Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 8,490 га після смерті чоловіка [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інші спадкоємці першої черги на спадщину не прийняли та неї не претендують. Пізніше, 03.08.2016 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Представник позивача [PERSON] (ордер серії [NUMBER] від 27.03.2017 р.) збільшив розмір позовних вимог, а саме просив встановити факт родинних відносин, а саме те що [PERSON], який помер [INFO] р. був чоловіком позивачки [PERSON], крім того просив визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутності, збільшені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з'явились, направили до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO] р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія договору купівлі - продажу від 13.04.2007 р., згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили житловий будинок по [ADDRESS]; копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів договору купівлі - продажу від 13.04.2007 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], власник [PERSON], самочинних споруд не має; копія державного акту на право приватної власності на землю розміром 8,490 га, власник - [PERSON], серія [NUMBER]; копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради від 18.03.1993 р № 68 про розподіл двору по [ADDRESS], згідно якого було присвоєно поштовий адрес - [ADDRESS]; копія довідки про належність домоволодіння по [ADDRESS] а в м. Рені [PERSON] та [PERSON]; копія договору купівлі - продажу від 30.06.1975 р., згідно якого [PERSON] та [PERSON] купили житловий будинок по [ADDRESS]; список пере нумерації домоволодінь по [ADDRESS], згідно якого номер домоволодіння [ADDRESS] було перенумеровано на 140; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], власники [PERSON] та [PERSON], самочинних споруд не має; звіт ПП «Експерт - центр «Авант» про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по [ADDRESS]; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по [ADDRESS] та ? частина житлового будинку по [ADDRESS], а також земельна ділянка площею 8,490 га, яка розташована на території Ренійської міської ради, [NUMBER]. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є дружина - [PERSON], яка є позивачкою по справі та діти - [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована разом із померлим, про відмову від спадщини не заявляла. Інші спадкоємці першої черги проживали окремо, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. 03.08.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Крім того, позивачка просила встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON], оскільки в написанні їх прізвищ є розбіжності, а саме її прізвище в паспорті громадянина України записано - «[PERSON]», а в свідоцтво про смерть прізвище її чоловіка записано як - «[PERSON]», різночитання у прізвищах виникло у зв'язку із невірним перекладом прізвищ з російської мови на українську. Від встановлення цього факту залежить виникнення у позивачки права на оформлення спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, в т.ч. родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин позивачки із чоловіком [PERSON] підтверджується матеріалами справи, крім того, відповідачі визнали позовні вимоги в повному обсязі, таким чином суд вважає цей факт встановленим. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Інші спадкоємці першої черги на спадщину не претендують, спадщину не прийняли та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за неї права власності на спадкове майно.

Outcome: approved