Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що 30 липня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого, він позичив відповідачу кошти в розмірі 3000,00 дол. США та 82000,00 грн. в термін до 31 серпня 2012 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання позичальником суми позики відповідач передав позивачу власноруч складену розписку. Враховуючи, що в обумовлений в договорі термін [PERSON] борг не повернув, позивач просив суд відновити його порушене право на належне виконання умов договору позики, стягнувши з відповідача заборгованість за вказаним договором в розмірі 159231,40 грн., з яких: 122290,00 грн. - основний борг, 11480,00 - інфляційне збільшення суми гривневої частини основного боргу, 4926,74 грн. - 3% річних, 20534,67 грн.-проценти, нараховані згідно ст.1048 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 30.07.2012 року за мінусом 20534,67 грн. процентів, нарахованих згідно ст.1048 ЦК Українив, а саме в розмірі 138696,74 грн. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 30.07.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Факт передачі коштів за договором позики підтверджується борговою розпискою від 30.07.2012 року , за якою відповідач отримав в борг від позивача 3000,00 дол. США та 82000,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався до 31.08.2012 року повернути борг (а.с.5). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики (розписки) від 30 липня 2012 року. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три про центи річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 22.09.2014 року заборованість [PERSON] за договором позики становить 138696,74 грн., з яких: - 82000,00 грн. - сума гривневої частини боргу; - 40290,00грн. - сума валютної частини боргу (3000,00 дол. США) у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на дату складання позовної заяви; - 11480,00 грн. - інфляційне збільшення суми гривневої частини основного боргу; - 4926,74 грн. - 3% річних, нарахованих на гривневу частину основного боргу (а.с.6-9). На даний час відповідач не виконав обов'язку по поверненню коштів. На день розгляду справи в суді неповернутою залишається вся сума заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем в судове засідання не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики (розпискою) є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Окільки позивача відповідно до п. 10 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, то 1386,97 грн. судового збору підлягає стягненню в дохід держави із відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527,530, 612,625, 1046,1047, 1049,1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved