Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом і просив визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] від 05.08.2011 на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], площею 0,1194 га., з кадастровим номером [NUMBER], виданий [PERSON]; скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис за № 051060001000219 про реєстрацію виданого [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] площею 0,1194 га., з кадастровим номером [NUMBER], та зобов'язати [PERSON] повернути вищевказану земельну ділянку у розпорядження Ладижинської міської ради; судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування позову позивач повідомив, що проведеною прокуратурою Вінницької області перевіркою виявлено порушення законодавства при видачі [PERSON] вищевказаного державного акту. Так, в державному акті не зазначено номера рішення Ладижинської міської ради від 04.07.2008 року, а згідно протоколу 24 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради від 04.07.2008 року № 24 на зазначеній сесії розглядалось 5 питань щодо надання земельних ділянок у власність та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки, 4 з яких стосувались видачі державних актів іншим особам, прізвища яких зазначено у відповідних рішеннях і протоколі сесії, а 1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери без зазначення конкретних осіб. За результатами розгляду вказаного питання Ладижинською міською радою прийнято рішення № 892 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери», яке не пов'язано з видачею державного акта на право власності на земельну ділянку відповідачу, а регулює зовсім інші відносини. В даному рішенні не зазначено відомостей про площу землі, громадян, яким слід видати державні акти, а також в ньому не зазначено про наявність до нього певних додатків. Крім того, земельну ділянку відповідачу передано за рахунок земель водного фонду - прибережної захисної смуги річки Південний Буг в порушення вимог статей 58-61 Земельного кодексу України. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] не заперечував проти ухвалення заочного рішення; позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, виходячи з тих підстав, що державний акт на право власності на земельну ділянку відповідачу видано за відсутності волевиявлення Ладижинської міської ради. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Представник Ладижинської міської ради - Власенко Л.В. заперечила проти задоволення позову. На підставу своїх заперечень повідомила, що Ладижинською міською радою на 24 сесії 5 скликання було прийняте рішення № 892 від 04.07.2008 року про видачу відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку, проте орган, який виготовив державний акт про право власності відповідача на земельну ділянку, допустив технічну помилку, - у вказаному державному акті не зазначив номер рішення Ладижинської міської ради, на підставі якого він був виданий. З огляду на це вважає, що державний акт виданий відповідачу у відповідності до вимог закону. Проти заочного рішення не заперечувала. Представник Держземагенства - Маценко Ю.О. позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Проти заочного рішення не заперечувала. Враховуючи думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради. Згідно статтею 116 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Інструкції "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі", затвердженої наказом Держкомземму від 04.05.1999, № 43 (в редакції на час отримання земельної ділянки відповідачем) державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У судовому засіданні встановлено, що державний акт серії [NUMBER] від 05.08.2011 на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], площею 0,1194 га., з кадастровим номером [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051060001000219, виданий [PERSON] без відповідного рішення Ладижинської міської ради. Даний факт підтверджується сукупністю наступних доказів. З ксерокопії державного акту серії [NUMBER] від 05.08.2011 на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], площею 0,1194 га., з кадастровим номером [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051060001000219, видно, що він виданий на підставі рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання від 04.07.2008 року, проте номер самого рішення в державному акті не зазначено. З ксерокопії протоколу №24 двадцять четвертої сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 04.07.2008 року видно, що на цій сесії було прийнято 48 рішень, за номерами: з 854 по 902 включно. В жодному із цих рішень питання щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] вирішувалося. З пояснень представників Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин Власенко Л.В. та Маценко Ю.О. видно, що підставою видачі державного акту на право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] було рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання № 892 від 04.07.2008 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери» З ксерокопії рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання № 892 від 04.07.2008 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери», на яке посилаються представники Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин, видно, що в ньому було зазначено: «видати громадянам Державні акти на право власності на земельні ділянки, що розташовані на території м. Ладижин». Проте в даному рішенні не зазначено прізвищ, імен, по батькові осіб, яким видавалися державні акти на право власності на земельну ділянку; не зазначено площ, адрес, цільового призначення земельних ділянок; не зазначено про наявність до нього певних додатків. З ксерокопії протоколу №24 двадцять четвертої сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 04.07.2008 року видно, що рішення № 892 було прийняте з порушенням основних принципів місцевого самоврядування: законності, гласності, підзвітності та відповідальності перед територіальною громадою, передбачених ст.4 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні». У ньому не зазначено прізвища, імена, по батькові осіб, яким видавалися державні акти на право власності на земельну ділянку; не зазначено площ, адрес, цільового призначення земельних ділянок; не зазначено скільки депутатів проголосувало «за», скільки «проти», скільки «утрималось»; не зазначено чи додавалися до цього рішення додатки, які б усунули вище зазначені недоліки. Свідок [PERSON] суду показав, що додатки до рішення № 892 депутатам не надавались; на засіданні сесії питання про видачу державного акту громадянину [PERSON] не обговорювалося. Дане рішення було прийняте без оголошення осіб, яким необхідно видати державні акти. Так як громадянин [PERSON] не проживав в місті Ладижин, то він обов'язково запам'ятав би факт видачі йому державного акту і звернув би на це увагу, оскільки за дві каденції він пам'ятає лише один випадок надання земельної ділянки громадянину, який не проживав, але працював у місті Ладижин, і цим громадянином відповідач не був. Свідок [PERSON] суду показала, що в тому разі, коли в рішенні не зазначаються особи, яким видаються державні акти, площа, адреса земельних ділянок, то до такого рішення обов'язково виготовлюються та додаються додатки, в яких висвітлюються усі ці питання. Додаток до рішення є його невід'ємною частиною, яка підписується міським головою, або нею, як секретарем міської ради, та зберігається разом з рішенням. В разі виготовлення додатків до рішення про це обов'язково зазначається в самому рішенні. Вона особисто не бачила додатків до рішення № 892. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також представники Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у місті Ладижин Власенко Л.В. і Маценко Ю.О. суду показали, що вони не знають громадянина [PERSON] і їм не відомо в якій соціальній сфері міста Ладижин він працював. В рішеннях Ладижинської міської ради щодо набуття громадянами права власності на земельні ділянки повинна міститися інформація про громадян, яким передаються ділянки у власність, а якщо цього не має, то повинні додаватися додатки з цією інформацією. Ці докази суд приймає до уваги так, як вони зібрані з дотриманням вимог законів, ніким не оскаржуються і не суперечать один одному. Дані докази доводять той факт, що Ладижинською міською радою не приймалось рішення про видачу відповідачу державного акту серії [NUMBER] від 05.08.2011 на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], площею 0,1194 га., з кадастровим номером [NUMBER]. Суд не приймає до уваги покази представників Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин Власенко Л.В. та Маценко Ю.О. про те, що підставою видачі державного акту на право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] було рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання № 892 від 04.07.2008 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери» з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представниками Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин, незважаючи на численні судові засідання по даній справі, не надано будь-яких доказів прийняття Ладижинською міською радою рішення про видачу саме відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку; не надано додатку до рішення № 892 від 04.07.2008 року з якого було б видно, що відповідачу надано у власність земельну ділянку. Заперечення представників Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин, крім вище приведених доказів, спростовується і усталеною практикою прийняття рішень з земельних питань Ладижинською міською радою, яка була досліджена та вивчена судом під час розгляду справи. Так, з ксерокопії протоколу №24 двадцять четвертої сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 04.07.2008 року видно, що підпунктами 14.1 - 14.17 пункту 14 було вирішено аналогічні земельні питання з яких було прийнято 16 рішень, за номерами: з 869 по 885 включно. В них зазначено прізвища, імена, по батькові осіб, яким видавалися державні акти на право власності на земельну ділянку; зазначено площі, адреса, цільове призначення земельних ділянок; зазначено скільки депутатів проголосувало «за», скільки «проти», скільки «утрималось»; Рішення приймалися по кожній особі окремо. З ксерокопії рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 № 868 від 04.07.2008 року «Про надання земельних ділянок у власність», яке було досліджено в судовому засіданні, зазначено, що земельні ділянки передаються у власність громадянам згідно додатку. Із додатку до цього рішення видно, що він затверджений міським головою; в ньому міститься інформація прізвищ, імен, по-батькові громадян, яким надаються вказані вище ділянки, їх домашня адреса, місце розташування земельної ділянки, її загальна площа та цільове призначення. Суд не приймає до уваги ксерокопію додатку до рішення № 892, надану представником міської ради, оскільки вона підписана не посадовою особою міської ради, не затверджена міським головою, чи секретарем ради. Хто, коли і де виготовив цю ксерокопію додатку нікому не відомо. Крім того, суду не надано оригіналу додатку до рішення, а лише його копія. Де знаходиться оригінал додатку до рішення представник міської ради пояснити не змогла. Наявність додатку до рішення № 892 спростовується показами свідка [PERSON], який категорично ствердив, що такого додатку до рішення не надавалось. Суд не приймає до уваги заперечення представників Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин Власенко Л.В. та [PERSON] про те, що даний спір не можливо розглянути до розгляду кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013010000000064 від 25.03.2013 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.1 ст.357 КК України, що знаходиться на даний час у провадженні Бершадського районного суду Вінницької області, та до розгляду адміністративної справи у Вінницькому окружному суді щодо законності рішення № 892, з таких підстав. В цьому судовому засіданні, вище приведеними доказами доведено, що державний акт серії [NUMBER] від 05.08.2011 на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], площею 0,1194 га., з кадастровим номером [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 051060001000219, виданий [PERSON] без відповідного рішення Ладижинської міської ради. А відповідно до правової позиції Верховном Суду України, висловленої в постанові від 04.06.2014 року (справа № 6 - 46 цс 14), визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Звідси слідує, що спірний державний акт, оскільки він прийнятий з порушенням вимог закону, можливо визнавати недійсним окремо від рішень. Суд не приймає до уваги рішення Верховного Суду України, надане представником Ладижинської міської ради Власенко Л.В., оскільки цим рішенням оспорювався державний акт, виданий на підставі рішення міської ради, а в цій справі державний акт оскаржується у зв'язку з тим, що міська рада рішення про видачу державного акту відповідачу не приймала, цей акт видано без волевиявлення міської ради. Отже, у судовому засіданні доведено, що земля вибула із власності держави незаконно. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля,яка знаходиться в межах території України, є об'єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Пунктом 4 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ст. 387 ЦК України власник має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Під час судового розгляду судом не досліджувались викладені позивачем у позовній заяві обставини про передачу відповідачу земельної ділянки за рахунок земель водного фонду - прибережної захисної смуги річки Південний Буг в порушення вимог статей 58-61 Земельного кодексу України, оскільки дані обставини є предметом розгляду кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013010000000064 від 25.03.2013 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.1 ст.357 КК України, що знаходиться на даний час у провадженні Бершадського районного суду Вінницької області. Усі заперечення представників Ладижинської міської ради та відділу Держземагенства у м. Ладижин Власенко Л.В. та [PERSON] суд розцінює як неналежне виконання своїх службових обов'язків з метою захисту не інтересів громадян територіальної громади, а захистом приватних інтересів посадових осіб, які здійснили видачу державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу без рішення сесії Ладижинської міської ради. Зважаючи на те, що під час судового розгляду був встановлений факт видачі відповідачу державного акту на право власності на земельну ділянку з порушенням вимог закону, а саме без відповідного рішення міської ради, суд вважає, що в даному випадку, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення Ладижинській міській раді буде належним та самостійним способом поновлення порушених прав територіальної громади на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 6 - 15, 88, 208 - 215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved