Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після померлих батьків відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна, однак позивач звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, отримала відмову у його видачі в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів не спадкове майно. В судове засідання представник позивача не з'явився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від Щербанівської сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. У разі смерті власника майна державна реєстрація проведена бути не може, так як припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві зареєстрованих у встановленому законом порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла - [PERSON] та [INFO] помер [PERSON], які є батьками позивачки - [PERSON]. Також встановлено, що після смерті спадкодавців: [PERSON] та [PERSON], на території Щербанівської сільської ради в [ADDRESS] залишилось спадкове нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка загальною площею - 0,13 га надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель. За життя спадкодавці: [PERSON] та [PERSON] заповіту не залишили. У встановлений законом термін єдина спадкоємиця за законом [PERSON] звернулася до Полтавської райдержнотконтори для оформлення своїх спадкових прав на вищевказане спадкове нерухоме майно, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно та рекомендовано звернутися до Полтавського районного суду з відповідною заявою. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно п.п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК ). Також встановлено, що за життя спадкодавці право власності на належний їм житловий будинок у встановленому законом порядку не оформили, оскільки мали між собою суперечки та в 1992 року розлучилися, але до дня смерті проживали разом у спадковому будинку. Згідно технічного паспорта виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» від 03.04.2017, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташовані: житловий будинок - літ. А-1, гараж - літ. Б, сарай - літ. Б1, літня кухня - літ.Б2,б, сарай - літ. БЗ, сарай - літ.бі, погріб - літ. 62, вбиральня - літ. В, літній душ - літ. Г, навіс - літ. Д, колодязь - № 1, ворота, хвіртка, огорожа - № 2-6. Згідно технічного паспорта спадковий житловий будинок 1975 року побудови, не є самочинним будівництвом. Як встановлено, житлова прибудова зазначена у технічному паспорта літ.А1-1 є самовільною, недобудованою, збудованою з порушеннями, знаходиться у непридатному для експлуатації стані та після оформлення спадкових прав на житловий будинок у встановленому чинним законодавством порядку, не включається до спадкового майна та буде демонтована. Будівництво спадкового житлового будинку здійснювалося спадкодавцями: [PERSON] згідно свідоцтва на забудову № 438, зареєстрованого під № 305 у виконкомі Щербанівської сільської ради та на підставі рішення виконкому Полтавської районної ради № 571 від 18 грудня 1975 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Щербанівською сільською радою 01 березня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1397, земельна ділянка загальною площею - 0,13 га надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована в с. Розсошенці Щербанівської сільської ради належить [PERSON]. Відповідно архітектурно-будівельного висновку, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] придатні для подальшої експлуатації за призначенням. Згідно акту-схеми земельної ділянки, згідно запису № 1656 земельно-кадастрової книги Щербанівської сільської ради, у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка загальною площею - 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно довідки № 1601 від 02 березня 2017 року, виданої Щербанівською сільською радою, згідно запису в по господарській книзі № 18, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON], належить 1/2частина житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Згідно довідки № 1600 від 02 березня 2017 року, виданої Щербанівською сільською радою, згідно запису в по господарській книзі № 18, особовий рахунок [NUMBER], [PERSON], належить ? частина житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Відповідно довідок № 1513 та № 1514 від 27 лютого 2017 року, виданих Щербанівською сільською радою, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та до дня смерті постійно проживали у спадковому житловому будинку разом із своєю дочкою [PERSON]. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2010 року, [PERSON] призначена опікуном [PERSON]. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем, як за спадкоємцем за законом права власності на спадкове нерухоме майно після померлих батьків На підставі викладеного, ст.ст. 25, 325, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ,

Outcome: approved