Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що реєстрація відповідачів на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права на користування та розпорядження майном та тягне додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивач не зявився, попередньо надавши суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглядати без її участі на підставі наявних у ній доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявились, не повідомивши про причини своєї неявки та їх поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин, за згодою позивача проводиться заочний розгляд справи. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперчували. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до рішення Полтавського районного суду від 09 березня 2017 року за позивачем, [PERSON], в порядку спадкування після бабусі, [PERSON], - визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Гожули, вул.Вербова, 31 Полтавського району Полтавської області. Також встановлено, що 28 березня 2017 року право власності на житловий будинок зареєстровано державним реєстратором Полтавської райдержадміністрації - [PERSON]., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки Гожулівської сільської ради №02- 31/256 від 01.02.2017 року, встановлено, що в житловому будинку за адресою: с.Гожули, вул.Вербова, 31 Полтавського району Полтавської області зареєстровані в якості квартирантів сім»я з чотирьох осіб : - Жлассі [PERSON], [INFO], дружина; - Жлассі [PERSON] [PERSON], [INFO], чоловік; - Жлассі [PERSON], [INFO], син; - Жлассі [PERSON], [INFO], дочка. Як встановлено, за життя бабуся позивача, [PERSON], на прохання вище вказаних осіб дала згоду на їх реєстрацію в її житловому будинку ще до 2011 року. Як встановлено, відповідачі з малолітніми дітьми в будинку жодного дня не проживали і не користувалися ним, за комунальні послуги не сплачували, їх речей в будинку немає, що підтверджується Актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 21.04.2017 року, який підписаний депутатом Гожулівської сільської ради [PERSON] та мешканцями с.Гожули - [PERSON] і [PERSON] На даний час місце перебування відповідачі не відомо, в зв'язку з чим позивач позбавлений можливості вирішити питання зняття з реєстраційного обліку відповідачів в позасудовому порядку, так як їхня реєстрації у даному будинку є перешкодою для позивача у вільному розпорядженню своїм майном. Отже, єдиним способом зняти відповідачів з реєстраційного обліку є визнання їх в судовому порядку такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: с. Гожули, вул.Вербова, 31 Полтавського району Полтавської області, в зв'язку з чим і позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом ст.ст. 71,72 ЖК України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено факт того, що відповідачі разом із своїми дітьми втратили право користування житловим приміщення на підставі їх відсутності більше одного року у будинку, розташованому за адресою: с. Гожули по вул. Вербова, 31 Полтавського району Полтавської області. За таких обставин суд вважає, що відповідачі разом із своїми дітьми втратили право користування житловим приміщенням за адресою: с. Гожули по вул. Вербова, 31 Полтавського району Полтавської області, оскільки хоч вони і зареєстровані за даною адресою, однак фактично ніколи не проживали і їх місце знаходження не відоме. На підставі викладеного та

Outcome: approved