Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням - будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що її донька, відповідач по справі, зареєстрована у вказаному будинку, але з 1994 року у ньому не проживає, речей її немає, нагляд за домоволодінням не здійснює та не оплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача в її будинку створює перешкоди у здійсненні прав позивача щодо користування та розпорядження майном, тому позивач вимушена звернутися до суду. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позов визнає. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється співвласником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.11.1993 року (а.с. 4). Іншими співвласниками є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У вказаному будинку, згідно довідки Супрунівської сільської ради № 2393 зареєстровані позивач, дочка позивача [PERSON], син позивача [PERSON], невістка [PERSON] та онук [PERSON] ( а.с. 5 ). Відповідач з 1994 року у вищевказаному домоволодінні не проживає, пошти на вказану адресу не отримує, нагляд за домоволодінням не здійснює та не оплачує комунальні послуги. Вказаний факт зафіксовано в акті обстеження від 24.05.2018 (а.с. 10), який посвідчено Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'і власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування в житловому приміщенні, а реєстрація відповідача в будинку позивача порушує його право на вільне володіння та користування власністю, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved