Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив прийняти рішення за наявними в справі матеріалами на підставі діючого законодавства. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] року померла мати позивачів [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належного їй майно, в тому числі житлового будинку з господарськіми будівлями та спорудами, щорозташовані по [ADDRESS]. Віщевказане нерухоме майно належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.1976 року посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3844. При цьому в даному договорі номер будинку вказаний як 94-а. Як вбачається із довідки КП ММБТІ №2-5241 від 04.11.2013 року належний [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 22.02.20113 року за реєстровим №59, згідно якого заповіла все належне їй майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] В червні 2013 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, але постановами від 16.12.2013 року та 27.12.2013 року нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, оскільки надані документи для оформлення спадщини мають розбіжності в нумерації житлового будинку. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається державним нотаріусом за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такою вимогою особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тобто винесення нотаріусом в установленому порядку мотивованої постанови, яка може бути оскаржена до суду. Однак, як вбачається із матеріалів справи, 16.12.2013 року та 27.12.2013 року винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому порушене право позивачів може бути поновлено лише у судовому порядку. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст.ст. 328, 1261, 1268 ЦК України, суд вважає , що позивачі прийняли спадщину після смерті [INFO] року матері [PERSON], тому за ними необхідно визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] за кожним. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved