Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно, а саме: на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в ОАК «Жуляни» по пр. Повітрофлотському, 59, в м. Києві, який має загальну площу 17,3 кв.м., в порядку успадкування спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька, [PERSON], померлого [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON]. Позивач вказує, що після смерті спадкодавця, серед майна, яке належало йому на праві власності за життя залишилось: 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка складається з двох кімнат загальною площею 40,90 кв.м., у тому числі жилою 25.40 кв.м.; автомобіль марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № [NUMBER], 1973 року випуску; гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в ОАК «Жуляни» по пр. Повітрофлотському, 59 в м. Києві. Зазначено, що спадкодавець заповіту не залишив, тому єдиними спадкоємцями першої черги за законом, після його смерті стали його дружина - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Позивач пояснив, що [PERSON] написала заяву про відмову від спадщини на користь позивача. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. Зазначено, що 13.10.2004 державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири [ADDRESS], в подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № [NUMBER], 1973 року випуску. Пояснив, що у 2016 році позивач знову звернувся до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини за законом на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в ОАК «Жуляни» по пр. ГІовітрофлотському, 59 в м. Києві, однак державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Майданник І.В. 11.02.2016 було відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний гаражний бокс, оскільки за спадкодавцем не зареєстровано в установленому законом порядку право власності на це майно та відсутні правовстановлюючі документи. Позивач вказав, що в минулому на підставі ордеру № 92 від 21.01.1979, виданим ГБК «Жуляни», [PERSON], який був батьком спадкодавця та відповідно дідом позивача, отримав право на користування гаражним боксом [NUMBER], що знаходиться в ОАК «Жуляни» по пр. Повітрофлотському, 59 в м. Києві. В подальшому [PERSON] передав право на пай гаражному-кооперативі своєму сину, тобто спадкодавцю, який після сплати пайових внесків в повному обсязі став власником гаражного боксу та збирався провести державну реєстрацію своїх майнових прав, але не встиг цього зробити за свого життя. Пояснено, що після смерті спадкодавця, його єдиний спадкоємець - позивач, фактично вступив у користування спадковим гаражним боксом, проте до цього часу через недбалість раніше не займався оформленням його, як спадщини. Вказав, що майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного гаражного бокса не існує. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті [PERSON] немає. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання 22.11.2016 не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких при ухваленні рішення покладався на розсуд суду та просив справу слухати без їх участі. Третя особа Дев'ята київська нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду листа, в якому просила справу слухати без їх участі. Врахувавши письмові пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO], виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, громадянин [PERSON] помер [INFO] (а.с. 14). [PERSON] є сином померлого, та спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (зворотня сторона а.с. 47). З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON], оскільки на день смерті останнього [PERSON] проживав за однією адресою з померлим (а.с. 44). Встановлено, що 13.10.2004 позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 43). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2004, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Тищенко А.В., реєстровий №5-1881, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], є його син [PERSON], спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з 2/3 частин квартири, що знаходяться в [ADDRESS], 1/3 частина якої належала померлому особисто, 1/3 частину він фактично прийняв після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], та юридично не оформив своїх спадкових прав (а.с. 16). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину від 07.07.2011, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., реєстровий №1-1577, [PERSON] отримав у спадок після смерті [PERSON], автомобіль, марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, шасі [NUMBER] (а.с. 18). Згідно постанови державного нотаріуса Майданник І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №525/02-31 від 11.02.2016, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в ОАК «Жуляни» по просп. Повітрофлотському, 59 у м. Києві, після смерті його батька, [PERSON], у зв'язку з тим, що вказаний гаражний бокс на праві власності за померлим не зареєстрований (а.с. 21). З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті померлому належав гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в ОАК «Жуляни» по просп. Повітрофлотському, 59 у м. Києві, сума пайового внеску за гаражний бокс сплачена 15.05.1978 в повному обсязі, заборгованості перед Ослуговуючим авто гаражним кооперативом «Жуляни» [PERSON] не мав, що підтверджується довідкою ОАК «Жуляни» №16/01 від 16.08.2016 (а.с. 22). Згідно інформаційної довідки ГЖ-2015 №3624 від 05.11.2015, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, гаражний бокс [NUMBER] в ОАК «Жуляни» по просп. Повітрофлотському, 59 на праві власності не зареєстрований (а.с. 20). В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", яка регулювала порядок набуття права власності на майно в будинках житлово-будівельних кооперативів, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, на час сплати [PERSON] у повному обсязі суми пайового внеску у 1978 році за гаражний бокс ОАК «Жуляни» виникнення права власності на квартири, будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. Обов'язковість такої реєстрації була встановлена з набранням чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини першої статті 182 ЦК «право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації». За життя [PERSON] право власності на гаражний бокс відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстрував. Таким чином, нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадковий гаражний бокс відповідно до вимог статті 49 Закону «Про нотаріат», підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до статті 1218 ЦК України «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Частина друга статті 1223 ЦК України передбачає, що «у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу». Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК України «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Отже, до [PERSON], який є спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON], в установленому законом порядку прийняв спадщину, переходить право власності, яке мав спадкодавець на гаражний бокс [NUMBER] в ОАК «Жуляни» по просп. Повітрофлотському, 59, в м. Києві. Відповідно до статті 392 ЦК України «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». З аналізу зазначеної правової норми випливає, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні, докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Outcome: approved