Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка до смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0331136. Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117521 виданого на ім`я [PERSON] , право на яку в подальшому після його смерті спадкувала [PERSON] , та право на яку після її смерті спадкувала [PERSON] , а також право на земельну частку (пай) розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117522 виданого на ім`я [PERSON] та право на яку після її смерті за життя спадкувала [PERSON] . Позивач та відповідачі є дітьми померлої [PERSON] та у відповідності до положень ст.529 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті. При цьому, сторони по справі прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проте відповідачі оформляти спадщину після смерті матері не бажають та не претендують на неї. В позасудовому порядку позивач не в змозі реалізувати свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , зокрема право на вищевказані земельні частки (пай), у зв`язку з відсутністю можливості встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , а також оскільки спадщину після смерті [PERSON] крім позивача прийняли також і відповідачі, що стало підставами відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала в колективній власності Павелківсько - Гарапівського КСП розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117522, право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала в колективній власності Павелківсько - Гарапівського КСП розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117521, та право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала в колективній власності Павелківсько - Гарапівського КСП розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0331136, як на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач та його представник адвокат Яремчук О.В. в підготовче судове засідання не з`явилися. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява в якій останній просить розгляд справи провести у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви в яких розгляд справи просять провести у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії акта про смерть №17 від 10 червня 1998 року вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.50). На день смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 24.06.2020 №290 (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності Павелківсько - Гарапівського колективного сільськогосподарського підприємства розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на яку головою Андрушівської районної державної адміністрації 07 лютого 1997 року видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117521 (а.с.26). Відповідно до повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданих Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області вбачається, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (а.с.57,59). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 08.10.2020 №440 вбачається, що [PERSON] в шестимісячний термін після смерті свого чоловіка [PERSON] фактично вступила в управління та володіння його спадковим майном (а.с.64). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.19). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована одна в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 24.06.2020 №291 (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності Павелківсько - Гарапівського колективного сільськогосподарського підприємства розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на яку головою Андрушівської районної державної адміністрації 07 лютого 1997 року видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117522 (а.с.25). Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] належить право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності Павелківсько - Гарапівського колективного сільськогосподарського підприємства розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на яку головою Андрушівської районної державної адміністрації 07 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117521, та право на яку спадкодавиця попередньо спадкувала після його смерті (а.с.25,64). За життя, а саме 15 грудня 1995 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Старокотельнянської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області Малішевським А.М., зареєстрований в реєстрі за №150, відповідно до положень якого спадкодавиця заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] (а.с.20-21). Відповідно до повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданих приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області Чистяковим А.О. вбачається, що після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась (а.с.52-53). При цьому, в ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до положень ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, в редакції яка діяла на час відкриття спадщини, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] , оскільки володіла оригіналами Сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117521 та серії ЖТ №0117522, також вказаний факт визнали відповідачі. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). Сторони по справі є дітьми померлої [PERSON] та спадкоємцями за законом після її смерті (а.с.9,17,29-35). На день смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , та разом з нею були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , дочка - [PERSON] , син - [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 27.01.2020 №33 (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, зокрема на право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності Павелківсько - Гарапівського колективного сільськогосподарського підприємства розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на яку головою Андрушівської районної державної адміністрації 07 лютого 1997 року видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0331136 (а.с.27). Крім того, до складу спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON] належить право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності Павелківсько - Гарапівського колективного сільськогосподарського підприємства розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на яку головою Андрушівської районної державної адміністрації 07 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117521, а також право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності Павелківсько - Гарапівського колективного сільськогосподарського підприємства розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на яку головою Андрушівської районної державної адміністрації 07 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0117522, право на які спадкодавиця [PERSON] за життя попередньо спадкувала після смерті [PERSON] (а.с.25-27). Відповідно до повідомлення наданого приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області Чистяковим А.О. та довідки виданої виконавчим комітетом Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 27.01.2020 №36 вбачається, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] згідно ч.1 ст.549 ЦК Української РСР та на підставі довідки №36, прийняли наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.18,52). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.61). Згідно повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданих Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області вбачається, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (а.с.57-58). Реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] , а саме право на вищевказані земельні частки (пай), позивач не в змозі у зв`язку з неможливістю в позасудовому порядку встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , а також оскільки спадщину після смерті [PERSON] крім позивача також прийняли інші спадкоємці, що стало підставами відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, та підтверджується роз`ясненням приватного нотаріуса Чистякова А.О. (а.с.63). Зазначені обставини визнані відповідачами, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до пункту 1 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст.549 ЦК Української РСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, що була чинною до 03 березня 2004 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Згідно ст.529 ЦК Української РСР від 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР від 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень ст.5 Земельного кодексу України від 18.12.1990, в редакції від 12.07.2000, яка діяла на час відкриття спадщини, право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Враховуючи вищезазначене, а також те, що встановлення факту прийняття спадщини необхідне позивачу для реалізації спадкових прав після смерті матері [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved