Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому пояснив, що з 23.08.1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 473. Від даного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з грудня 2014 року з причини відсутності між сторонами взаєморозуміння та довіри. Сторони не мають наміру зберігати сім'ю. Відповідач ухиляється від утримання дітей. Матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. Відповідач працює. На підставі вищезазначених обставин позивач змушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача на її користь у розмірі ? частини доходів на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, та у розмірі ? частини доходів на утримання [PERSON], [INFO], з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання 30.06.2006 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимог визнав. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася й подальше збереження шлюбу неможливо, тому як буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей. Суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом Економіко-правничого коледжу державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» денної форми навчання, що не оспорювалося відповідачем. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, а після досягнення ним повноліття - [INFO], стягувати аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, до закінчення терміну навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23 років.. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно штампу вхідної кореспонденції позов пред'явлено 19.01.2015 року (а.с.1). Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору в дохід держави суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved