Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який вказав, що він є власником нерухомого майна в м. Обухові Київської області. В середині 2019 року готуючи папери для відчуження нерухомого майна позивач звернувся до приватного нотаріуса Обухівського району Київської області, яка при відкритті державних реєстрів виявила, що на все його майно накладений арешт, а тому вона не має можливості оформити відповідний правочин. Даний арешт був накладений постановою Відділу Державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області 03 квітня 2015 року в зв`язку з виконанням постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 17 лютого 2015 року про стягнення з пзивача на користь держави штрафу в сумі 8500 грн. На данний час штраф сплачено в повному обсязі. Позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, на що йому було відмовлено, тому позивач просить в судовому порядку припинити обтяження на належне майно. Ухвалою Обухівського районного суд Київської області від 07 жовтня 2019 у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання представника не направив, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , є власником нерухомого майна в м. Обухові Київської області. Для відчуження нерухомого майна позивач звернувся до приватного нотаріуса Обухівського району Київської області, яка при відкритті державних реєстрів виявила, що на все його майно накладений арешт, а тому вона не має можливості оформити відповідний правочин. Даний арешт був накладений постановою відповідача 03 квітня 2015 року в зв`язку з виконанням постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 17 лютого 2015 року про стягнення з позивача на користь держави штрафу в сумі 8500 грн.. Однак штраф в сумі 8500 грн. був сплачений 28 травня 2015 року, що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи. На підставі даних квитанцій позивач звернувся до відповідача про зняття арешту, але останній своїм листом №15591 від 27 вересня 2019 року повідомив, що відомості про накладення арешту на все майно позивача були знищені, а тому для зняття арешту необхідно звернутися до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.1,2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей15,16 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України « про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках завершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 59 ч. 2 абз. 2 Закону України "Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене та

Outcome: approved