Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачі звернулись із позовом до відповідача, свої вимоги обґрунтовуючи наступним. Наприкінці січня 2014 р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON], як до власника [ADDRESS] що в м. Києві, з проханням на декілька місяців пожити в її квартирі та на цей час зареєструвати його місце проживання у вказаній квартирі. Як вказує представник позивача, перебуваючи в дружніх стосунках з [PERSON], позивач надала свою згоду на його проживання у власній квартирі та 04.02.2014 р. зареєструвала його місце проживання у власній квартирі, а 05.02.2014 р. відповідач вселився до квартири позивача, але прожив в ній тільки до 08.02.2014 р. Після чого повідомив позивача, що не буде більше проживати квартирі, тому що переселяється назад до свого будинку за адресою: [ADDRESS], також відповідач пообіцяв в найкоротші терміни знятись з місця реєстрації в квартирі позивача. Таким чином, відповідач будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Тому представник позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] та позбавити відповідача права користування вищевказаним житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги та просив суд тільки визнати відповідача втратившим право користування квартирою. Представник відповідач у судовому засіданні позов від імені свого довірителя визнала. Представник третьої особи № 1- відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явивсяё, надіслав свою заяву. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було з'ясовано судом, наприкінці січня 2014 р. відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON], як до власника [ADDRESS] що в м. Києві, з проханням на декілька місяців пожити в її квартирі та на цей час зареєструвати його місце проживання у вказаній квартирі. Відповідно до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Як з'ясував суд, позивач надала свою згоду на його проживання у власній квартирі та 04.02.2014 р. зареєструвала його місце проживання у власній квартирі, а 05.02.2014 р. відповідач вселився до квартири позивача, але прожив в ній тільки до 08.02.2014 р. Після чого повідомив позивача, що не буде більше проживати квартирі, тому що переселяється назад до свого будинку за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин з лютого 2014 р. підтверджується визнанням ним даного позову, а тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратила право користування [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved