Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2007 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 150 грн щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач жодного разу не сплатив аліменти. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 серпня 2020 року становить 43537,50 грн, тому за її розрахунком сума пені за період з 29 жовтня 2007 року по 31 серпня 2020 року включно, відповідно до ч.1 ст.196 СК України складає 616886,76 грн. Зважаючи на те, що згідно ч.1 ст.196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментах на утримання дитини, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку(пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 43537,50 грн. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. У сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 21 жовтня 2016 року Борщівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області. Шлюб між сторонами розірвано 04 квітня 2007 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області зроблено відповідний актовий запис за №51 (свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] ). Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2007 року у цивільній справі №2-624/07 стягнуто з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення суду Борщівським районним судом Тернопільської області 21 січня 2008 року видано виконавчий лист. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №6047624 щодо [PERSON] , виданого Борщівським районним відділом державної виконавчої служби від 28 серпня 2020 року, відповідач [PERSON] починаючи з жовтня 2007 року не сплачував аліментів на утримання дитини та допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка на день звернення позивачки до суду з даним позовом станом на 01 серпня 2020 року становила 43537,50 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до частин 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що заборгованість по аліментах відповідач допускав постійно, з часу пред`явлення рішення суду до виконання, не сплатив жодного платежу на погашення заборгованості по сплаті аліментів, а тому є підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ Про охорону дитинства у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц , у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з обчисленням пені у розмірі 616886,76 грн., відповідно до наданого позивачкою розрахунку, оскільки він відповідає порядку нарахування пені, визначеному ч.1 ст.196 СК України та правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України пеня стягується в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. З огляду на наведене позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 29 жовтня 2007 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів на час звернення позивачки до суду з позовом, що становитиме 43537,50 грн. Згідно ст.5 п.1 ч.3 ЗУ "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 180, 191, 196, 197 СК України та

Outcome: approved