Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просили визнати за ними в порядку спадкування за законом по 1/2 частині права на земельну частку (пай) площею 2,86 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» с. Пекурівка Городнянського району Чернігівської області, яке за життя належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 046199, виданого Городнянською райдержадміністрацією Чернігівської області від 26 серпня 1996 року на підставі рішення від 31 травня 1996 року № 199, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 03.07.1996 року за № 223, після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що наведений пай належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Її спадщину прийняв [PERSON] , однак не оформив свої спадкові права і помер [INFO] , а його спадщину прийняв, але не оформив [PERSON] , який помер [INFO] . Його спадщину прийняли позивачі, які внаслідок відсутності належно оформленого сертифікату як правоустановчого документа позбавлені права оформити спадщину у нотаріуса. Ухвалою від 04.01.2021 року суд відкрив загальне позовне провадження у зазначеній справі (а.с.37-38). У судове засідання позивачі не з"явились, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач-правонаступник відзиву на позов не надав, заперечень не висловив, заявив клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.91). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Треті особи, надавши витребовувані судом матеріали, не подали вираженої згоди на участь у справі. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.36) [PERSON] померла [INFO] . На момент її смерті з нею був зареєстрований і проживав її чоловік [PERSON] , що доводиться довідкою Пекурівського старостинського округу № 8 Городнянської міської ради Чернігівської області № 356 від 08.12.2020 (а.с.17). За життя [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що доводиться свідоцтвом про одруження (а.с.33). Таким чином, [PERSON] є таким, що за свого життя фактично прийняв спадщину [PERSON] . Із досліджених в суді матеріалів, наданих відділом у Городнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с.18, 55-60) встановлено, що за життя [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 046199, виданого Городнянською райдержадміністрацією Чернігівської області від 26 серпня 1996 року на підставі рішення від 31 травня 1996 року № 199, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 03.07.1996 року за № 223 належало право на земельну частку (пай) площею 2,86 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря» с. Пекурівка Городнянського району Чернігівської області. У списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) [PERSON] значиться під номером [NUMBER] (а.с.58). Інформація, що була заміна сертифікату на державний акт про право власності, у справі відсутня. За наведених вище обставин право на такий пай увійшло до складу спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.34). Його спадщину прийняв [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, однак не оформив на своє ім"я сертифікат. [PERSON] помер [INFO] про що виконкомом Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області складено актовий запис № 12 від 26 червня 2013 року та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.14). На момент його смерті з ним були зареєстровані і проживали за адресою: [ADDRESS] позивачі, які для померлого були дружиною і сином (а.с.16). Так, родинні відносини позивачів із спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.11) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 229/2013 (а.с.68-77) встановлено, що позивачі прийняли спадщину [PERSON] , звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом. Дослідивши в судовому засіданні наведені вище документи в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позов обгрунтований і законний. Відповідно до п.11постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сертифікат на земельну частку ( пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі ( на місцевості). Оформити спадщину у нотаріуса позивачі позбавлені можливості, оскільки не можуть надати нотаріусу оригінал або дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай), про яку йдеться, як того вимагає пункт 4.12 розділу 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затвердженийнаказом Мін`юсту України № 296/5 від 22.02.2012 р. (зареєстрований у Мін`юсті України 22.02.2012 р. за № 282/20595), Таким чином, позивачі не мають можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину із-за відсутності сертифікату про право на земельну частку (пай), отже існує спір про право і права та інтереси позивачів порушуються, з незалежних від них причин, а тому підлягають судовому захисту. Відповідно доКонституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином, наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved