Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитною лінією №004-10516-210613, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.06.2013 між сторонами укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №004-10516-210613, згідно з якою [PERSON] позивачем відкрито картковий рахунок №26253908877966 в національній валюті гривні, та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 43300 грн. 00 коп. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконував.Станом на 17.05.2017 має заборгованість в сумі 86215 грн. 48 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту 47600 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками 38615 грн. 48 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що кредитний договір він не підписував, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, тому жодних зобовязань перед позивачем немає. Просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки останній платіж здійснено 05.06.2014, а до суду позивач звернувся лише 14.06.2017, тобто поза межами трирічного строку. Крім того, пояснив, що 21.06.2013 в м. Олександрії Кіровоградської області у відділенні ПАТ «Дельта Банк» він дійсно отримав картку з пін-кодом, при цьому жодних документів, в тому числі заяви №004-10516-210613 не підписував. При отриманні картки надавав представнику банку копію власного паспорту, завірену ним особисто підписом. Підтвердив, що протягом 2013-2014 роківкористувався кредитними коштами в розмірах, зазначених у розрахунку позивача. Починаючи з четвертого кварталу 2013 року представники банку неодноразово в телефонному режиму наголошували йому на виникненні заборгованості за кредитом, на що він заперечував наявність будь-яких зобовязань, так як кредитного договору не підписував. До суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору не звертався, оскільки вважав, що пропустив строк на звернення. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов заяви №004-10516-210613. На підставі постанови Правління Національного банку України №664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважені ліквідатора банку» (з урахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №278 від 30.12.2015), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON] Згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.5 частини 2 Договору, банк відкриває клієнту картковий рахунок №26253908877966 в національній валюті України - гривні. Відповідно до п.2.3 частини 2 Договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 43300 грн. 00 коп. Пунктом 7.1 заяви №004-10049-140513 визначено, що складовою та невід'ємною частиною цієї пропозиції є Правила та [PERSON], з якими [PERSON] попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких він неухильно зобов'язався дотримуватись. Згідно з п.2.1 Частини 3 Договору, момент прийняття (акцепту) банком пропозиції [PERSON] щодо укладення договору, а отже моментом укладення договору на умовах, описаних вище в цій [PERSON] та Правилах, вважається дата відкриття банком Рахунку, визначеного у п.2.1 частини 2 цієї [PERSON]. Відповідно до п.2.4 частини 3 Договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 цієї [PERSON]. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій [PERSON], та не потребує підписання додаткових угод до цієї [PERSON]. Згідно з п.2.5 частини 3 Договору, до підписання відповідачем [PERSON] він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення ліміту кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Тарифами на обслуговування платіжних карток, затвердженими Рішенням Тарифного комітету АТ «Дельта Банк» протокол №16 від 15.04.2014, передбачено, що держатель картки зобовязаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу (ОМП), який складається з частки обовязкового погашення тіла кредиту (2% від суми використаних коштів станом на день Розрахунку), нарахованих процентів за кредит (0,0001% та 42,00%), процентів за недозволений овердрафт (48,00%), штрафу за прострочену заборгованість (0,01%, але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення) та суми заборгованостей минулих періодів. З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та сплачував платежі до 05.06.2014, про що зазначено у графах «сплачено» та «знято», проте належним чином свої зобовязання не виконував і станом на 17.05.2017 має заборгованість в сумі 86215 грн. 48 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 47600 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 38615 грн. 48 коп. Під час розгляду справи відповідач заперечував проти позову та зазначив, що\~кредитний договір з позивачем він не укладав та не підписував, на підтвердження своїх заперечень просив суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 18.12.2017 клопотання відповідача було задоволено та по справі призначено судову почеркознавчу експертизу підпису позичальника у заяві. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 05.03.2018 № 9/10/18-27 підпис від імені [PERSON] у заяві №004-10516-210613 від 21.06.2013 виконаний рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, підпис виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Положення\~статті 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню. Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір в судовому порядку недійсним не визнавався, доказів протилежного відповідачем не надано, отже договір є дійсним та обовязковим до виконання. Згідно з пунктами 3,4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. На виконання вказаної норми під час розгляду справи відповідачу судом було розяснено його право на звернення до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, на що останній зазначив, що на даний час не бажає звертатись до суду з таким позовом. З огляду на викладене, суд вважає, що кредитний договір, укладений між сторонами, є оспорюваним правочином. Разом з тим, оскільки відповідач не звертався до суду з позовом про визнання його недійсним, отже, за правилами презумпції правомірності правочину, кредитний договір є правомірним. Питання щодо підписання відповідачем кредитного договору не відноситься до предмету заявленого позову про стягнення заборгованості за договором, оскільки позов про визнання цього договору недійсним у встановленому порядку відповідач не заявляв. Тому висновок судової почеркознавчої експертизи\~не має правового значення по даній справі та суд не приймає його як належний і допустимий доказ у справі. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2\~ст. 89 ЦПК). Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено у письмовій формі та підписано сторонами, про що свідчить\~заява №004-10516-210613 від 21.06.2013. Відповідачем здійснювалося погашення кредиту, що свідчить про факт укладення кредитного договору та визнання ним зобовязань щодо погашення заборгованості. Факт його укладення також підтверджується копією паспорта відповідача, наданого останнім позивачу та засвідченого підписом та власноручним написом «копія вірна», що він і підтвердив у судовому засіданні. Крім того, факт укладення кредитного договору підтверджується розрахунком заборгованості в частині сплачених платежів та зняття готівки, який повністю узгоджується з поясненнями відповідача, наданими в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що він не підписував заяву №004-10516-210613 від 21.06.2013, оскільки такі доводи повністю спростовуються дослідженими письмовими доказами та розцінює це як спосіб ухилення від виконання взятих на себе зобовязань. Положенням ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України,\~підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлений факт невиконання відповідачем зобов'язань за договором та наявності кредитної заборгованості. Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд відзначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Частиною 1 ст.258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, п.14.3 Розділу 14 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" визначено, що строк позовної давності щодо вимог повернення кредиту, сплати процентів, плат, комісій, неустойки (штрафів, пені) по договору за продуктом банку та цими Правилами складає 50 років. Згідно з п.7.1 частини 3 Договору, відповідач погодився з тим, що складовою та невід'ємною частиною цієї [PERSON] є Правила та [PERSON], з якими він попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких він неухильно зобов'язується дотримуватися. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Частиною 1 ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що сторонами було погоджено строк позовної давності щодо вимог повернення кредиту, сплати процентів, плат, комісій, неустойки (штрафів, пені) по договору за продуктом банку, який становить 50 років. Крім того, п.2.4 частини 3 Договору визначено, що кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами та не потребує підписання додаткових угод. Враховуючи вищевикладене, суд не може погодитись з клопотанням відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, а тому воно задоволенню не підлягає. Згідно зі ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитною угодою відповідно до умов заяви №004-10049-140513 від 21.06.2013 щодо повернення кредитних коштів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного, ст.ст.11, 256, 257, 258, 261, 267, 526, 527, 530, 610, 612, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: approved