Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивачі, від імені та в інтересах яких діє адвокат Кулеба І.І., звернулися до суду із позовом до Підволочиської об`єднаної територіальної громади (Підволочиської селищної ради) про визнання за ними права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , зокрема за [PERSON] , [PERSON] по ј частці зазначеного будинковолодіння, за [PERSON] - на 1/2 частку. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності, виданого 30 березня 1992 року на підставі рішення виконкому Жеребківської Ради народних депутатів № 3 від 02 лютого 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 4 членів сім`ї - [PERSON] - голови двору, разом з яким у відповідності до довідки, виданої Підволочиським державним архівом 04 лютого 2020 року № 97, станом на 1991 рік проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , та дочка [PERSON] , і, виходячи з рівності членів двору, їм належало по 1/4 частці майна. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину за заповітом прийняла [PERSON] , [INFO] на її ім`я видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Жеребківської сільської ради Підволочиського району. [INFO] померла [PERSON] , заповітного розпорядження не залишила, єдиним спадкоємцем до майна померлої є дочка [PERSON] . Син померлої [PERSON] та дочка [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, про що подали відповідні заяви. Коли [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивачі захистити свої права на мають можливості, просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів подала заяви згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської об`єднаної територіальної громади (Підволочиської селищної ради) Тернопільської областіу судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна № 36, виданої 22 серпня 2019 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 22 серпня 2019 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 55,30 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м. належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1992 року, виданого на підставі рішення Жеребківської сільської ради № 3 від 02 лютого 1992 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 березня1992 року, № 2 на підставі рішення виконкому Жеребківської сільської ради народних депутатів № 3 від 02 лютого 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської РДА в Тернопільській області 04 лютого 2020 року № 97 по документах архівного фонду «Жеребківська сільська рада» у погосподарських книгах с. [PERSON] станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON] , [INFO]., голова двору, разом з яким проживали: дружина [PERSON] , [INFO], дочка [PERSON] , [INFO]., син [PERSON] , [INFO] Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 вересня 2018 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » внаслідок реєстрації шлюбу із [PERSON] . У відповідності до довідки, виданої відділом запису актів громадянського стану 29 вересня 1998 року № 25 [PERSON] , який народився [INFO] в с. Жеребки Підволочиського району, перемінив прізвище на [PERSON] , про що 29 вересня 1998 року зроблено актовий запис № 22. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належало по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Жеребківської сільської ради Підволочиського району. У відповідності до заповіту, посвідченого 17 жовтня 2014 року секретарем виконавчого комітету Жеребківської сільської ради , № 36, [PERSON] , [INFO] , заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла, 14 липня 2016 року на її ім`я приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу видано свідоцтва НВТ 829357 та НВТ829358 про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9309 га та 0,1577 га. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району. Згідно довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 32 від 24 січня 2020 року разом із [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрованих осіб не було. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка померлої [PERSON] , 27 січня 2020 року на її ім`я приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу видано свідоцтва НОЕ753683 та НОЕ753684 про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0452 га та 0,1577 га. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] : дочка [PERSON] та син [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, про що подали нотаріуса за місцем відкриття спадщини відповідні заяви. Як убачається із роз`яснень приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 23 та 27 січня 2020 року № 11/01-16, 14/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] відмовлено у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавців [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , на належні їм частки у спадковому майні. Таким чином судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , є членами колгоспного двору, оскільки до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні, а тому мають право власності у розмірі по 1/4 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виходячи з рівності часток усіх членів двору, проте не можуть у позасудовому порядку здійснити реєстрацію належного їм майна. Крім того позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , якій належала ј частка спірного будинковолодіння як члену колгоспного двору. Також позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , щодо ј частки спірного будинковолодіння, належного спадкодавцю як члену колгоспного двору. Однак при зверненні до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , спадкоємцям відмовлено у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавців [PERSON] , [PERSON] ,на належні їм частки у спадковому майні. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved