Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 14 липня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 вересня 2011 року між ним та селянським (фермерським) господарством «Сонячне» (далі СФГ «Сонячне») був укладений договір оренди землі № 482, відповідно до якого [PERSON] передав в оренду земельну ділянку площею 6,7127 га, що належить останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] Зазначеним договором було передбачено, що орендодавець передає строком на 15 років в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського призначення, а відповідно до п. 9.1 договору орендна плата вноситься в грошовій формі: не менше 3% нормативної грошової оцінки землі та в натуральній формі відповідно до п. 9.2. Позивач посилається на те, що сторони домовилися про змішану форму оплати орендної плати поєднану готівковою й безготівковою (натуральною) формою оплати так і відповідними послугами. Згідно п. 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься в грошовій формі - до 01 липня наступного року, після кожного року оренди; в натуральній до 31 грудня поточного року. Однак відповідач не видав (не сплатив) грошову форму оплати позивачеві за 2014-2016 роки, трактуючи істотні умови договору на власний розсуд, а саме, що орендна плата повинна сплачуватися тільки у грошовій (готівковій) або тільки у натуральній формі. Тобто в альтернативній формі, що суперечить вимогам п. 9 договору, яким поєднано як грошову так і натуральну форму оплати. У результаті неналежного виконання договірних обовязків СФГ «Сонячне» позивачеві не сплачено 14771 грн. 85 коп. заборгованості по сплаті орендної плати за 2014, 2015, 2016 роки та 5730 грн. 76 коп. пені за неналежне виконання договірних зобовязань за 2015 рік, за період з 01 липня 2016 року по 24 липня 2017 року, та 425 грн. 28 коп. пені за неналежне виконання договірних зобовязань за 2016 рік, за період з 01 липня 2017 року по 24 липня 2017 року, а всього 20927 грн. 89 коп., які він просить стягнути на його користь. Крім того, в звязку з систематичним порушення відповідачем умов договору оренди землі №482 від 29 вересня 2011 року, в частині сплати грошової форми орендної плати, прохав розірвати договір оренди землі. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов в повному обсязі пославшись на обґрунтування викладене в позовній заяві. Представник відповідача СФГ «Сонячне», в судовому засіданні прохала відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем умови договору оренди виконуються належним чином, та прохала долучити до матеріалі справи оригінал розписки позивача від 19 серпня 2016 року, на підтвердження виплати орендної плати відповідачем за 2013-2016 роки (а.с. 136). Суд, заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2011 року між позивачем та СФГ «Сонячне» був укладений договір оренди землі № 482, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 6,7127 га, що йому належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] строком на пятнадцять років (а.с 9-12, 14). Даний договір 06 грудня 2012 року був зареєстрований відділом Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області за № 122508054000445. Між позивачем та відповідачем також було складено акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, згідно якого [PERSON] передав відповідачу належну йому земельну ділянку (а.с. 13). Укладений договір оренди землі № 482 був прийнятий сторонами до виконання і фактично виконується на протязі тривалого часу, та продовжує діяти і в період розгляду справи судом, оскільки строк його дії не закінчився. Пунктом 9 зазначеного договору оренди передбачено форму та розмір орендної плати. А саме: згідно п.п. 9.1 було передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі: не менше 3% нормативної грошової оцінки землі та згідно п. 9.2 в натуральній формі: зерно фуражне 1800 кг, хліб 150 шт., борошно 75 кг, макаронні вироби 20 кг, крупа 20 кг, олія 25 кг, солома 1000 кг, оранка городів 0,35 га, мясо свинини 6 кг, сало 6 кг, гусятина 10 голів, та ритуальні послуги 2000 грн. Згідно пункту 11 укладеного договору було передбачено, що орендна плата вноситься в такі строки: а) в грошовій формі до 01 липня наступного року після кожного року оренди; б) в натуральній до 31 грудня поточного року. Підпунктом г пункту 29 договору оренди зазначено, що орендар зобовязаний своєчасно сплачувати орендну плату. На період укладання даного договору оренди спірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року зі змінами та доповненнями на день укладання договорів оренди, Цивільним Кодексом України та Земельним кодексом України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, якою затверджено типову форму договору оренди земельної ділянки. Згідно положень ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на дату укладання договору), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Під час розгляду справи судом було встановлено, що оскільки на час укладання договорів оренди землі закон дозволяв існування трьох видив орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, а також дозволяв поєднання різних форм орендної плати, то сторонами в договорі оренди землі № 482 було поєднано дві з них, а саме: грошову та натуральну форми орендної плати, що не суперечило ст. 22 чинного в 2011 році Закону України «Про оренду землі». Тому суд вважає, що відповідач за умовами укладеного договору зобовязався виплачувати орендодавцю як грошову так і натуральну форму орендної плати, оскільки саме такі умови в частині форми орендної плати та способу її виплати були визначені сторонами при укладенні договору та протягом строку дії договору за взаємною згодою сторін не змінювались. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи представника відповідача, щодо належного виконання договору оренди земельної ділянки, судом не приймаються, оскільки з наданої представником відповідача розписки, щодо отримання позивачем повністю орендної плати за 2013-2016 роки, не вбачається ні за яким договором оренди земельної ділянки отримана орендна плата, ні в якому розмірі, в якій формі, грошовій чи натуральній. У звязку з чим суд вважає, що даний доказ є неналежним доказом виконання відповідачем своїх зобовязань за договором оренди. При цьому, суд зауважує, що належним доказом виконання договору оренди земельної ділянки, щодо сплати орендної плати є відомість про сплату орендної плати з відміткою дати сплати, розміру, а також підпису про одержання від орендодавця. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і при визначенні розміру заборгованості по орендній платі відповідача суд виходить з такого. Судом було встановлено, що згідно п. 9.1 договорів оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі не менше 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка, згідно наданих відповідачем витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в 2014 році складала 131360 грн., в 2015 році 164107 грн., в 2016 році 196928 грн. (а.с. 16, 17, 31). Тому розмір орендної плати в грошовій формі за 2014 рік складав 3940 грн. 80 коп., а за 2015 рік 4923 грн. 21 коп., за 2016 рік - 5907 грн. 84 коп., що в загальному розмірі складає 14771 грн. 85 коп. У звязку з чим суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості підлягають задоволенню. Крім того, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений факт не сплати відповідачем позивачу орендної плати за 2015 рік, 2016 рік то позовні вимоги про стягнення пені за 2015-2016 роки в частині заборгованості по сплаті орендної плати в грошовій форм також підлягають задоволенню. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати в строки визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, оскільки відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2015 рік до 01 липня 2016 року та за 2016 рік до 01 липня 2017 року, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за кожен день прострочення до строку який заявляє позивач в своєму позові, тобто до 24 липня 2017 року в розмірі: за несплату орендної плати за 2015 рік за період з 01 липня 2016 року по 24 липня 2017 року, тобто 388 дня 5730 грн. 76 коп., за несплату орендної плати за 2016 рік за період з 01 липня 2017 року по 24 липня 2017 року -425 грн. 28 коп. У звязку з чим, на користь позивача з відповідача загалом підлягає стягненню 20927 грн. 89 коп. Що стосується вимог про розірвання договору оренди, то дані вимоги також підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами і застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченого договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Виплата орендарем орендної плати за договором є основним обов'язком відповідача, невиконання якого суд вважає є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини є в силу Закону України "Про оренду землі" підставами для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 509, 510, 526, 530, 549, 651, 792 ЦК України; ст.ст. 93, 96 ЗК України; ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та

Outcome: approved