Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 26 жовтня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього проживання у них народилося троє дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не приймає участі у їх вихованні. Діти повністю знаходяться на повному утриманні позивача. На даний час вона не працює, а займаєтьмся доглядом дітей. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працює за кордоном та отримує стабільний дохід. Просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на її користь на утримання малолітніх дітей. В судове засідання позивач не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Відзив на адресу суду не надійшов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилося троє дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Як встановлено судом, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Місце праці відповідача судом не встановлено, однак останній має можливість виконувати обов`язки по утриманню дітей як це передбачено чинним законодавством, оскільки останній є працездатною особою молодого віку. Доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей немає, а тому, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд враховує прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей, а також те, що відповідач відзив стосовно позовних вимог не надіслав, даних про перебування на його утриманні інших малолітніх дітей чи осіб непрацездатного віку та про свій матеріальний стан суду надано не було. Разом з тим, суд вважає за доцільне позовні вимоги задоволити частково, конкретизувавши розмір аліментів, які будуть стягуватись на кожну дитину, так як позивач просить стягнути аліменти в загальній сумі 4000 грн. На думку суду розмір аліментів на кожну дитину слід визначити в розмірір 1300 грн. на кожну дитину. Такий розмір аліментів, який просить позивач, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved