Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 13694,66 грн., 3000 грн. маральної шкоди та судовий збір. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . 19 вересня 2020 близько 23 години 50 хвилин він виявив у санвузлі та кладовій своєї квартири залиття із вище розташованоїквартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] .Він одразу ж піднявся поверхом вище та намагався поспілкуватися з власником квартири [ADDRESS] , однак на його дзвінки та стук у двері ніхто не відчинив, хоча незважаючи на пізній час, у вікнах зазначеної квартири було світло.Він намагався декілька днів зв`язатися та поспілкуватися з відповідачем, щоб він пояснив причини залиття та у добровільному порядку відшкодував завдану шкоду. Однак, останній зустрічей уникав та не бажав спілкуватися.Одночасно він звернувся до обслуговуючої будинок організації - Житлово-експлуатаційної дільниці № 303 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» щодо обстеження мого помешкання на предмет встановлення обсягу пошкоджень та причин залиття.Комісією ЖЕД-303 у складі: заступника начальника Санець І.М., майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , 30вересня 2020 складено акт обстеження квартири [ADDRESS] , відповідно до якого встановлене наступне:в туалетній кімнаті стеля та стіни (шпалери вітчизняного виробництва)руді плями приблизно - 1,0 кв.м.;в кладовій стеля (шпалери вітчизняного виробництва) руді плями відзалиття приблизно 0,3 кв.м.Комісією обстежено внутрішньо будинкові інженерні мережі холодного, гарячого водопостачання та каналізаційна система будинку, які знаходяться в задовільному технічному стані, витоки відсутні.Відповідно до висновку комісії залиття квартири [ADDRESS] відбулося із квартири [ADDRESS] у зв`язку із проведенням мешканцями квартири [ADDRESS] робіт по переобладнанню та переплануванню ванної кімнати.Крім того, власнику квартири [ADDRESS] , було запропоновано питання відшкодування збитків, нанесених внаслідок залиття квартири, вирішувати з власником квартири [ADDRESS] згідно чинного законодавства.Відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на поточний ремонт квартири [ADDRESS] від 02.11.2020, складеного інженером-проектувальником [PERSON] , кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури серія АР за № 012704, виданий 27.12.2016 Атестаційною архітектурно-будівельною комісією ВГО «Гільдія проектувальників у будівництві», - майнова шкода, завдана залиттям квартири, визначається як вартість відновлювального ремонту. Вартість відновлювального ремонту визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт.Вартість ремонтно-будівельних робіт та кошторисна заробітна плата (розмір майнової шкоди), які необхідно виконати для усунення встановлених на момент обстеження пошкоджень в квартирі [ADDRESS] , що виникли в результаті залиття, згідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонтно- відновлювальних від 02.11.2020 робіт складає 13 694 грн. 66 коп.Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складає - 13 694 грн. 66 коп.Крім того, в результаті залиття квартири з вини відповідача, позивачу спричинено і моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності, неможливості нормального користування ним, зокрема негативних емоціях та переживання з приводу пошкодження квартири водою, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Хвилювання та думки про те, як відновити свою квартиру тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі. В квартирі відчувається сирість, запах плісені.Заподіяну моральну шкоду позивач оцінюю в грошовому вимірі у розмірі 3 000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву, де останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляд, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Судом встановлено, що [PERSON] , є співвласником квартири [ADDRESS] . Інший співвласник квартири [ADDRESS] [PERSON] померла [INFO] . Комісією ЖЕД-303 у складі: заступника начальника Санець І.М., майстра технічної дільниці [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , 30вересня 2020 складено акт обстеження квартири [ADDRESS] , відповідно до якого встановлене наступне: в туалетній кімнаті стеля та стіни (шпалери вітчизняного виробництва) руді плями приблизно - 1,0 кв.м.; в кладовій стеля (шпалери вітчизняного виробництва) руді плями від залиття приблизно 0,3 кв.м. Комісією обстежено внутрішньо будинкові інженерні мережі холодного, гарячого водопостачання та каналізаційна система будинку, які знаходяться в задовільному технічному стані, витоки відсутні. Відповідно до висновку комісії залиття квартири [ADDRESS] відбулося із квартири [ADDRESS] у зв`язку із проведенням мешканцями квартири [ADDRESS] робіт по переобладнанню та переплануванню ванної кімнати. Таким чином, вказаним вище актом про залиття квартири [ADDRESS] встановлено, що залиття квартири позивачів відбулося з вини власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до Локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на поточний ремонт квартири [ADDRESS] від 02.11.2020, складеного інженером-проектувальником Легкодуховою Тетяною Михайлівною, кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури серія АР за № 012704, виданий 27.12.2016 року Атестаційною архітектурно-будівельною комісією ВГО «Гільдія проектувальників у будівництві», - майнова шкода, завдана залиттям квартири, визначається як вартість відновлювального ремонту. Вартість відновлювального ремонту визначається як вартість ремонтно-будівельних робіт.Вартість ремонтно-будівельних робіт та кошторисна заробітна плата (розмір майнової шкоди), які необхідно виконати для усунення встановлених на момент обстеження пошкоджень в квартирі [ADDRESS] , що виникли в результаті залиття, згідно Зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонтно- відновлювальних від 02.11.2020 робіт складає 13 694 грн. 66 коп. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності...... Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає також сплачені позивачами при зверненні до суду грошові суми судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved