Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що в травні 2018 року на адресу проживання матері [PERSON] (далі - Позивач) надійшов супровідний лист та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56317266 від 03.05.2018р., постановлена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем при примусовому виконанню виконавчого напису № 18266 від 11.09.2017р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Вказує, що 11.09.2017р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович вчинив виконавчий напис за реєстровим № 18266 (далі - Виконавчий напис), яким: запропонував стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - Відповідач/Стягувач) заборгованість, яка виникла по Договору кредиту № 36/05-60 від 01 червня 2006 року (далі - Кредитний договір), боржником за яким є Позивач; строк платежу по Кредитному договору настав; Боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 19 грудня 2014 року по 19 червня 2017 року; сума заборгованості складається з: строкова заборгованість - 67 899,77 доларів США; прострочена заборгованість - 50 949,00 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих % - 352,41 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 138461,65 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 257 662,83 доларів США та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що Виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства України, а тому має бути визнаний Судом таким, що не підлягає виконанню, згідно наступного. Звертає увагу, що на дату вчинення Виконавчого напису - 03.05.2017р. заборгованість Позивача перед Відповідачем не була безспірною, оскільки, вказана в Виконавчому написі заборгованість порахована невірно, без врахування фактичних платежів, здійснених Позивачем на погашення Кредитного договору. Позивач не отримував від Відповідача жодних вимог чи листів про погашення заборгованості по Кредитному договору в розмірах, зазначених у Виконавчому написі, не обізнаний з такою заборгованістю та не погоджував зі свої сторони зазначену заборгованість, оскільки, вважає її безпідставною. Зазначає про те, що нотаріус в порушення вимог законодавства при вчиненні Виконавчого напису не перевірив факту наявності чи відсутності між сторонами спору щодо заборгованості, чим були порушені вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач не отримував від Відповідача попередньої письмової вимоги про усунення порушення шляхом добровільного погашення Відповідачем заборгованості в розмірах, що вказані в Виконавчому написі, а отже, у Відповідача були відсутні правові підстави позасудового звернення на грошові кошти з Відповідача за Кредитним договором. Позивач не отримував від Відповідача у відповідності з вказаними вимогами законодавства жодних письмових вимог про усунення порушення у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на заборгованість за Кредитним договором у разі невиконання цієї вимоги. Крім того, Виконавчий напис не відповідає вимогам закону за змістом. Виконавчий напис містить невірне місце проживання боржника, а отже, не відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 4 Глави 16 Розділу 2 Порядку за змістом. Так, у Виконавчому написі зазначене невірне місце реєстрації Позивача: [ADDRESS] . Хоча, зареєстрованим місцем проживання Позивача вже понад три роки є: [ADDRESS] . Стверджує, що про це Відповідачу достеменно було відомо, вказана інформація була наявна у Відповідача, оскільки, повідомлялася останньому, надавався паспорт з пропискою. Однак, Відповідач умисно зазначив в Виконавчому написі неактуальне місце реєстрації Позивача, щоб позбавити останнього права на належний захист своїх законних прав та інтересів на стадії виконавчого провадження. Крім того, Виконавчий напис не містить даних щодо місця роботи Позивача, що також не відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 4 Глави 16 Розділ Порядку за змістом. Позивач також наголошує на основних умовах, при яких повинен вчинятися виконавчий напис, а саме: наявність первинних документів, що підтверджують заборгованість, що повинні бути оформлені у відповідності до вимог статті 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Стягувач має проінформувати боржника про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису, що повинно підтверджуватися відповідними письмовими доказами. Обов`язкова перевірка нотаріусом наявності або відсутності спору між сторонами щодо заборгованості. Однак, при вчиненні оспорюваного Виконавчого напису ці вимоги діючого законодавства дотримані не були. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., за реєстровим № 18266, щодо звернення стягнення загальної суми заборгованості в розмірі 257 662,83 доларів США, таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати покласти на Відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання свого предстанвика не направив, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. До суду направили клопотання, за змістом якого просять розгляд справи проводити без її участі, в задовленні позову відмовити з урахуванням раніше поданого відзиву. В судове засідання третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду направив заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі на підставі наявних в матеріалах справи документів. В судове засідання третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 11.09.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем на вимогу ПАТ «Укрсоцбанк» було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18266 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за період з 19.12.2014 року по 19.06.2017 року, яка складається з: строкова заборгованість - 67 899,77 доларів США; прострочена заборгованість - 50 949,00 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих % - 352,41 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 138461,65 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 257 662,83 доларів США та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. Як вбачається з вказаного виконавчого напису, останній вчинено у зв`язку із наявною заборгованістю, що виникла по Договору кредиту № 36/05-60 від 01.06.2006 року, боржником за яким є [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , стягувачем: ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». На підставі виконавчого напису, вчиненого 11.09.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, що зареєстрований в реєстрі за № 18266 та заяви Стягувача, 03.05.2018 року приватним виконавем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження №56317266. Разом з тим, 03.05.2018, 04.06.2018 року приватним виконавцем здійснено арешт майна та грошових коштів боржника, про що винесено відповідні постанови, для подальшого звернення на них стягнення у межах суми 257662,83 доларів США, що еквівалентно 6739188,58 грн. на момент відкриття виконавчого провадження, в тому числі, щодо стягнення з боржника (Позивача) виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. на адресу [PERSON] , зазначену у виконавчому написі, направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження. Відомості щодо отримання останнім копії зазначеної постанови відсутні. Як видно з наданих нотаріусом Суду копій документів, які були надані йому Відповідачем для вчинення Виконавчого напису, містяться: заява про вчинення Виконавчого напису від 11.09.2017р., підписана представником Стягувача [PERSON] ; Кредитний договір (Договір кредиту № 36/05-60 від 01.06.2006 р., Додаткова угода б/н від 31.07.2009р.); Виписки по особовому рахунку, починаючи з 04.03.2011р., підписані представником стягувача [PERSON] ; Довідка-розрахунок заборгованості станом на 19.06.2017р., підписана представником стягувача [PERSON] ; Вимога про усунення порушень; Вимога про добровільне виселення від 18.07.2017р. (2 екз. на 2 адреси) з повідомленням, зокрема, про суму заборгованості за Кредитним договором, необхідність її сплати протягом 30 днів та попередження, в випадку не сплати заборгованості, про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок відповідно до Закону України «Про іпотеку» шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вказані вимоги підписані представником Стягувача І.О. Котницьким. Доказів направлення цінним листом саме цих вимог та їх отримання Позивачем не надано. Таким чином, з вказаних документів випливає, що Відповідач через Виконавчий напис не стягнув з Позивача заборгованість за основним зобов`язанням - Кредитним договором. Пунктом 6.2. Кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо Сторони не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом переговорів, то такий спір підлягає передачі на розгляд суду. Тобто, Позивач та Відповідач в Кредитному договорі погодили виключний порядок примусового стягнення заборгованості через суд. На момент укладення між Позивачем та Відповідачем Кредитного договору станом на 01.06.2016р. та додаткової угоди до нього станом на 31.07.2009р. стягнення заборгованості провадилося у безспірному порядку на підставі виконавчих написів у відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в редакції Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р. Згідно Переліку в редакції Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р. стягнення грошової заборгованості передбачалося виключно за нотаріально посвідченими угодами п. 1 - нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, між Позивачем та Відповідачем договірні відносини виникли в 2006 році, коли між ними був укладений Кредитний договір. Отже, для стягнення заборгованості за Кредитним договором застосовується законодавство, що діяло станом на дату його укладення, тобто станом на 01.06.2016р. А станом на 01.06.2016р. діяв Перелік в редакції Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р., який не передбачав стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в простій письмовій формі. Право стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів виникло лише 26.11.20014р., коли постановою КМУ від 26.11.2014р. за № 662 було внесено зміни до Переліку, згідно з якими, зокрема, Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». І лише в цьому розділі було передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Крім того, Постанова КМУ від 26.11.2014р. за № 662, яка допускала стягнення заборгованості через виконавчий напис за кредитними договорами не в нотаріальній формі, станом на дату вчинення Виконавчого напису - 11.09.2017 була скасована в судовому порядку: 20.03.2015р. постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014р., зокрема, в частині розділу «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»; 22.02.2017р. постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014р., зокрема, в частині розділу «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»; 01.11.2017р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/800/6492/17 К/800/7651/17 постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017р. залишено без змін. Таким чином, на дату укладення Виконавчого напису - 11.09.2017р. було судове рішення, яке набрало законної сили - Постанова Київського адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017р., яким визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р., зокрема, в частині розділу «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, стягнути заборгованість з Позивача за Кредитним договором Відповідач мав би право виключно у випадку, якби Кредитний договір був нотаріально посвідчений, однак, як зазначалося вище Нотаріусу для вчинення Виконавчого напису було надано Кредитний договір в простій письмовій формі. А отже Виконавчий напис вчинено з порушенням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999р., ст.ст. 39, України «Про нотаріат» та ч. 1 ст. 58 Конституції України. Однак, як слідує з даних Нотаріусом документів, які надавалися для вчинення виконавчого напису, зокрема, виписки з особового рахунку Позивача, видно, що Відповідач незаконно включив в такі виписки та відповідно в розрахунок заборгованості періоди заборгованості за 2011 рік, оскільки, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана з підписом боржника про його отримання. Як встановлено судом, позивач не погоджувався з розміром заборгованості, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, заборгованість не є безспірною. Крім того, позивач не отримував від Відповідача попередньої письмової вимоги про усунення порушення шляхом добровільного погашення заборгованості в розмірах, що вказані в Виконавчому написі. Вказане кореспондується з висновками, що містяться в Постанові Верховного суду при вирішенні справи № 320/7932/16-ц від 06.05.2020 року. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами направлення боржнику та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій та пункту 4.1.1 договору іпотеки. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця. Аналогічний висновок міститься у висновках Великої Палати Верховного Суду по справі № 645/1979/15-ц від 23.06.2020 року. Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, №296/5, ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved