Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 30.10.2016 року помер її син [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частки квартири №5, розташованій в будинку №18 по вул.Вузовській в м.Маріуполі, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.2004 року. Позивачка є співвласником вказаної вище квартири. 20.12.2016 року позивачка звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 07.09.2017 року вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою від 12.09.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просила визнати за нею право власності на 17/200 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 30.10.2016 року. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно письмових матеріалів справи вбачається, що батьком позивачки є [PERSON]. 30.10.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №964638, виданим Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3129032 від 22.03.2004 року встановлено, що [PERSON] Гумаревчи та [PERSON] є власниками по 17/200 частини квартири [ADDRESS]. За повідомленням Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 05.06.2017 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.02.2004 року. Згідно інвентаризації від 12.05.2017 року вищевказана трикімнатна квартира має загальну площу 60,3 кв.м., житлову площу 42,1 кв.м., що складає 17/100 домоволодіння. Встановлено, що 20.12.2016 року позивачка звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а 07.09.2017 року вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно із повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 24.01.2018 року №208/01-16 в справах нотаріальної контори зведена спадкова справа №755/2016 до майна померлого 30.10.2016 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлого [PERSON]. Відповідно до постанови Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 12.09.2017 року №2377/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документів. Так, відповідно до інформаційної довідки Маріупольського БТІ квартира [ADDRESS], загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м., складає 17/100 частини домоволодіння, але державна реєстрація права власності на нерухоме майно станом на 22.02.2004 року проведена за кожним з співвласників по 17/200 часток з квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved