Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2006 року він працює на посаді юриста в ТОВ «Експотрейд». Також позивач вказав, що з травня 2011 року по 30.08.12 р. товариством частково нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата. Позивач зазначив про те, що приблизно 22.04.2013 відповідачем було запропоновано йому звільнитись заднім числом - вереснем 2012 року та прийнятись на роботу знов нинішнім числом, що було обґрунтовано тяжким становищем товариства та з метою уникнення обов'язкових платежів, сплати страхових внесків до пенсійного фонду, штрафних санкцій за прострочення виплат заробітної плати та інших обов'язкових платежів. Однак, позивач відмовився від вказаної пропозиції, після його йому було сказано, щоб він звільнився з 30.04.2013, на що він погодився за умови, що буде сплачено всі обов'язкові платежі та страхові внески товариством. Позивач також зазначив, що 24.04.13 р. він звернувся до Пенсійного фонду Печерського району у м. Києві про надання індивідуальних відомостей про нараховану заробітну плату за 2011-2013 звітні роки. Позивач зазначив, що з відомостей випливає, що в період з 01.05.2011 року по 30.08.2012 року нараховувалась заробітна плата, тобто були відрахування до Пенсійного фонду, але на руки по відомості під розпис не видавались, а з 01.09.2012 року по 30.04.2013 року не нараховувалась і не видавалась. Крім того, позивач вказав на те, що з 2009 по 2012 року він не перебував у чергових відпустках підряд. Також позивач вказав, що 07.05.2013 року ним була подана заява до Державної інспекції з питань праці, а 08.05.2013 року його не було допущено до робочого місця. Крім того, позивач вказав, що 08.05.2013 року відповідачу ним було направлено засобами поштового зв'язку заяву про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та іншими вимогами щодо видачі трудової книжки, виплати заробітної плати та інших компенсацій. 14.06.2013 лист був повернутий у зв'язку з неотриманням адресатом та спливу строку зберігання. Позивач вказав, що відповідач навмисно не отримав лист, оскільки знав про зміст листа, оскільки відповідачем був направлений лист позивачу від 13.05.13 р., який позивач отримав 22.05.2013. Позивач також зазначив, що 29.05.2013 ним було подано заяви до ДПІ у Печерському районі м. Києва та Державної податкової міліції у Печерському районі м. Києва щодо проведення перевірки, виявлення порушень щодо несплати податків та обов'язкових платежів, що випливають з трудових відносин, а також щодо можливості порушення кримінального провадження відносно не сплати податків та затримання виплати заробітної плати більше ніж на один місяць. 26.06.13 р. позивач отримав лист від Податкової інспекції Печерського району, в якому підтверджується заборгованість ТОВ «Експотрейд» по заробітній платі з квітня 2011 року по квітень 2013 року на загальну суму 24258,43 грн., а також зазначено, що дані кошти є депонованими. Позивач також вказав, що в ході проведення слідчих дій та напередодні допиту генерального директора ТОВ «Експотрейд» 02.09.2013 відповідачем було сплачено поштовим переказом на ім'я позивача суму в розмірі 7334,07 грн., однак дані дії були здійсненні без письмової вказівки позивача, а також без повідомлення про намір та розмір суми, яку хочуть виплатити. Крім того, позивач зазначив про те, що відповідачем було заявлено, що позивача було звільнено за прогул відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 6/1 від 07.05.2013, а відповідні документи надіслав поштою, що позивач вважає незаконним. Вислані поштою наказ, трудова книжка позивачем не отримувались, через що тільки 30.10.2013 офіційно завірену копію наказу було отримано від слідчого. У зв'язку з тим, що відповідачем були вчинені протиправні та незаконні дії, що порушили трудові права позивача, останній звернувся до суду та просив визнати наказ № 6/1 від 07.05.2013 року про його звільнення з посади юриста за прогул п. 4 ст. 40 КЗпП України - незаконним в частині причини звільнення з роботи та дати звільнення. Також позивач просив змінити формулювання причин його звільнення з посади юриста на «звільнений за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України» та вважати звільненим з 30.04.2013 року. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь депоновану заробітну плату в розмірі 16924,36 грн. за період з 01.05.2011 по 30.04.2013, а також просив стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за невикористані щорічні відпустки в розмірі 3960 грн. за 2009, 2010, 2011, 2012 роки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених вище, просив позов задоволити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що позивач не ставився до виконання обов'язків належним чином, а також зазначав про те, що позивач був відсутній на робочому місці більше трьох годин, у зв'язку з чим і був звільнений. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Наказом № 25 від 01.07.2006 [PERSON] був прийнятий на посаду юриста з 01.07.2006 з окладом згідно штатного розкладу (т. 1 а.с. 75). 01.04.2013, 02.04.2013,04.04.2013, 05.04.2013, 08.04.2013, 09.04.2013, 10.04.2013, 12.04.2013, 15.04.2013, 17.04.2013, 18.04.2013, 19.04.2013 були складено акти №1-12 відповідно, в яких зазначено, що юрист [PERSON]. був відсутній на роботі (т. 1 а.с.а.с. 81-89, 91-93). Крім того, в актах зазначено про те, що згідно роз'яснень генерального директора [PERSON], у зазначений час, юрист [PERSON]. не мав доручень про виконання трудових зобов'язань поза межами офісу підприємства. Про наявність поважних причин, що пояснюють відсутність на роботі, ні напередодні, ні протягом робочого дня [PERSON] жодними засобами зв'язку не повідомляв. В акті № 1 від 01.04.2013 (т. 1 а.с. 81) вказано, що за інформацією начальника підрозділу охорони [PERSON], [PERSON] отримав ключ від свого робочого кабінету о 11-50 год., здав ключ та залишив робоче місце о 13-30, про що було здійснено відповідні записи у журналі обліку робочого часу. Також в актах від 08.04.2013, 09.04.2013, 19.04.2013 вказано, що [PERSON] отримував ключ від робочого кабінету, після деякого часу здавав його та залишав робоче місце. Згідно даних актів від 02.04.2013, 04.04.2013, 05.04.2013, 10.04.2013, 12.04.2013, 15.04.2013, 17.04.2013, 18.04.2013, [PERSON] ключ від свого кабінету не отримував, в журналі обліку робочого часу не реєструвався. В судовому засіданні було встановлено, що в офісі ТОВ «Експотрейд» наявна власна охорона та для того, щоб потрапити на робоче місце в робочий кабінет позивач мав взяти ключ та розписатись в журналі з зазначенням дати та часу. Теж саме позивач мав зробити, коли покидав робоче місце. Однак, представником відповідача вказаний журнал виходу на роботу наданий не був та було зазначено, що такі дані не збереглись, журнал був втрачений при переміщенні товариства в інше приміщення. Крім того, процедура запису в журнал не була обов'язковою, оскільки разом з позивачем в його робочому кабінеті працювала ще одна особа, а розпис був необхідний лише при взятті та сдачі ключа. В ході судового розгляду справи представником відповідача були надані накази про проведення службового розслідування. Так, в наказі від 15.04.2013 за № 8 (т. 1 а.с. 90) зазначено про те, що на підставі інформації, отриманої від підрозділу охорони товариства, співробітники [PERSON] та [PERSON] систематично порушували трудову дисципліну перебуваючи на робочому місці замість 8 годин, визначених Колективних договором, тільки 3-4 години, а в окремих випадках зовсім не з'являючись на робочому місці. Також зазначено, що юрист [PERSON]. в основний робочий час замість виконання за своїм основним місцем роботи функціональних обов'язків, виконував функціональні обов'язки виконавчого директора ТОВ «Український торговий альянс», де працює за сумісництвом. Крім того, наказом призначено службове розслідування в термін з 15.04.2013 по 26.04.2013 щодо фактів порушення трудової дисципліни [PERSON] та [PERSON] за період з травня 2011 року по квітень 2013 року. Наказ від 15.04.2013 за № 5/2 про проведення службового розслідування (т. 2 а.с. 34) - аналогічного змісту, відмінний лише номер наказу. Вказані накази містять суперечливі дані, що викликає сумніви щодо їх достаменності. Згідно даних доповідної записки (колективної) від 20.04.2013, вбачається, що [PERSON] протягом поточного місяця, перебуваючи на посаді юриста неодноразово був відсутній на робочому місці без поважних причин (т. 1 а.с. 94). Також зазначено, що вказані невиходи на роботу документально підтверджені відповідними актами. Вказано про те, що від підписання в ознайомленні з актами про відсутність на робочому місці [PERSON] відмовився, жодних пояснень з приводу відсутності на роботі у вказаний час не надавав. Згідно акту від 26.04.2013 (т. 1 а.с. 95), комісія ТОВ «Експотрейд» провела службове розслідування фактів перебування на робочому місці співробітників [PERSON] та [PERSON] за період з травня 2011 року по 26 квітня 2014 року, в ході якого було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за вказаний період систематично порушували трудову дисципліну, перебуваючи на робочому місці неповний робочий день, або зовсім не з'являючись. Зазначено також про те, що у час перебування на робочому місці, зазначені працівники відмовлялись від виконання покладених на них обов'язків. Відповідно до даних доповідної контролер-охоронника [PERSON], складеної на ім'я начальника охорони ТОВ «Експотрейд» [PERSON], [PERSON] 07.05.2013 прибув на роботув 11.15 годин, а пішов в 13.00 (т. 2 а.с. 35). Відповідно до даних доповідної начальника охорони [PERSON], складеної на ім'я генерального директора ТОВ «Експотрейд» [PERSON], [PERSON] 07.05.2013 прибув на роботув 11.15 годин, а пішов в 13.00 (т. 2 а.с. 36). Згідно даних трудової книжки позивача, 13.05.2013 його було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу №6/2 від 13.05.2013 (т. 1 а.с. 108). Наказом № 6/1 від 07.05.2013 було звільнено [PERSON] з посади юриста Товариства з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» з 07.05.2013 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин, а саме відсутність на робочому місці 07 травня 2013 року більше трьох годин протягом робочого дня (т. 1 а.с. 55). Пунктом 2 зазначеного наказу визначено, бухгалтерії ТОВ «Експотрейд» на підставі наданих підрозділом охорони відомостей, провести перерахунок заробітної плати [PERSON] за фактично відпрацьовані години за період з 01.04.2011 по 07.05.2013 та вирішити у судовому порядку питання про стягнення у зворотному порядку безпідставно отриманих грошових коштів. Відповідно до даних акту від 07.05.2013 року, комісія ТОВ «Експотрейд» встановила, що «менеджер з юрист [PERSON]. відмовився ознайомитись з наказом про звільнення № 6/1 від 07.05.2013 року та отримати його копію за підписом» (т. 2 а.с. 69). Також у зазначеному акті вказано, що «менеджер [PERSON] відмовився ознайомитись з наказом № 6/1 від 07.05.2013 року та отримати його копію за підписом». Відповідно до даних акту від 15.04.2013 року, комісія ТОВ «Експотрейд» встановила, що «менеджер з юрист [PERSON]. відмовився ознайомитись з наказом № 5/2 від 15.04.2013 року та отримати його копію за підписом» (т. 2 а.с. 70). В судовому засіданні представник віповідача зазначав про те, що запис в трудовій книжці здійснений помилково, позивач вважається звільненим від 07.05.13 р. згідно наказу. Також представник відповідача вказував на те, що при звільненні позивача враховувались вказані доповідні працівників охорони та позивач був фактично звільнений за прогул, відсутність на роботі більше 3-х годин. Листом за № 142 від 13.05.2013, ТОВ «Експотрейд» запропонувало [PERSON] з'явитись на підприємство та надати пояснення стосовно причин відсутності на робочому місці з 13.05.2013 (т. 1 а.с. 98). Також вказано, що у разі ненадання пояснень про причини відсутності його буде звільнено за прогул. В той же час, [PERSON] 08.05.2013 року направив на адресу ТОВ «Експотред» заяву, в якій просив звільнити його з займаної посади юриста з 30.04.2013 року відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України (т. 2 а.с. 2). Також позивач вказаною заявою просив компенсувати йому в грошовому еквіваленті відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, невикористані відпустки за 2009, 2010, 2011, 2012 роки. Крім того, позивач просив провести розрахунок (видати по відомості) заробітну плату за період з 01.05.2011 по 30.04.2013 та компенсації при звільненні відповідно до ст. 44 КЗпП України. Про направлення вказаної заяви свідчить відмітка поштового віділення від 08.05.2011 на описі вкладення у цінний лист та на конверті (т. 1 а.с. 8, а.с. 8 на звороті). Також позивачем на адресу відповідача був направлений лист від 23.05.2013 у відповідь на лист № 142 від 13.05.13 р., в якому позивач вказав, що 07.05.2013 він не був допущений охороною до робочого місця на підприємстві (т. 1 а.с. 10). Також в листі зазначено, що 08.05.2013 позивач надсилав оригінал заяви про звільнення та інші документи. Про направлення вказаного листа свідчить зворотне поштове повідомлення, згідно відмітки на якому відповідачем вказаний лист був отриманий 27.05.2013. В судовому засіданни було встановлено, що ТОВ «Експотрейд» були здійснені порушення в частині виплати заробітної плати. Вказані обставини представником відповідача не заперечувались. Представник відповідача вказував на те, що ТОВ «Експотрейд» не мало коштів на виплату заробітної плати. Згідно даних акту перевірки ДПІ України з питань праці територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві вбачається, що позаплановою перевіркою за період з 14.05.13 р. по 17.05.13 р. встановлено, що працівникам [PERSON] та [PERSON] заробітна плата за період з квітня 2011 року по травень 2013 року нарахована, проте не виплачена (т. 2 а.с.а.с. 3-11). Крім того, зазначено, що перевіркою бухгалтерської документації за вищевказаний період встановлено, що заробітна плата працівників [PERSON] та [PERSON] депонована, що підтверджується платіжними відомостями та видатковими касовими ордерами за вищевказаний період. Також вказано, що згідно письмових пояснень Генерального директора у зв'язку з відсутністю працівників на робочому місці, на час проведення перевірки 17.05.2013 адміністрацією підприємства проводиться службове розслідування стосовно вищевказаних працівників. З даних листа ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС за № 310/Ц/17/17-02-12 від 26.06.2013 року вбачається, що при перевірці нарахування та виплати заробітної плати встановлено заборгованість по виплаті ТОВ «Експотрейд» перед [PERSON], починаючи з квітня 2011 року: 2011 рік - 8089,72 грн.; 2012 рік - 12605,12 грн.; 2013 рік - 3563,59 грн. (т. 1 а.с. 33). Також в даному листі зазначено про те, що відповідно до акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві заробітна плата працівнику [PERSON] депоновано, що підтверджується платіжними відомостями. Згідно даних листа ДПІ України з питань праці територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві за № Ц-1131 від 19.06.13 р., визначено, що заробітна плата за період з 2009 року по 2012 рік [PERSON] нарахована, проте невиплачена (т. 1 а.с. 35). Також зазначено, що заробітна плата за вказаний період депонована, що підтверджується платіжними відомостями та видатковими касовими ордерами. Згідно довідки ТОВ «Експотрейд» за № 165 від 22.07.2014 року, посадова інструкція юриста для [PERSON] не затверджувалась (т. 2 а.с. 40). Відповідно до даних довідки за № 16-13/2-81 від 13.01.2015 року, виданої про те, що в головному управлінні з обслуговування клієнтів ПАТ «Державний ощадний банк України» для ТОВ «Експотрейд» відкрито мультивалютний поточних рахунок (т. 2 а.с. 80), обороти грошових коштів на поточному рахунку з березня 2012 року відсутні, мають нульові позначення. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільненні у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону. З зазначено вбачається, що відповідачем були здійснені порушення трудового законодавства відносно позивача в частині повноти та своєчасності виплати заробітної плати, а також надання щорічної основної відпустки. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що наказу № 6/2 від 13.05.2013, відомості щодо якого як підстави звільнення позивача, не надано. Крім того, наказ № 6/1 від 07.05.2013 про звільнення з посади [PERSON], ґрунтується на доповідній працівника охорони. Жодного акту про відсутність на роботі позивача 07.05.2013 складено не було, доказів, які б свідчили про те, що у позивача працедавець вимагав пояснення з приводу відсутності на робочому місці відповідачем не надано. Останнім не були спростовані доводи позивача щодо недопущення його на робоче місце 07.05.2013. Вказані вище обставини, на думку суду, свідчать про те, що, фактично, наказ про звільнення позивача був виданий не 07.05.2013, а пізніше. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що наказ №6/1 від 07.05.2013 про звільнення з посади [PERSON] є незаконним в частині причини звільнення. Щодо дати звільнення позивача з посади, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Представник відповідача стверджував, що позивача фактично звільнено 07.05.2013, однак запис в трудовій книжці позивача здійснений від 13.05.2013. Позивач звертався до віповідавача з заявою про звільнення від 08.05.2013 та просив його звільнити від 30.04.2013. Оскільки заява про звільнення не може містити вимоги про звільнення числом, що передує такій заяви, а також враховуючи те, що факт відсутності позивача на робочому місці з його вини доведениий не був, суд приходить до висновку про те, що позивач мав бути звільнений від 08.05.2013, від дня його заяви про звільнення. З урахуванням вказаного, формулювання причин звільнення позивача з посади юриста має бути також змінено на «звільнений за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України» і дату звільнення - 08.05.2013. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданої Пенсійним фондом України, ТОВ «Експотрейд» з вересня 2012 року не сплачувало страхові внески щодо [PERSON] (т. 1 а.с. 7). Обставини того, що позивачу заробітна плата в період з квітня 2011 року по травень 2013 року була нарахована, однак не виплачена, підтверджуються вищезазначеним актом перевірки Державної територіальної інспекції з питань праці у м. Києві. Крім того, заборгованість по заробітній платі представником відповідача не заперечувалась. Представник відповідача посилався на те, що позивач порушував трудову дисципліну в частині виконання своїх обов'язків та перебування повного робочого часу ще з 2011 року та позивачу заробітна плата має бути перерахована за фактично відпрацьований час. Однак, вказані обставини представником відповідача підтверджені належними доказами не були. Згідно даних витягу зі штатного розкладу № 26 від 30.09.2008 року посадовий оклад юриста складає 1000 грн. (т. 2 а.с. 61), згідно даних витягу зі штатного розкладу № 27 від 26.02.2010 року - 1010 грн. (т. 2 а.с. 61), згідно витягу від 26.11.2010 - 1010 грн., згідно витягу від 28.02.2011 - 1020 грн. (т. 2 а.с. 62), згідно витягу від 28.11.2011 - 1050 грн., згідно витягу від 29.12.2011 - 1150 грн., згідно витягу від 26.06.2012 - 1150 грн. (т. 2 ст. 63), згідно витягу від 25.08.2012 - 1150, згідно витягу від 29.12.2012 - 1250 грн., згідно витягу від 29.03.2013 - 1250 грн. (т. 2 а.с. 64), згідно витягу від 30.04.2013 - 1250 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за період з 01.05.2011 року по 30.04.2013 року становить 16924 грн. 36 коп. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації за невикористані щорічні відпустки суд вважає за необхідне зазначити наступне. 12.05.13 р. позивач звертався з заявою на ім'я генерального директора ТОВ «Експотрейд», в якій просив надати йому учбову відпустку терміном до 120 днів, починаючи з 19.05.08 р. (т. 2 а.с. 17). Листом від 12.05.08 р. ректор Академії адвокатури повідоміла генерального директора ТОВ «Експотрейд» [PERSON] про те, що [PERSON] направляється за міжнародною програмою обміну на стажування та преддисертаційну підготовку за кордон (т. 2 а.с. 68). Крім того, в листі вказано, що відповідно до ЗУ «Про відпустки» ст. 15, [PERSON] буде відсутній терміном до 120 дні, починаючи з 19.05.08 р. Наказом ТОВ «Експотрейд» № 18 від 12.05.2008 року [PERSON] було надано додаткову оплачувану відпустку на період стажування переддипломного захисту в Академії адвокатури України терміном на 120 днів з 19.05.2008 року відповідно до ст. 15 Закону України «Про відпустки» від 15.11.96 р. і ст. 216 КЗпП України (т. 2 а.с. 18). В судовому засіданні представник відповідача зазначав про те, що вказана відпустка була надана позивачу як учбова, авансом на майбутнє. Стаття 15 Закону України «Про відпустки» визначає відпустки у зв'язку з навчанням у вищих навчальних закладах, навчальних закладах післядимломної освіти та аспірантурі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 15 Закону Україні «Про відпустки», працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівнів акредитації, - два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці. Вказана відпустка є додатковою оплачуваною відпусткою, а отже не може бути надана замість щорічної основної відпустки, а тим більше авансом. Також судом було встановлено, що 05.02.13 р. [PERSON] звернувся з заявою на ім'я генерального директора компанії ТОВ «Експотрейд», в якій просив надати йому чергову відпустку терміном 15 днів з 18.02.2013 року (т. 1 а.с. 79). Наказом ТОВ «Експотрейд» № 4/К від 15.02.2013 року, [PERSON] на підставі поданої заяви було надано чергову відпустку на 15 календарних днів з 18.02.2013 року за період з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року (т. 1 а.с. 80). Наказом ТОВ «Експотрейд» № 4/К від 15.02.2013 року, [PERSON] на підставі заяви було надано частину чергової відпустки з 18.02.2013 року на 15 календарних днів за 2012 рік (т. 2 а.с. 20). Зміст вказаних наказів не є ідентичним, не зважаючи на те, що накази видані під одним номером з одного приводу, на підставі однієї заяви, отже вказані накази викликають сумніви щодо їх достовірності. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відличується з дня укладення трудового договору. Статтею 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Тобто, мова йде про виплату компенсації за останній робочий період. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" - якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Відповідно ст. 21 Закону України «Про відпустки», порядок обчислення заробітної плати працівникам за час компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 розмір компенсації на невикористані відпустки обчислюється шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством), одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. З урахуванням зазначеного, сума компенсацій за невикористані відпустки з 2009 року по 2012 рік становить 3960 грн., виходячи з розрахунку 14645,20 : 355 х 96, де 14645, 20 - сума нарахованих заробітних плат за останні 12 місяців, що передують місяцю виплати компенсації за період з 01.04.2012 по 31.03.2013; 355 - кількість днів у році; 96 - кількість календарних днів невикористаних відпусток. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 452 грн. 44 коп. На підставі ст.ст. 38, 83, 115, 116, 253 КЗпП України, ст.ст. 6, 15, 24 Закону України «Про відпустки»,

Outcome: approved