Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, в якому просила визнати недійсним рішення 8 сесії 7 скликання Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 01.11.2016 р. "Про погодження на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] по [ADDRESS]" в частині ненадання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Козятинського району Вінницької області, орієнтовною площею 0.35 га; зобов'язати Дубовомахаринецьку сільську раду Козятинського району Вінницької області на черговій сесії сільської ради повторно розглянути її заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Козятинського району Вінницької області , орієнтовною площею 0.35 га та стягнути з Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області на її користь судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року померла її баба [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала в с. Блажіївка Козятинського району Вінницької області. За життя 29.10.1993 року з метою приватизувати присадибну ділянку її баба [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) подала відповідну заяву до сільської ради. 17 сесія 21 скликання Дубовомахаринецької сільської ради 22.11.1993 року своїм рішенням «Про приватизацію земельних ділянок згідно поданих заяв» вирішила передати у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства [PERSON] 0,58 га. В 1996 році [PERSON] склала на її ім'я заповіт, яким усе своє майно заповіла їй, а саме: житловий будинок зі всіма надвірними прибудовами, присадибну земельну ділянку в розмірі 0,57 га, які належали померлій на праві особистої власності та інше майно. Після смерті баби вона звернулась у встановлений законом шестимісячний строк до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 19.12.2001 року вона отримала в Калинівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Козятинського району Вінницької області. Вказане свідоцтво зареєстровано в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 10.01.2002 р. в реєстрі за № 24. За життя [PERSON] з невідомих причин не виготовила правовстановлюючі документи на присадибну земельну ділянку в розмірі 0,57 г., а саме: державних актів на землю. Тому, отримати у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на присадибну земельну ділянку вона не змогла. Восени 2001 року вона звернулася до Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району із заявою про надання їй в постійне користування цієї ж присадибної земельної ділянки, для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,57 га в селі Блажіївка. Рішенням 17 сесії 23 скликання Дубовомахаринецька сільська рада Козятинського району Вінницької облаті від 26 жовтня 2001 року надала їй в постійне користування вказану присадибну земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,57 га, розташовану в межах населеного пункту в с. Блажіївка Козятинського району Вінницької бласті. Вона, як постійний користувач земельної ділянки, вирішила приватизувати присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] і звернулась з відповідною заявою до Дубовомахаринецької сільської ради. Розглянувши її заяву Дубовомахаринецька сільська рада Козятинського району Вінницької області рішенням 8 сесії 7 скликання від 01.11.2016 року «Про погодження на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості [PERSON], по [ADDRESS]» частково задовольнила її заяву. Відповідач надав дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , в іншій частині невмотивовано відмовив їй в надані дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо вставлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,35 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Вважає дане рішення в частині відмови їй в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,35 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, невмотивованим і протиправним з наступних підстав. Заявлений нею розмір земельної ділянки - 0,35 га, відповідає нормам, подана заява за змістом відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов, підтвердили обставини, на які посилаються позовній заяві. Позивач додала, що заяву від 01.09.2009 р. про відмову від земельної ділянки не писала, обробляла вказану земельну ділянку довгий час та не мала наміру відмовлятися від землі. Представник відповідач Джерук Т.В. позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що позивач 01.09.2009 р. власноручно написала заяву до Дубовомахаринецької сільської ради, в якій просила припинити право користування земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS], загальною площею 0,60 га. Рішенням ХУІІІ сесії У скликання Дубовомахаринецької сільської ради від 13.11.2009 р. вирішено припинено право користування земельної ділянки [PERSON], розміром 0,60 га, яка знаходиться по [ADDRESS]. Доручено землевпоряднику сільської ради внести зміни в облікові документи земельну ділянку, розміром 0,60 га ввести до складу земель запасу в межах населеного пункту. Згідно довідки Дубовомахаринецької сільської ради № 264 від 02.06.2017 р. за період 2009 р. по 2017 р. включно від позивача плата за землю не надходила. Таким чином, рішення сесії сільської ради є право помірним, хоча, можливо і юридично неправильним, так сільська рада не має фахівця по праву - юриста. Додала, що так як позивач являється власником житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Козятинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, тому останній сільською радою правомірно було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла баба позивачки - [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала в с. Блажіївка Козятинського району Вінницької області. За життя 29.10.1993 року з метою приватизувати присадибну ділянку [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) подала відповідну заяву до сільської ради (а.с.14). 17 сесія 21 скликання Дубовомахаринецької сільської ради 22.11.1993 року своїм рішенням «Про приватизацію земельних ділянок згідно поданих заяв» вирішила передати у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства [PERSON] 0,58 га (а.с.15). 24.09.2001 році [PERSON] склала на ім'я [PERSON] заповіт, яким усе своє майно заповіла останній, а саме: житловий будинок зі всіма надвірними прибудовами, присадибну земельну ділянку в розмірі 0,57 га, які належали померлій на праві особистої власності та інше майно (а.с.20). 19.12.2001 року позивач отримала в Калинівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Козятинського району Вінницької області. Вказане свідоцтво зареєстровано в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 10.01.2002 р. в реєстрі за № 24 (а.с.21). За життя [PERSON] з невідомих причин не виготовила правовстановлюючі документи на присадибну земельну ділянку в розмірі 0,57 г., а саме: державних актів на землю. Восени 2001 року позивач на звернулася до Дубовомахаринецької сільської ради із заявою про надання їй в постійне користування цієї ж присадибної земельної ділянки, для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,57 га в селі Блажіївка. Рішенням 17 сесії 23 скликання Дубовомахаринецька сільська рада від 26 жовтня 2001 року надала [PERSON] в постійне користування вказану присадибну земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,57 га, розташовану в межах населеного пункту в с. Блажіївка (а.с.22). Позивач, як постійний користувач земельної ділянки, вирішила приватизувати присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] і звернулась з відповідною заявою до Дубовомахаринецької сільської ради. Дубовомахаринецька сільська рада рішенням 8 сесії 7 скликання Дубовомахаринецької сільської ради від 01.11.2016 року «Про погодження на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості [PERSON], по [ADDRESS]» частково задовольнила заяву останньої. Відповідач надав дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], в іншій частині - відмовив [PERSON] в надані дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо вставлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,35 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с.23). Згідно пункту 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбаченні чинним законодавством. [PERSON] набула право власності на присадибну земельну ділянку в розмірі 0,57 га по [ADDRESS] відповідно до рішення сесії сільської ради 22 листопада 1993 р. Відповідно до вимог Земельного кодексу (в редакції 1990 року) передача земельних ділянок у власність здійснювалася рішенням органів місцевого самоврядування за місцем знаходження цих ділянок. Згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92 ( який втратив чинність на підставі Закону № 139-У від 14 вересня 2006 року «Про визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України») право власності у громадян виникало не після видачі державного акта, а після прийняття рішення місцевої ради про передачу землі у власність з наступною видачею державного акта. Тобто, [PERSON] набула право власності на присадибну земельну ділянку з моменту ухвалення рішення Дубовомахаринецької сільської ради з цього приводу. Згідно розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Крім того, позивач стала постійним користувачем вказаної земельної ділянки відповідно до рішення сесії сільської ради 26 жовтня 2001 року. Відповідно до частини 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельні ділянки із земель державної чи комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до сільської ради, яка передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу. У своїй заяві [PERSON] зазначила цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовний розмір. Відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, сільській раді заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Крім того, чинним земельним законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких можна відмовити у надані дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів; генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації; схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно пункту б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га. Заявлений позивачкою розмір земельної ділянки - 0,35 га, відповідає нормам, а подана заява за змістом відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Твердження представника відповідача про те, що позивачка відмовилась від користувння земельною ділянкою, подавши заяву, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не заборонено повторне звернення позивачки із заявою про виділення їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки своє право на приватизацію позивачка не використала. Таким чином, відповідачем не дотримано вищевказаних принципів та неправомірно відмовлено позивачу в частині ненадання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Козятинського району Вінницької області, орієнтовною площею 0.35 га, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved