Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області (далі ВДВС Знам'янського МРУЮ), в якому просить скасувати арешт на 1/3 частину квартири, яка належить йому на праві приватної власності і розташована за адресою: [ADDRESS], який накладений 30 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Знам'янського МРУЮ Ткаченком М.М. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт 1/3 частки вказаної квартири та внести відповідні дані до вищезазначеного реєстру про зняття арешту. Свої вимоги обґрунтував тим, що має у власності 1/3 частку житлової квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Інші 2/3 частки вказаної квартири належать на праві власності його дочці [PERSON] Наразі з дочкою вирішили продати вказану квартиру і знайшли вже покупця, при цьому при підготовці документів їм стало відомо, що стосовно нього є обтяження на 1/3 частину вказаної квартири. У подальшому у ВДВС Знам'янського МРУЮ йому повідомили, що 30 липня 2012 року ВДВС Знам'янського МРУЮ на все його майно було накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення матеріальної шкоди в сумі 3487 грн. 91 коп. на користь ТДВ «Альянс України». 29 грудня 2012 року виконавче провадження закінчено та направлено за належністю до ВДВС Папаснянського РУЮ Луганської області на підставі п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 29 липня 2015 року виконавчих проваджень у ВДВС Знам'янського МРУЮ стосовно нього не має. Вказав, що раніше йому нічого не було відомо про накладення арешту, жодного повідомлення чи постанов про відкриття виконавчого провадження на його адресу не надходило, він працює, тож взмозі виплатити вказаний борг. Його спроби з'ясувати питання щодо виконавчого провадження у ВДВС Папаснянського РУЮ Луганської області, не дали бажаного результату, оскільки місто Папаснянськ знаходиться в зоні АТО. Так як у ВДВС Знам'янського МРУЮ, яким на його майно накладено арешт, відсутнє жодне виконавче провадження, просить суд вказаний арешт зняти в порядку ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки він позбавляє його можливості розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Позивач у сулове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу в його відсутності. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив як і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2/389/250/13, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка квартири [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 8,9,11-12, 28). Згідно з Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт ВДВС Знам'янського МРУЮ. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н від 30 липня 2012 року ВДВС Знам'янського МРУЮ, борг на ТДВ «Альянс Україна». Обтяження зареєстровано 08 листопада 2012 року (а.с. 29). З листа ВДВС Знам'янського МРУЮ вбачається, що 30 липня 2012 року ВДВС Знам'янського МРУЮ на все майно [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ТДВ «Альянс» матеріальної шкоди в сумі 3487 грн. 91 коп., накладено арешт. 29 грудня 2012 року виконавче провадження завершено відповідно до п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до ВДВС Попаснянського РУЮ. Станом на 29 липня 2015 року у ВДВС Знам'янського МРУЮ відсутні будь-які виконавчі провадження стосовно [PERSON] Арешт з майна позивача має бути знято в судовому порядку (а.с. 10). З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №2/389/250/13 за позовом ТДВ «Альянс Україна» до [PERSON] про відшкодування витрат вбачається, що 20 червня 2011 року у вказаній справі ухвалене заочне рішення, яким з відповідача на користь позивача стягнуто 3487 грн.91 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу. На підставі вказаного рішення 10 квітня 2012 року видано виконавчий лист. Проте, заочне рішення про стягнення з [PERSON] 3487 грн.91 коп. було скасоване 20 листопада 2012 року і в подальшому, а саме рішенням суду від 21 жовтня 2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Згідно зі статтею 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.60 Закону України "Про виконавче провадження"особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у нині діючій редакції Закону України, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до статті 2 цього ж Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Тобто судом з'ясовано, що наразі Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна вже не діє, однак відомості наявні у ньому можуть використовуватися державним реєстратором для встановлення наявності/відсутності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно. Так, Наказ Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року № 31/5«Про внесення змін і доповнень до нормативно-правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (із змінами) втратив чинність на підставі наказу цього ж Міністерства від 14.12.2012 № 1844/5. Крім того, зазначеним наказом визначено Порядок використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зокрема, пунктом 6 Порядку визначено, що перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об'єкт нерухомого майна або субєкта речових прав, їх обтяжень. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки накладення арешту на зазначене нерухоме майно порушує права позивача та позбавляє його можливості вільно розпоряджатися належним майном. На підставі викладеного, постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав»,

Outcome: approved