Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просять скасувати усиновлення дитини [PERSON] громадянами України [PERSON] та [PERSON], яке відбулося на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/4299/13-ц від 21.06.2013 року. В обгрунтування вимог заяви позивачі вказують, що між позивачами та усиновленою дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливе їх спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов'язків. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити, пояснили, що усиновлений [PERSON] систематично залишає будинок, в якому проживає разом із позивачами без повідомлення про своє місцезнаходження, відмовляється визнавати позивачів своїми батьками, та усіляким чином ухиляється від встановлення із усиновлювачами контакту. Представник відповідача, Органу опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, за довіреністю Шаяпова В.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважає доцільним скасування усиновлення. Представник відповідача, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить розглянути справу без участі представника відділу. В судовому засіданні свідок - [PERSON], за дорученням представник центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області пояснила, що контакту між усиновлювачами та усиновленою дитиною встановлено не було. В судовому засіданні усиновлений [PERSON], пояснив, що бажає, щоб усиновлення було скасоване, оскільки не вважає позивачів своїми батьками та не хоче проживати їз ними однією сім'єю. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2013 року було задоволено заяву [PERSON] та [PERSON] про усиновлення [PERSON], [INFO]; внесено зміни в актовий запис № 16 від 04.10.2012 року про народження [PERSON], уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, виконаний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області та в графі «прізвище» записано прізвище - «[INFO]», в графі «по-батькові» записано - «[INFO]», ім'я дитини, дату народження та місце проживання дитини залишено без змін; в графі «батько» вказано: [PERSON], [INFO], громадянин України, місце проживання: Україна, [ADDRESS]; в графі "мати" записано: [PERSON], [INFO], громадянка України, місце проживання: [ADDRESS]. До 22.05.2014 року стосунки між позивачами та [PERSON] складалися доброзичливі, вони легко знаходили порозуміння між собою, інколи виникали конфліктні ситуації, які з часом вирішували самостійно. 22.05.2014 року [PERSON] пішов з дому, нікого при цьому не попередивши. Позивачі були змушені звернутися до Білгород- Дністровського МВ ГУМВC України в Одеській області з заявою про зникнення [PERSON] Пізніше в телефонному режимі [PERSON] пояснив, що він знаходиться у своєї рідної матері в Придністров'ї, а позивачі не є його батьками і що він використовував позивачів для того, щоб перетнути кордон і зустрітися з матір 'ю, вітчимом, братом. Постановою Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області від 31 травня 2014 року було закрито кримінальне провадження у зв'язку з встановленням місця знаходження [PERSON] 09.07.2014 року [PERSON] разом з [PERSON] повернулися за місцем свого проживання в с. Андріївка, Білгород-Дністровського району Одеської області. 14.07.2014 року за клопотанням служби у справах дітей, згідно заяви [PERSON] - [PERSON] був влаштований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей у зв'язку з тим, що стосунки в родині погіршилися, спільне проживання усиновленої дитини з батьками було неможливим. 15.07.2014 року виконуючим обов'язки начальника служби у справах дітей Михайловою Ю.І. проведена бесіда з позивачами під час якої останні розповіли, що [PERSON] перетнув кордон р. Придністров'є та деякий час знаходився у жінки, яку він вважає матір'ю до того часу поки між ними не відбулася сварка, в результаті якої [PERSON] побив її і пішов від неї та почав телефонувати [PERSON], щоб вона привезла йому речі. Через деякий час позивачам стало відомо, що [PERSON] перебуває у свого вітчима та скоїв крадіжку на території р. Придністров'є. Позивачі виявляють тверде бажання скасувати усиновлення, що підтвердили у судовому засіданні, тому що між ними і усиновленою дитиною склалися стосунки, які роблять неможливим спільне проживання і виконання ними своїх батьківських обов' язків. Рішенням комісії з питань захисту прав та інтересів дитини при Білгород-Дністровській районній державній адміністрації від 25 липня 2014 року №12 було вирішено вважати доцільним скасування усиновлення дитини [PERSON], [INFO], громадянами України [PERSON] та [PERSON], яке відбулося відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2013 року справа №495/4299/13-ц. Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 238 Сімейного кодексу України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 240 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення мають батьки, усиновлювач, опікун, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків. Виходячи з системного аналізу зазначених приписів законодавства, скасування усиновлення - це припинення відносин, які виникають із факту усиновлення на майбутній час, якщо цього потребують інтереси дитини на підставі серйозних обставин, передбачених законом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги несприятлеві для створення сім'ї та розвитку дитини стосунки, які склалися між позивачами та усиновленою дитиною, небажання самої дитини проживати разом із позивачами та рішення компетентного органу щодо доцільності скасування усиновлення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved