Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого посилається на наступне. [PERSON] , який помер [INFO] , отримав у спадок від дружини [PERSON] земельну частку (пай) загальною площею 2,35 га, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Прикордонник» та належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ЧВ № 0201120 від 24.03.2000 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів під №592. Оригінал свідоцтва був втрачений. [PERSON] також належала земельна частка (пай) загальною площею 2,35 га на підставі сертифікату серії ЧВ № 0201135, яке перебуває в колективній власності ВАТ «Прикордонник», зареєстрованого 30.08.1999 в книзі реєстрації сертифікатів під № 623 відповідно до розпорядження Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року. [INFO] помер [PERSON] однак за життя не оформив правовстановлюючі документи на набуті права на земельні частки (пай), державні акти на вказані сертифікати не видавалися. Сертифікати на земельні частки (паї) були втрачені. Так як прізвище спадкодавців [PERSON] та [PERSON] відрізняються від прізвищ зазначених у повному витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №00024689744, де їхні прізвище зазначені « [PERSON] », просить суд встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 26.07.1960 року виконкомом Тернавської сільської ради за актовим записом №24, що необхідно з метою оформлення спадкових прав в порядку правонаступництва після [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] отримав позивач як спадкоємець за заповітом складеного 28.01.2005 року на його користь, однак нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї) у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за ним право на земельні частки (пай) площею 2,35 га, посвідчені сертифікатами на право на земельну частку серії ЧВ № 0201135 за реєстраційним №623 та серії ЧВ №0201120 за реєстраційним №592. Позивач на призначені судові засідання не з`явився, однак від його імені діяв представник [PERSON] який подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач на призначені судові засідання свого представника не направляв, однак від відповідача надійшла заява, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради, також зазначивши, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] . До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай) площею 2,35 га, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Прикордонник», посвідчене сертифікатом серії ЧВ №0201120 виданого на підставі розпорядження Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів під №592, що підтверджується довідкою Герцаївської ДРА в Чернівецькій області №14/26-1300 від 13.11.2019 року, копією розпорядження №243-р від 05.07.1999 року а також ксерокопією сторінки з книги реєстрації сертифікатів на право власності на частку (пай) що видаються відносно майна ВАТ «Прикордонник». Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідок виконавчого комітету Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №№ 2901, 2903 від 10.10.2019 року, №944 від 10.03.2020 року судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] являлися діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які спадщину не приймали. Своєчасно прийняв спадщину її чоловік [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За життя останнім не оформлено правовстановлюючі документи на успадковане майно. Водночас, як вбачається зі Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за №00024689744, 26.07.1960 року, виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецьокї області був зареєстрований шлюб за актовим записом №24 між [PERSON] та [PERSON] , що відрізняється від прізвища спадкодавців зазначених у свідоцтвах про смерть відносно [PERSON] , який помер [INFO] , серії [NUMBER] а також [PERSON] , яка померла [INFO] , серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входить земельна частка (пай) загальною площею 2,35 га на підставі сертифікату серії ЧВ №0201135, яке перебуває в колективній власності ВАТ «Прикордонник», виданого відповідно до розпорядження Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року, зареєстрованого 30.08.1999 в книзі реєстрації сертифікатів під № 623, що підтверджується довідкою Герцаївської ДРА в Чернівецькій області №14/26-1300 від 13.11.2019 року, копією розпорядження №243-р від 05.07.1999 року а також ксерокопією сторінки з книги реєстрації сертифікатів на право власності на частку (пай) що видаються відносно майна ВАТ «Прикордонник». З матеріалів спадкової справи відносно спадкового майна [PERSON] №2/2013 судом встановлено, що 28.01.2005 року ним складено заповіт, яким заповів на користь позивача [PERSON] все своє майно і все на що буде мати право за законом. В свою чергу позивач прийняв спадщину за заповітом шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Осіб які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. Постановою приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Опришко С.І. №475/02-31 від 26.11.2019 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищенаведені земельні частки (пай) посвідчені сертифікатами серії ЧВ №020135 та серії ЧВ №0201120, мотивуючи ненаданням оригіналів правовстановлюючих документі на спадкове майно а також відсутністю належних доказів укладення шлюбу між спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] а саме розбіжностями між прізвищами спадкодавців поданих у свідоцтвах про смерть та витягу за ДРАЦС про реєстрацію шлюбу, де їх прізвище зазначено « [PERSON] ». Вищенаведені сертифікати були втрачені, що підтверджується оголошенням в газеті «Gazeta de Gerta» від 11.10.2019 року про втрату сертифікатів серії ЧВ №020135 та серії ЧВ №0201120 та визнання їх недійсним. Державні акти на право власності на земельні ділянки відповідно до вказаних сертифікатів на ім`я спадкодавців не видавалися, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області №29-24-0.72-309/2-20 від 24.01.2020 року. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. У частині першій статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З пояснень самого позивача та також свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі, який був зареєстрований 26.07.1960 року виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом №24. Водночас під час реєстрації шлюбу була допущена помилка при написанні прізвища сторін, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] », яка не підлягає виправленню після смерті самих осіб. Враховуючи наведене, у суда відсутні підстави сумніватися у реєстрації 26.07.1960 року шлюбу між спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] під актовим записом №24, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині встановлення факту реєстрації шлюбу підлягають задоволенню, що потрібно позивачу з метою оформлення спадкових прав на успадковане [PERSON] спадкове майно та набуті права після смерті дружини [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) або сертифікат було втрачено. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач зазначає, що на ім`я [PERSON] , та [PERSON] були видані сертифікати на право на земельні частки (паї) серії ЧВ №020135 та серії ЧВ №0201120, які перебували у колективній власності ВАТ «Прикордонник» в с. Тернавка Герцаївського району Чернівецької області, які зареєстровані в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку Герцаївської районної державної адміністрації під №№592 та623, проте вказані сертифікати були втрачені, що в судовому засіданні знайшло свого підтвердження. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця особи спадкоємцю, який має право на земельну частку (пай), не передбачено. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця [PERSON] у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельні частки (паї) є звернення спадкоємиця з вимогою про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікати на право на земельні частки (паї) серії ЧВ №020135 та серії ЧВ №0201120 на право на земельні частки (паї), що перебували в колективній власності ВАТ «Прикордонник», розміром по 2,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, видані на підставі розпорядження Герцаївської РДА №243-р від 05.07.1999 року, зареєстровані в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) за №№ 623, 592 дійсно були втрачені, позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та в свою чергу за життя прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , однак за життя не оформив правовстановлюючі документи на спадкове майно, за життя державні акти на земельні ділянкам (паї) на підставі сертифікатів на ім`я спадкодавців не видавався, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємицю особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, позивачем фактично набуто право на земельні частки (паї), у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що іншого способу захисту своїх прав окрім визнати, за аналогією закону в порядку ст. 392 ЦК України за позивачем право на земельні частки (паї), немає. Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved