Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.07.1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис в Книзі реєстрації актів про одруження за №116 від 27.07.1997 року; - їхніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] залишити проживати разом з нею, до досягнення ними повноліття; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]"; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що останній час відносини між нею та відповідачем почали поступово погіршуватися. Підставами для цього стали втрата взаєморозуміння, почуттів, виникнення обопільної неприязні та розчарування. Відповідач відмовляється піклуватися про збереження сімейних відносин, ігнорує почуття любові, дружби, поваги, взаємодопомоги. Відповідач взагалі перестав забезпечувати утримання їхньої сім'ї. Відповідач залишив без належної батьківської уваги їхню дитину, унеможливив нормальне спілкування з нею та поклав обов'язок утримання їхньої сім'ї лише на неї. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Такі обставини почали відображатися на міцності їхніх сімейних стосунків, які почали поступово руйнуватися. У свою чергу це і призвело до фактичного розпаду їхньої сім'ї. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про свідчать поштові повідомлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 1997 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №116, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.4, 5) сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їх дітей, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем, при зверненні до суду з даним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією №66 від 05.01.2016 року. Зважаючи на те, що відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються у тому числі і з судового збору, тому, на виконання вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved