Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначила, що 28.07.2012 був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем по справі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось у звязку із несумісністю характерів, непорозумінням. Разом не проживають з грудня 2015 року. Просила не надавати строку на примирення. Позивач просить розірвати її шлюб із [PERSON] Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Лозінська». Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№3467 від 07.06.2017, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Лозінська». Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№3512 від 07.06.2017, в якій просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги визнає. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 28.07.2012 встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 28.07.2012. Із копії свідоцтва про народження, виданого 03.12.2010 встановлено, що сторони від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають. Відсутні докази про вжиття сторонами мір до поновлення сімейних відносин ніхто із сторін не приймав. Миритись не бажають. Судом також встановлено, що позивач по справі є громадянкою України, яка офіційно проживає на території України, а відповідач по справі є громадянином [PERSON] Федерації, який офіційно проживає на території [PERSON] Федерації.\~ Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України №2709-ІV від 23.06.2005 «Про міжнародне приватне право»\~у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. На підставі\~ст.58 вказаного закону\~шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу.\~Статтею 60 зазначеного закону\~визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності\~правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого\~правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний звязок іншим чином. Відповідно до ст.63 закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, підписану у м. Мінську, ратифіковану Україною\~законом від 10.11.1994 №240/94-ВР\~по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий\~іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Статтею 29 Конвенції передбачено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий\~на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на території яких проживає подружжя. Відповідно до п. а) ч.1 ст.51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає та виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних сторін: рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобовязань. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини сторони не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження, відповідач при реєстрації шлюбу своє прізвище «Лозінська» змінила на прізвище чоловіка «Мєдвєдєва»,\~\~ заявила вимогу про зміну прізвища на дошлюбне. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, тому в порядку ст.88 ЦПК України позивач має право на відшкодування йому відповідачем, понесених ним і документально підтверджених судових витрат, а саме: коштів за сплату судового збору у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" 640 гривень 00 копійок.\~\~ Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.4, 110, 112, 113 СК України.

Outcome: approved