Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачкою має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з ним та знаходиться на його утриманні. Їхня сім»я фактично розпалася на початку 2013 року. З цього часу він самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхнього сина. Відповідачка ухиляється від виконання свого обов»язку щодо утримання, оскільки матеріально своїй дитині відповідачка не допомагає, участі у його вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов»язків, які покладені на неї законом як матері дитини. Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON], [INFO], яка народилася с. Іларіонове, Синельниківського району, аліменти на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. До початку відкритого судового засідання позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить суд справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO], серія [NUMBER], актовий запис №45 від 12.07.2000 року і сторони по справі є його батьками. (а.с.4). Згідно довідки від 27.04.2015 року виданої виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району, вбачається, що [PERSON], 1976 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS], з сином [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні.(а.с.6). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 13.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved