Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №622/К від 12.07.2000 року квартири [ADDRESS] загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., що був укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], котра діяла від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 10.09.1998 року Туйськ Ф.Л., державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, реєстр.№1-4463, з іншої сторони, зареєстрований на Одеській Товарній Біржі. Свої вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що він з дружиною та сином придбали у відповідачів у свою власність вказану квартиру на Одеській Товарній Біржі, передавши гроші в обумовленій договором сумі, де постійно проживали. Враховуючи, що два інші співвласники (син та дружина) померли, позивач просить також визнати за ним право власності на 1/3 частки вказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його сина - [PERSON], та на 1/3 частки квартири у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його дружини - [PERSON]. Свої вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно позивач обґрунтовує тим, що після смерті сина та дружини він фактично прийняв спадщину, проживаючи у квартирі, однак отримати свідоцтво про право на спадщину як спадкоємець першої черги за законом через нотаріальну контору не може, оскільки договір не був посвідчений нотаріально, тому вимушений звернутися до суду і просить вимоги задовольнити. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої наполягав на задоволенні позову, не заперечуючи при цьому проти розгляду справи у заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, із заявами про розгляд справи за їх відсутності не звертались. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 58,1 кв.м., належала на праві власності відповідачам [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №12-3251, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради від 29.12.1993 року. 12.07.2000 року позивач, його син [PERSON] та дружина [PERSON] придбали у рівних частках у відповідачів [PERSON], [PERSON], котра діяла від свого імені та від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 10.09.1998 року Туйськ Ф.Л., державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, реєстр.№1-4463, вказану квартиру на Одеській Товарній Біржі, про що був укладений договір купівлі-продажу №622/К, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачі [PERSON] передали зазначену квартиру, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.5 Договору. Правовідносини, що виникли між сторонами договору, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Крім того, стаття 15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. [INFO] помер син позивача [PERSON], а [INFO] померла також дружина позивача [PERSON] і після смерті кожного відкрилася спадщина на все належне їм на праві власності майно, зокрема на належні кожному з них по 1/3 частки вказаної квартири. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті сина являється позивач у справі, відповідачка [PERSON] (дочка позивача) являється спадкоємицею другої черги за законом після смерті брата. Після смерті дружини позивача та матері відповідачки [PERSON], вони являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом, однак [PERSON] у квартирі не проживає та у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, згідно відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, наданої на виконання ухвали суду, спадкова справа до майна померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача правомірні й обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved