Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Об`єднаної територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Лубенська районна державна адміністрація про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що згідно протоколу №11 засідання правління експериментального колективного сільськогосподарського підприємства «Сула» с. Войниха Лубенського району Полтавської області від 03.08.1996 року вона була трудовлаштована та прийнята в члени ЕКСП «Сула» на роботу дояркою МТФ № 1. 10.12.1996 року ЕКСП «Сула» було видано державний акт на право колективної власності на землю реєстраційний номер 1 серії ПЛ 24 , на підставі рішення Засульської сільської ради від 04.10.1996 року. Згідно рішення Засульської сільської ради від 23.02.2001 року затверджено розмір паю експериментального колективного сільськогосподарського підприємства «Сула» з середнім розміром 3,89 умовних кадастрових гектарів, нормативна грошова оцінка якого станом на 01.01.2019 року становить 157 938, 31 гривень. При розпаюванні земель, з невідомих причин, її не було внесено до списку пайовиків та не видано Сертифікат про право на земельну частку (пай), хоча вона мала право на земельну частку (пай) та виділення її в натурі. Про своє право на відведення земельної частки (пай) вона дізналася лише на даний час під час спілкування з односельцями. При зверненні нею до Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області з приводу виділення їй земельної частки (паю) із резервного фонду, отримала відмову на тій підставі, що вона не була зазначена у списках осіб, які мають право на земельну частку (пай). Їй відомо, що на території Засульської сільської ради розташовані 252 земельні ділянки - не витребувані частки (паї) на загальну площу 678,5883 га. У зв`язку з тим, що вона має право на земельну частку (пай) в розмірі 3,89 умовних гектари, встановлених для членів ЕКСП «Сула» с.Войниха Лубенського району Полтавської області, позивачка вимушена була звернутись до суду і прохає суд визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право на земельну частку (пай), розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території об`єднаної територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Орленко Р.Е. не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та без участі позивачки, на задоволенні позову наполягає, прохає задовольнити. Представник відповідача Засульської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позов визнає, щодо задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Лубенської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду пояснення, згідно якого уточнив, що Головне управління не розпоряджається землями, які знаходяться у комунальній (колективній) власності, рішення приймаються приймаються органами виконавчої влади, також прохає розглянути справу у його відсутність, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що позивачка [PERSON] , згідно протоколу №11 засідання правління експериментального колективного сільськогосподарського підприємства «Сула» с. Войниха Лубенського району Полтавської області від 03.08.1996 року була трудовлаштована та прийнята в члени ЕКСП «Сула» на роботу дояркою МТФ № 1 (а.с.15-16). Викладене також підтверджується трудовою книжкою позивачки (а.с.6). Згідно повідомлення Відділу у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.10), 10.12.1996 року ЕКСП «Сула» було видано державний акт на право колективної власності на землю реєстраційний номер 1 серії ПЛ 24 , на підставі рішення Засульської сільської ради від 04.10.1996 року. Згідно рішення Войнихівської сільської Ради народних депутатів від 26.11.1996 року (а.с.20-21) вирішено передати у колективну власність ЕКСП «Сула» 5047,4 га земель та у постійне користування 925,9 га. Як вбачається з повідомлення Відділу у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.24), 26.11.1996 року був виданий Державний акт на право колективної власності на землю ЕКСП «Сула» на території Войнихівської сільської ради на підставі рішення Войнихівської сільської ради від 26.11.1996 року. Згідно довідки виконавчого комітету Засульської сільської ради №1562 від 24.04.2019 року (а.с.25), рішенням Засульської сільської ради від 23.02.2001 року затверджено розмір паю експериментального колективного сільськогосподарського підприємства «Сула» в середньому розмірі 3,89 умовних кадастрових гектар. При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності у позивачки права на земельну частку (пай), суд враховує, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року право на право на земельну частку /пай/ має особа, яка є членом колективного підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, на час передачі державного акту на право колективної власності на землю конкретному колективному підприємству. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 слідує, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно повідомлення Виконавчого комітету Засульської сільської ради від 05.06.2019 року (а.с.9), станом на 01.04.2019 року на території Засульської сільської ради розташовані 252 земельні ділянки - невитребувані частки (паї) на загальну площу 678,5883 га. Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельнучастку(пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оплату судових витрат взяла на себе позивачка і не прохає їх стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved