Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2015 року випуску, з бензиновим двигуном об`ємом 1, 8 л., реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідача вартість Ѕ частини вищезазначеного автомобіля у розмірі 150\~000 грн., окрім цього просить стягнути суму судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2017 року між сторонами зареєстровано шлюб Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3724. Однак, з грудня 2019 року подружні відносини між сторонами припинені, проживають окремо один від одного. Під час спільного подружнього життя, а саме на початку 2018 року сторонами було прийнято спільне рішення про придбання автомобіля з США, а саме: Volkswagen Jetta, 2015 року випуску. У серпні 2018 року даний автомобіль був доставлений в Україну та після проведення розмитнення, 25.01.2019 року за спільною згодою подружжя право власності було зареєстровано за відповідачем [PERSON] (державний номерний знак [NUMBER] ). На час реєстрації автомобіля його вартість без урахування проведених ремонтних робіт становила 235\~000 грн. Позивач зазначає, що даний автомобіль був придбаний, розмитнений та зареєстрований за кошти подружжя, а саме: весільні кошти, особисті збереження кожного з подружжя, а також позичені кошти у друзів та родичів. Для купівлі даного автомобіля подружжям були чітко розподілені обов`язки щодо фінансового утримання сім`ї та витрат на ремонт, оформлення даного автомобіля. За час спільного проживання та ведення господарства позичені сім`єю кошти на придбання автомобіля були повністю повернуті подружжям спільно. Позивач зазначає, що після припинення подружніх відносин відповідач [PERSON] не визнає її майнових прав на придбаний ними за спільні кошти подружжя автомобіль. Своїми діями позбавив її права користування даним майном. На вимоги компенсувати половину вартості автомобіля, відмовляється. Відтак, на підставі наведеного позивач просить суд захистити порушені майнові права шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.27). У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог\~ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.04.2020 року залишено без задоволення клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.38). Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст.\~178 та ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 11.11.2017 року згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між сторонами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - зареєстровано шлюб Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, присвоєно прізвище після реєстрації чоловіка та дружини: [PERSON] . Актовий запис № 3724 (а.с.7). Також судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, сторони придбали автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2015 року випуску, з бензиновим двигуном об`ємом 1, 8 л. (згідно Посвідчення про реєстрацію транспортного засобу Державної митної служби України серії [NUMBER] вказано, що датою переміщення через митний кордон України є 15.08.2018 року). Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 14.02.2020 року та витягу з реєстру Національного агентства з запобігання корупції за посиланням https://public.nazk.gov.ua/declaration/d85a986c-dafa-4ca9-a8fc-36ebf56811a1 (а.с.11-13) за відповідачем [PERSON] 29.01.2019 року було зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2015 року випуску, з бензиновим двигуном об`ємом 1,8 л. та згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368\~ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ч. 1, 3\~ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1\~ст. 66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. У відповідності до\~ст.\~70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що станом на час набуття у власність відповідачем [PERSON] спірного автомобіля сторони проживали разом у кімнаті [ADDRESS] , що підтверджується актом фактичного проживання складеного КД КЕВ м. Львова від 15.04.2019 року (а.с.8). Таким чином, враховуючи набуття спірного автомобіля за час перебування у шлюбі та спільного проживання, дане майно є спільним майном подружжя, а тому, частки позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у спільній сумісні власності - спірному автомобілі, є рівними по 1/2 частині, оскільки судом не встановлено будь якої домовленості чи шлюбного договору між ними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Також відповідно до п. 23, 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства,\~з`ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі та спільного проживання позивач [PERSON] була працевлаштована та отримувала доходи, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами, а саме: довідкою № 3619 від 22.01.2020 року виданою ПрАТ «Бібльос» та довідкою № 67 від 13.12.2019 року виданою ТзОВ «Фірма «Техніка монтажу» (а.с.9,10). Таким чином, суд вважає доведеним факт придбання спірного автомобіля за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до\~ст.\~71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Відповідно до\~ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до витягів з інтернет ресурсу auto.ria.com долучених до матеріалів справи, середньо ринкова вартість автомобіля марки: Volkswagen Jetta, 2015 року випуску, з бензиновим двигуном об`ємом 1, 8 л. складає 300\~000 грн. (триста тисяч гривень) (а.с.14,15,16, 17). У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано вказану оцінку вартості автомобіля, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду зі сторони відповідача надано не було. Враховуючи змагальність та диспозитивність судового процесу судом не встановлено інших, окрім наведених доказів визначення ринкової вартості спірного автомобіля з огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя (у розмірі 150\~000 грн. - Ѕ від 300\~000 грн. = 150\~000 грн.), знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~Відповідно до п. 8\~ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Що стосується вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд виходить із диспозиції ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Фецяк В. Я. укладено Договір № б/н від 31.01.2020 року про надання правової допомоги. Згідно акту виконаних робіт (надання послуг) № 1 від 28.07.2020 року розмір вартості наданої адвокатської допомоги складає 7\~000 грн., що підтверджується також квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1-к від 31.07.2020 року та № 2-к від 28.07.2020 року. Враховуючи наведене, а також те, що фактично понесені витрати позивача на правову допомогу складають 7 000 грн. з відповідача на користь позивача слід стягнути 7 000 грн. витрат на правову допомогу. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 6 ст.\~139, ч.ч. 1, 2 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 500 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Outcome: approved