Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що: -вони являються співвласниками будинку [ADDRESS] ; -крім них в даному будинку зареєстровані також відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , хоча вони вже більше 12 років не проживають за даною адресою; -однак, із невідомих їм причин відповідачі до цього часу зареєстровані в їх будинку і на неодноразові вимоги щодо зняття з реєстрації жодним чином не реагують; -все це створює їм, як законним власникам житла, певні незручності, крім того, позбавляє їх в певній мірі використовувати своє право власності, гарантоване їм законодавством України, у зв`язку з тим, що в їхньому будинку зареєстровані відповідачі; -при зверненні до Ізянської сільської ради про зняття з реєстраційного обліку відповідачів їм було відмовлено та роз`яснено, що існує певний порядок зняття з реєстрації, передбачений ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якого зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду /про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою/, свідоцтва про смерть, звернулися з позовом до суду та просять: визнати відповідачів такими, що втратили право на користування будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивачів [PERSON] надав до суду заяву /а.с.139/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивачів. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином /а.с.133-135,140-142/, письмово про причини неявки суд не повідомили, заперечень не надавали. Заяви про розгляд справи у їх відсутність від відповідачів до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виконавчого комітету Ізянської сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву /а.с.137-138/, згідно якої залишив розгляд справи на розсуд суду та просив розглянути справу у відсутність представника виконавчого комітету Ізянської сільської ради. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином /а.с.136/, письмово про причини неявки суд не повідомила, заперечень не надала. Заяви про розгляд справи у її відсутність від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Органу опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивачів, представника позивачів, відповідачів та представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] /а.с.9-12,70-72/. Згідно акту від 20 квітня 2018 року обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] в даному будинку, крім власників позивачів по справі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані також відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не проживають в цьому будинку 12 років /тобто з 2006 року/ /а.с.13-14,18/. Як вбачається з листа Служби у справах дітей Хустської РДА Закарпатської області /а.с.129-130/: головним спеціалістом сектору опіки і піклування служби у справах дітей Хустської РДА Снітар Н.В. та депутатом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області [PERSON] було здійснено виїзд за двома адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , та встановлено: -за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають співвласники будинку позивачі по справі, умови проживання хороші; -за адресою: [ADDRESS] проживають: відповідачі по справі: [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, та його дружина, умови проживання хороші /новострой/. Зі слів відповідача [PERSON] , яка є власницею цього будинку, вона не має можливості зареєструвати в цьому будинку своїх дітей: відповідачів [PERSON] та [PERSON] /разом з онуками відповідачами [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження/ у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, де вони проживають /будинок [ADDRESS] /. Всі вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але більше 12 років за цією адресою не проживають. Її донька відповідач по справі [PERSON] , 1991 року народження, разом зі своїми дітьми: відповідачами по справі: [PERSON] , 2009 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження, проживають в м.Хуст, точну адресу їх проживання, вона не знає, і в якій школі навчаються діти, вона також не знає.\~\~\~\~\~\~\~ Цей лист Служби у справах дітей Хустської РДА Закарпатської області підтверджується актами обстеження умов проживання /а.с.131-132/. Відповідно до ст.317 ЦК України: власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і подібне). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення. У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Відповідно ст.319 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.\~\~\~\~\~ Статтею 41 Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України: власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved