Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 16 липня 2009 року зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Зазначає, що подружні відносини вони не підтримують і в провадженні Кіцманського районного суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу дитині на її утримання, та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча має таку можливість, так як інших непрацездатних утриманців в нього немає, а оскільки він має постійне місце роботи, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно до її повноліття. Позивачка в судовому засіданні змінила позовні вимоги, та просила суд стягнути аліменти з [PERSON] по 400 гривень щомісячно, оскільки він на даний час не має стабільного заробітку. Відповідач позовні вимоги визнав частково та подав заперечення на позов, в якому зазначив, що він матеріально не спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно, оскільки на даний час не працює та не займається підприємницькою діяльністю, внаслідок чого немає стабільного заробітку, а тому згідний сплачувати аліменти на дитину по 400 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що зміненні позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 26 січня 2010 року відповідач являється батьком: [PERSON], [INFO]. Суд виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, вважає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, інші обставини. Так, судом встановлено, що [PERSON] на даний час офіційно не працює, що підтверджується копією його трудової книжки, серії [NUMBER]. Щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, слід зазначити, що у системному зв'язку дані правовідносини регулюються:роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"- за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. На підставі викладених обставин та досліджених письмових доказів у справі, суд вважає, що відповідач, як батько дочки [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини, щомісячно до її повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що зміненні позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 75, 77, 79, 84, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved