Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] ( [INFO] ) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , які стягуються за рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 08.06.2011 року у цивільній справі № 2-2972 (виконавчий лист № 2-2972 виданий Октябрським районним судом м. Полтава) Шевченківським ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) у виконавчому провадженні № 27430506 в розмірі 124 176,75 гривень у період з 01.01.2016 року по 01.03.2020 року включно. Звільнити \~ \~ \~ \~його \~ \~ \~ \~від сплати аліментів, визначених рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 08.06.2011 року у цивільній справі № 2-2972 на користь [PERSON] ( [INFO] ) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку. В обґрунтування позову вказував, що відповідно до виконавчого листа 2-2972/11, виданого Октябрським районним судом м.Полтави з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку. В період з 01.01.2016 по 01.03.2020 у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів. З осені 2011 року дитина проживає разом з ним. Мати з дітиною не проживає, не надає ніякої допомоги, участі в житті дитини не бере, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Посилаючись на викладене, позивач просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, звільнити від сплати аліментів на користь відповідачки. Ухвалою суду від 30.06.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у відсутність його представника. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надсилав. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, розглянути за своєю відсутністю та ухвалити заочне рішення. Згідност.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, щосторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Частиною першою\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч.ч.1-5\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. За рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 08.06.2011 року у справі № 2-2972 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця. Відповідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.04.2020 , наданого позивачем, за період з 01.01.2016 по 01.03.2020 існує заборгованість із сплати аліментів яка складає 124176,75 грн. При зверненні до суду з позовом позивач вказує, що відповідачка повідомила його, що від аліментів відмовилася, тому як дитина на постійній основі починаючи з осени 2011 року проживає з позивачем та знаходилась і знаходиться по сьогоднішній час на повному його забезпеченні та піклуванні. Факт того, що син [PERSON] проживав та проживає по цей час з позивачем та знаходиться на повному утриманні підтверджується: свідченнями свідків сусідів з прилеглих квартир; декларація сімейного лікаря; медичною карткою зі школи - де всюди вказана адреса проживання [ADDRESS] ; довідкою з КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 19 Полтавської міської ради Полтавської області» про відвідування навчального закладу. Позивач вказує, що займається вихованням дитини, цікавиться його навчанням та виконує рекомендації вчителів, сплачує додаткові педагогічні послуги, а саме ним було укладено договір про вступления [PERSON] до «Малої комп`ютерної академії ШАГ». Починаючи з кінця 2011, як позивач забрав сина проживати з ним, відповідачка не приймає участі у вихованні неповнолітнього сина, а також в матеріальному утриманні дитини взагалі. Вважав, що цей факт є обставиною, що має істотне значення. Згідно ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст.8Закону України«Про охоронудитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно ч.1\~ст.192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем пред`явлено вимогу про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам з посиланням на те, що починаючи з березня 2019 року його дитина проживає разом з ним. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2\~ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до ч. 4 ст.223ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Суд приходить до висновку, що проживання дитини на яку стягуються аліменти з батьком і перебування його на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від них. Зважаючи на вищевикладені обставини суд вважає доцільним звільнити позивача від сплати вищевказаної заборгованості за аліментами. Таким чином, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановивши дійсний характер спірних правовідносин між сторонами, суд приходить до переконання щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . \~\~

Outcome: approved