Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Виноградівської міської ради, у якому просили визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами - за кожним у 1/3 частині, оскільки таке набуте ними шляхом спадкування за законом, однак через відсутність правовстановлюючого документу на будинок оформити спадщину у нотаріальному порядку вони не можуть. В судове засідання на судовий розгляд справи сторони не з'явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивачі подали до суду письмову заяву, у якій просять розглянути справу без їх участі. Від відповідача до суду надійшла заява, у якій відповідач просить розглянути справу без їх участі. Дослідивши подані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення та є необхідними для вирішення спору, суд встановив наступне. Встановлено, що [INFO] року у м.Виноградові Закарпатської області помер [PERSON], останнє місце проживання якого було [ADDRESS]. Заповіту не складав. Позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом: [PERSON], як дружина, та [PERSON], [PERSON], як діти. Позивачі постійно проживали разом із померлим до його смерті, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Виноградівської міської ради №3624 від 12.12.2013 року. Встановлено, що за життя [PERSON] на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] відведеній йому за Договором від 27.10.1988 року, на підставі Рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради народних депутатів від 30.08.1988 року №269, для будівництва житлового будинку, на підставі дозволу на здійснення будівельних робіт, наданого районним архітектором, звів житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, 1990 року побудови, загальною площею 186,2 кв.м., житловою 77,1 кв.м., літня кухня літ.Б, гараж літ.В, ворота №1, огорожа №2. Будинок завершено будівництвом. Однак правовстановлюючого документу на будинок після завершення його будівництва [PERSON] не виготовив. Дані обставини підтверджуються Довідкою КП Виноградівське РБТІ від 21.09.2013 року №545, Технічним паспортом на садибний житловий будинок [ADDRESS] виготовленим станом на 21.09.2013 року, Будівельним паспортом на забудову земельної ділянки в [ADDRESS] від 1988 року. Встановлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, яка письмово повідомила спадкоємцям, що у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок оформити у нотаріальному порядку спадщину немає можливості. Спадкоємцям роз'яснено право вирішити питання у судовому порядку. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами ЦК України від 2003 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України від 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] не оформив, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування. Відповідно до роз'яснень Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд; Лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Однак, згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивачів, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved