Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житлом, покликаючись на те, що являється власником будинку [ADDRESS] в м. Червоноград Львівської області. Відповідач [PERSON] являється його племінником та з 2010 року, не проживає у вказаному житлі та не здійснює оплату комунальних платежів, а відповідачка є його дочкою та з 2013 року також, фактично не проживає у належному йому будинку. Збереження реєстрації відповідачів, змушує нести його додаткові виплати по оплаті квартплати, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним майном. Відтак, з огляду на наведені обставини, просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, зіслався на обставини викладені в позові, просить такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що позивач є його дядьком. Він дійсно не проживає у вказаному житлі, після смерті своєї баби з 2014 року так як позивач не надає йому доступу до користування ним . Не знав, що баба заповіла будинок своєму синові [PERSON] На даний час, він не має в своєму володінні жодного житла, проживає у квартирі своєї дружини. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки, на йому думку, він також має право користуватись спірним будинком. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Червоноградського міського сектору ГУДМСУ у Львівській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.2015 р., спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] р. є її син [PERSON] Спадкове майно складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] Львівської області та зареєстроване на праві власності за позивачем, що встановлено із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.03.2015 р. На підставі довідки КП «Комінтех» № 11759 від 8.12.2014р., встановлено, що відповідачі [PERSON] як внук [PERSON], яка померла [INFO] р. та [PERSON], як її дочка, зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Актами від 5.12.2014 р. та від 5.02.2015 р. року КП «Червонограджитлокомунсервіс», стверджується, що [PERSON] і [PERSON], з за адресою по [ADDRESS] в м. Червоноград Львівської області - не проживають. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. З огляду на наведене, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача [PERSON] так як, він будучи зареєстрованим у будинку, що належав його бабі, а на даний час належить позивачу на праві власності, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу того, що відповідачка [PERSON] будучи дочкою позивача зареєстрована в зазначеному вище будинку, але в ньому не проживає, останній також, не може в повній мірі розпоряджатись належним йому майном. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином вищевикладені обставини вказують на те, що відповідачі не користується житловою площею, на якій зареєстровані, не несуть витрати, які пов'язані з утриманням житла у зв'язку з чим їх слід визнати такими, що втратили право на користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved