overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 103566,27 грн, зазначив, що 29.08.2013 року, між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № СL140267 відповідно до умов якого позивач надав Позичальнику кредит в сумі 119 484.96 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № СL140267-Р від 29.08.2013 року, відповідно до умов якого Поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним Договором, зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов'язань з повернення кредиту. Відповідачі належним чином свої зобов'язання за Договором не виконували, кредит в порядку та сумах, зазначених у договорі, не погашали, у зв'язку із чим, станом на 17.12.2015 року виникла заборгованість за договором кредиту у розмірі 103566,27 грн., яка складається з: 3587,34грн. - прострочена заборгованість по сплаті кредиту; 7612,93грн.. - відсотки; 92366,00 грн. - сума дострокового стягнення кредиту, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідачів зобов'язань з повернення кредиту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивачем зазначено місце проживання відповідачів: «[PERSON], [INFO]: [ADDRESS]; [PERSON], [INFO], [ADDRESS] у зв'язку з проведенням АТО в Донецькій області, суд позбавлений можливості звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.. Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідачів було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 129 від 13.07.2016 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитно-заставним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 18.09.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір № DOG0A704870289, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 21 497,30 доларів США на термін до 17.09.2013 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач зазначає, що відповідач зобов'язання за договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 29.08.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 107 206,28 доларів США, яка складається з 17 945,33 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 973,54 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 804,10 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 77 483,31 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29 722,97 доларів США, що за курсом 25,44 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.08.2016 року складає756 152,36 грн., яка складається з 17 945,33 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 973,54 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 804,10 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача, а також у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 204 від 01.11.2016 року (а.с. 71-72) та в газеті «Донеччина» № 38 від 21.10.2016 року (а.с. 53-54). Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною за реєстровим №3038 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №681586-А від 20.10.2019 року на загальну суму 14163,10 грн. на користь ТОВ «Фінфорс». В обгрунтування позивач вказує, що він не був повідомлений про існування заборгованості за кредитним договором №681586-А від 20.10.2019 року, що укладений із ТОВ «СС Лоун»,ні первісним кредитором, ні іншим кредитором. Також позивача ні ТОВ «Фінфорс», ні ТОВ «СС Лоун» не повідомили про укладення між ними про відступлення права вимоги. Крім того, виконавчий напис був вчинений із грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки нотаріус не перевірив безспірності вимог за якими вчинено виконавчий напис, виконавчий напис вчинено із пропуском строку на його видачу. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач в судове засідання не з"явився. Згідно письмової заяви позивач просив розглянути справу без його участі, заперечень проти заочного розгляду справи і постановлення заочного рішення від позивача не поступило. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляли, заяв про відкладення судового засідання не подавали. Відзиву відповідач також не подав. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК. Дослiдивши наявні письмовi докази та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою 155-а по вул. Клочківській, 115 у м. Харкові. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що позивач є власником вказаної квартири. У 2014 та 2015 роках відповідачі проживали у вказаній квартирі та відповідно до чинного законодавства отримали посвідки на постійне місце проживання у квартирі позивача. Станом на січень 2016 року відповідачі у квартирі не проживають, однак з місця реєстрації зняті не були, у звязку із чим позивач вимушений сплачувати вартість комунальних послуг. У судове засідання сторони попри належне повідомлення не зявились, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Судові повістки, направлені на адресу відповідачів, повернуті до суду за закінченням терміну їх зберігання. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України технічна фіксація судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини як про це вказано вище. Відповідно до ч.2 ст. 107 Житлового кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначається, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є власником [ADDRESS] в м Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстрована відповідач його колишня невістка [PERSON]. Фактично відповідачка не мешкає в будинку з 2014 року. Просив визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив провести розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявилась, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталась, тому суд, за згодою позивача, здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.10. 2012 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2534623 від 17.04. 2013 року. (а.с.9,10) З особового рахунку № 167 вбачається, що в [ADDRESS], яка належить [PERSON], зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], з 16.11. 2012 року, та невістка - [PERSON], [INFO], з 12.06.2015 року та по теперішній час. (а.с.12) Відповідно до акту № 145 від 31.05. 2017 року, виданого КСН "Меотида", відповідач [PERSON] зареєстрована, але не мешкає в [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя. (а.с.11) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача [PERSON], як члена сімї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є власником [ADDRESS] в м Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстрований його син - відповідач [PERSON]. Фактично відповідач не мешкає в будинку з 2001 року, з моменту одруження. Просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявились, із будь-якими заявами на адресу суду не звертались, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя є [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 66169337 від 18.08. 2016 року. (а.с.5) З форми № 16, вбачається, що в [ADDRESS], яка належить [PERSON], зареєстровані окрім її власника наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], 02.03. [INFO], по теперішній час, що також підтверджується довідкою-актом. (а.с.8) Відповідно до акту від 07.06. 2017 року, виданого ЖСК "Приморський-167", відповідач [PERSON] зареєстрований, але з серпня 2001 року не мешкає в [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя . (а.с.8) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод\~в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача [PERSON], як члена сімї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є квартиронаймачем [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, в якій також зареєстрований його син [PERSON]. Фактично відповідач не проживає у квартирі з 2000 року. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В суді позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа - Маріупольська ККП Керуюча компанія «Приморська» в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за відсутністю представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є квартиронаймачем [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується особовим рахунком [NUMBER] та крім нього в квартирі зареєстровані - син [PERSON], 1977 року народження, дружина [PERSON], 1961 року народження, син [PERSON], 1988 року народження. (а.с.3) Відповідно до довідки № 277 від 26.11.2014 року, виданої Комітетом самоорганізації населення "Черьомушки", відповідач у [ADDRESS] тільки зареєстрований, але фактично не мешкає з 2000 року, про причини не проживання нікому не повідомляв, з зазначеного часу у квартирі не з'являвся, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж одного року. (а.с. 4) Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], і позов задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що на підставі ордеру на житлове приміщення вона є наймачем квартири [ADDRESS], в якій також зареєстрована її донька [PERSON] та відповідач [PERSON]. Фактично відповідач не проживає у квартирі з моменту його реєстрації в ній, особистих речей в квартирі не має, а місце його мешкання невідоме. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутністю. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, а розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи через публікацію в газеті "Урядовий Кур'єр", до суду не зявився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є квартиронаймачем [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполя, що підтверджується ордером на житлове приміщення № 006521 від 20.05. 2011 року. (а.с.5,8) З особового рахунку № 102, довідки ЖКП № 1 від 06.06. 2011 року, інформації з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг за № 14-0742 від 18.09. 2017 року вбачається, що окрім квартиронаймача [PERSON] в квартирі також зареєстрована донька [PERSON], 19.01. [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.7,8) Відповідно до акту від 20.09.2017 року, відповідач [PERSON] у [ADDRESS] в Приморському районі м. Маріуполі тільки зареєстрований, але не мешкає з моменту реєстрації, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш шести місяців. (а.с.9) Згідно ст. 71 ЖК України\~при\~\~тимчасовій відсутності наймача або членів його сім ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], а тому позов задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив що перебуває з відповідачкою в шлюбі, який зареєстрований 01.04.1997 року у Бровківській сільській раді, Андрушівського району, актовий запис №7. В 1997 році у них народилась донька [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. Перші роки свого спільного життя вони прожили без серйозних ускладнень. В останні роки їх спільного життя в сім»ї часто почали виникати сварки та скандали через негативну поведінку дружини, яка стала схильною до вживання спиртних напоїв, агресивною, по декілька днів не проживає в будинку. На грунті негативної поведінки відповідачки в сім»ї вони втратили не тільки те почуття, що їх поєднує, але й довіру та повагу один до одного. При таких обсапвниах позивач вважає що їх сім»я розпалась, а тому просить їх шлюб розірвати. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили даний позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали не заперечували щодо задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, що розірвання шлюбу відповідає інтересам кожного з них. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо,заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка. Відповідно до ст.113 СК України, відповідачці присвоїти прізвище, яке вона отримала підчас державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON]. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.10 ст. 5 Закону України " Про судовий збір", у такому випадку суд стягує судовий збір із відповідачки на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 88. Вимоги мотивує тим, що з червня 2016 року проживають окремо, їх сімя фактично розпалась, а відповідач в добровільному порядку відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, тому звернувся з відповідним позовом до суду. В судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення в газеті "Урядовий курєр" від 06.05.2017 № 84 (5953), правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалась, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 88 (а.с.3). Як вбачається зі змісту позовної заяви сторони з червня 2016 року припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають (а.с.2). Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved