Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи його тим, що 11.11.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що виконкомом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 22 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні, та дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Подружні відносини з листопада 2012 року між ними припинені, оскільки відповідач почала проживати з іншим чоловіком. Спільного господарства не ведуть. Вони разом дійшли згоди, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] буде проживати з батьком за адресою: [ADDRESS], а дочка [PERSON], [INFO], проживатиме з матір»ю за адресою: [ADDRESS]. А тому просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей:неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] разом з батьком за адресою: [ADDRESS], неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO] разом з матір»ю за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з»явився, надав через канцелярію суду 11.03.2015 р. заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з»явилася, надала 11.03.2015 р. через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що згодна з позовом, та просила розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 11 листопада 2006 року виконкомом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 22. Прізвище відповідача після одруження - « [PERSON]».( а.с. 5) Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO].( а.с.6,7). Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають з листопада 2012 року, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін і при таких обставинах шлюб сторін доцільно розірвати. Як стверджує позивач, син [PERSON], [INFO], проживає разом з останнім за адресою: [ADDRESS], знаходиться на його утриманні та вихованні, а дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з матір»ю, відповідачем по справі,за адресою: [ADDRESS], знаходиться на її утриманні та вихованні.( а.с. 11-13) Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони досягли згоди щодо місця проживання дітей, а також ту обставину, що на даний час неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем , знаходиться на його утриманні та вихованні, а неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з відповідачем, знаходиться на її утриманні та вихованні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визначення місця проживання дітей.

Outcome: approved