Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача ЖБК № 126 про прийняття на облік водолічильників холодної води та стягнення моральної шкоди. Згодом позивачка уточнила позовні вимоги та просить зобов'язати відповідача прийняти на облік встановлені водолічильники холодної води в її квартирі, зобов'язати відповідача нараховувати оплату послуг за водопостачання та водовідведення з встановленням відповідних рахунків, згідно показників водолічильників холодної води, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 01.01.2010р. у їй квартирі було встановлено та зареєстровано лічильники обліку гарячого та холодного водопостачання, однак дані лічильники не були взяті на баланс відповідачем. Позивачка вважає, що такі дії відповідача є незаконними та привели до неможливості оплати за послуги з водопостачання, а тому у позивача виникла заборгованість та їй було відмовлено у призначенні субсидії. Відповідач є балансоутримувачем будинку та виконавцем усіх послуг, якими користується позивачка. Відмова у прийнятті на баланс лічильників відповідачем також завдали моральні страждань позивачці, оскільки вона була змушена неодноразово звертатись до різні інстанцій з приводу даного питання, являється дитиною війни, пенсіонеркою, що вплинуло на її стан здоров'я, а тому вона просить стягнути з відповідача 10000гр. моральної шкоди. Представник відповідача зі своєї сторони, подала заперечення на позов позивачки, у яких вказує, що ЖБК № 126 не є належним відповідачем у справі, оскільки не являється виконавцем надання комунальних послуг. Згідно статуту ЖБК № 126, такий не має обовязків надавати членам кооперативу комунальних послуг. Належним відповідачем у справі є ЛМКП «Львівводоканал», як суб'єкт господарювання уповноважений надавати послуги зокрема з водопостачання. Працівники саме цього комунального підприємства встановлювали та реєстрували прилади обліку води у квартирі позивачки. Надалі представник відповідача доповнила свої заперечення, зазначивши, що виконавчим комітетом ЛМР на виконання постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 р. прийнято рішення № 365 від 08.06.2007 р., згідно якого виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і централізованого водовідведення у житлових будинках м. Львова визначено житлово-експлуатаційні підприємства (ЛКП, ЖКК,БУ та ін.) або інші суб'єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання вище вказаних послуг. Рішенням також визначено, що власники житлових будинків, які не належать до комунальної власності можуть самостійно визначати виконавця житлово-комунальних послуг з числа суб'єктів господарювання, з якими досягли домовленості або уклали договори про надання послуг. Таким чином ЖБК №126 не є виконавцем житлово-комунальних послуг, так як надання вказаних послуг неє предметом діяльності ЖБК № 126, яке має право самостійно визначати виконавців таких послуг та укладати з ними договори про це. З метою усунення непорозумінь із позивачкою, представники ЖБК № 126 надсилали на її адресу листи про надання інформації про покази лічильників, проте відповіді на адресу ЖБК не надійшло. Щодо відшкодування моральної шкоди, вказує, що така вимога не підлягає задоволенню, так як таку шкоду не завдано, оскільки не зважаючи на неоплату позивачкою комунальних послуг, такі послуги їй надалі надаються. В ході судового розгляду, зі сторони позивачки надійшли наступні уточнення, у яких остання вказує, що діями ЖБК № 126 їй було завдано моральну шкоду, так, як на її адресу надходили погрози у письмовій формі про відключення її від системи водопостачання, що негативно вплинуло на стан її здоров'я. Представник ЖБК № 126 у свою чергу скерувала заперечення на уточнений позов позивачки, якими просить у задоволенні такого відмовити, на підставах, вказаних у попередніх запереченнях. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свій позов, з урахуванням уточнень та дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та дала пояснення аналогічні викладеним в запереченнях на позов, додатково зазначила, що відповідач є балансоутримувачем будинку, однак немає повноважень згідно Статуту надавати комунальні послуги і тому не може бути належним відповідачем у справі. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - ЛМКП «Львівводоканал»в судовому засіданні підтримала позов позивачки вказавши, що між ЛМКП "Львівводоканал" та ЖБК № 126 укладено угоду про подачу води з комунального водопроводу абоненту, яким виступає відповідач та прийняття стічних вод до комунальної каналізації. Відповідно до даної угоди відповідач є посередником, на нього покладено обов'язок оплати за воду, яка постачається, а тому саме він повинен прийняти лічильники на баланс. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - ЛМР в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутності. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.01.2010р. за адресою [ADDRESS] встановлено лічильники за № 9032507,9024448 про що було складено відповідний акт, копію якого долучено до матеріалів справи /а.с.№7/. Відповідно до ст.19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднання співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Відповідно до п.п. 1.2,1.3,1.4 Львівської міської Ради № 602 від 03.11.2000р. «Про вдосконалення системи надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення населенню м. Львова» виробником послуг з водопостачання та водовідведення визначено ЛМКП «Львіводоканал», а виконавцем послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Львова-підприємствам усіх форм власності, що надають послуги з обслуговування житлового фонду комунальної власності, в інших випадках -власники житлових будинків (відомства, ЖБК, ОСББ, тощо); споживачами визначено -наймачів(власників)квартир (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водо-, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді. Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за №365 від 08.06.2007 року та за №423 від 22.06.2007 року встановлено, що балансоутримувачі будинків та власники житлових будинків, що належать до комунальної власності ( ЖБК,ОСББ,відомства) можуть самостійно визначати виконавця житловокомунальних послуг з числа суб'єктів господарювання, з якими дійшли домовленостей про надання таких послуг і який відповідає вимогам чинного законодавства, або укладати договори на надання житлово-комунальних послуг з Львівськими комунальними житлово-експлуатаційними підприємствами. Судом встановлено встановлено, що балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] є ЖБК-126, що не оспорюється представником відповідача. ЛМКП «Львівводоканал» є виробником послуг з водопостачання та водовідведення, однак не є виконавцем вказаних послуг. Окрім того судом встановлено, що ЛМКП «Львіводоканал» має право для проведення реєстрації нових квартирних приладів обліку, однак не уповноважене зараховувати на баланс такі прилади. Згідно п.9 Постанови Пленуму Кабінету Міністрів України, від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. У даній спірній ситуації, виконацем виступає саме відповідач ЖБК № 126, який виходячи із змісту даної постанови зобов'язаний взяти на облік прилади обліку води, що встановлені у будинку [ADDRESS]. Як вбачається з акту реєстрації лічильників від 01.01.2010р. /а.с.№7/, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано лічильники за №9032507 №9024448. З копії листів від 08.07.2010р. /а.с.№13/ та 30.11.2010р. /а.с. №10/ вбачається, що позивачку повідомлено, що прийняти на баланс прилади обліку повинен ЖБК № 126. Згідно п.1. Статуту Житлово-Будівельного кооперативу 126, ЖБК № 126 житлово-будівельний кооператив утворюється з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будови багатоквартирного житлового будинку за особисті кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для подальшої експлуатації і управління даним будинком. Згідно договору №100149 від 20.12.1998 року, який укладено між ЛМКП «Львівводоканал» та ЖБК № 126, - ЛМКП «Львівводоканал» зобов'язується: забезпечити ЖБК №126 (як абонента) постачанням питної води для споживання кожним водокористувачем (п.2.1.1. договору), приймати стічні води до комунальної каналізаційної мережі (п.2.1.2. договору), належно утримувати водопровідну та каналізаційну мережу, усувати пошкодження вуличної водопровідної мережі до зовнішнього зрізу будинку та вуличної каналізаційної мережі (колектора) до контрольного колодязя на ній включно, а при відсутності контрольного колодязя - до місця підключення каналізаційного випуску до вуличної каналізаційної мережі (колектора), якщо дані пошкодження виникли не з вини абонента (п.2.1.3. договору). Абонент-ЖБК №126 у свою чергу зобов'язується своєчасно оплачувати вартість наданих послуг згідно затверджених тарифів (п.2.2.1 договору), належно експлуатувати водопровідну та каналізаційну мережу, обладнання та прилади на них (п.2.2.2. договору) /а.с.№134-135/. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у частині зобов'язання відповідача до вчинення дій. При розгляді позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірною дією чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заява має зазначатися, у чому полягає ця шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина вказаної особи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належних доказів (відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України) на підтвердження вини відповідачки у спричиненні шкоди здоров'ю позивачки не надано. Більше того, не доведеним є і сам факт завдання позивачці моральних та душевних страждань, внаслідок яких завдано шкоду її здоров'ю. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід відмовити, оскільки не встановлено причинного зв'язку між діями відповідача та завданням позивачці моральної шкоди. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved