав після смерті дідуся - [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно повідомлення Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, [PERSON], [INFO] проживав у [ADDRESS] і згідно записів в по господарських книгах Кіровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за 1944-1946, 1950-1952,1953-1955, 1961-1963 роки значиться [PERSON] та діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що свідчить про підтвердження родинних відносин. (а.с. 75- 79). Враховуючи викладене, у суду не викликає сумніву той факт, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно є рідними онуками [PERSON], який помер [INFO] року. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved