Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач, наказом №4 від 16.01.2007 року був прийнятий на роботу будівельником на Потаське хлібоприймальне підприємство ДП Державної акціонерної компанії «Хліб України». 01.04. 2008 року наказом №23а був переведений на посаду інженера з експлуатації устаткування газових обєктів. 12 квітня 2016 року позивач був звільнений із займаної посади Потаського хлібоприймального підприємства ДП Державної акціонерної компанії «Хліб України» на підставі наказу № 15/1 К за п.1. ст. 36 КЗпПУ за угодою сторін. Розрахунок на день звільнення з позивачем відповідач по справі не зробив. Згідно довідки від 23 травня 2016 року за № 86 заборгованість з виплати заробітної плати складає 6826 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати нараховану позивачу заробітну плату в день звільнення, з відповідача на користь позивача відлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4222 грн., згідно розрахунку. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку: заробітна плата за лютий\~2016 року - 2\~662, 80 грн., за березень 2016 року 1\~876,06 грн. Кількість відпрацьованих днів за лютий - березень 43. 2662,80+1876,06 : 43 = 105,55 грн. Таким чином середній заробіток склав 105,55 грн. Кількість днів затримки розрахунку: квітень -13; травень - 19; червень - 8, всього 40 днів. 40 х 105, 55 грн. = 4222 грн., у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні змінив позовні вимоги в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та просив суд стягнути з відповідача 5826 грн. 49 коп. заборгованості, в решті позовні вимоги залишив без змін та підтримаав їх в цілому. Представник Потаського ХПП ДП ДАК "Хліб України" в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що позивач наказом №4 від 16.01.2007 року був прийнятий на роботу будівельником на Потаське хлібоприймальне підприємство ДП Державної акціонерної компанії «Хліб України». 01.04. 2008 року наказом №23а був переведений на посаду інженера з експлуатації устаткування газових обєктів. (а.с.6.). 12 квітня 2016 року позивач був звільнений із займаної посади Потаського хлібоприймального підприємства ДП Державної акціонерної компанії «Хліб України» на підставі наказу № 15/1 К за п.1. ст. 36 КЗпПУ за угодою сторін (а.с.4). Судом встановлено, що розрахунок на день звільнення з позивачем відповідач по справі не зробив. В судовому засіданні строни не заперечували даний факт. Згідно довідки від 23 травня 2016 року за № 86 заборгованість з виплати заробітної плати складає 6826 грн. 49 коп. (а.с.6). Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 2 цієї статті при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд приймає як належний розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку: заробітна плата за лютий\~2016 року - 2\~662, 80 грн., за березень 2016 року 1\~876,06 грн. Кількість відпрацьованих днів за лютий - березень 43. 2662,80+1876,06 : 43 = 105,55 грн. Таким чином середній заробіток склав 105,55 грн. Кількість днів затримки розрахунку: квітень - 13; травень - 19; червень - 8, всього 40 днів. 40 х 105, 55 грн. = 4222 грн. Позивач в судовому засіданні зазначив, що бажає стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4222 грн. лише за 43 дні затримки, тобто до часу подання позову до суду, а не до дня винесення рішення по справі. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. На підставі викладеного,

Outcome: approved