Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позову зазначає, що [INFO] у неї народився син - [PERSON] . Під час народження дитини, позивач, плануючи створити повноцінну сім`ю, вписала в свідоцтво про народження дитини його біологічного батька - [PERSON] . Однак сімейне життя з відповідачем не склалося, з моменту народження дитини відповідач у вихованні, спілкуванні та розвитку дитини участі не брав. В подальшому, відповідач в присутності нотаріуса виявив своє волевиявлення про відмову від прав на сина та не заперечення щодо його усиновлення. На підставі викладено позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав, так як його одностороння відмова від батьківства згідно законодавства неможлива. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги, підтримує. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом достовірно встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , та його батьком зазначено [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки ЖРЕО Дніпровського району м.Києва та Договору оренди будинку вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 12.04.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прискокою І.Г., відповідач - батько [PERSON] , [INFO] відмовився від прав на нього та надав згоду на те, що [PERSON] буде усиновлений. Відповідно до висновку комісії з питань захисту дитини при виконкомі Глевахівської ОТГ Васильківського району від 25.10.2019 року, комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 65 СК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. ( пункт 16) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей та ні. Зазначені фактори, як кожен окремо, так в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Отже, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач неналежним чином виконує свої обов`язки по утриманню та вихованню сина, не спілкується з ним, не здійснює належного догляду за ним, не створює належних умов для його проживання, фізичного та розумового розвитку та фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Крім того, відповідач відмовився від прав на сина, що засвідчено нотаріально посвідченою заявою. Таким чином, аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved