Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 24.12.1993 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб був розірваний рішенням Богунського районного суду м. Житомира 03.04.2017 року. Під час шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2007 року, сторони придбали двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з 2013 року відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні майном, зокрема: вказаною квартирою. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення згідно зі ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.12.1993 року зареєструвано шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON]. Шлюб розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира 03.04.2017 року № 295/13339/15-ц (а.с. 8). Під час шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2007 року, [PERSON] придбала двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7). Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, що передбачено ч.1 ст.61 СК України. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна, тобто, коли джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно із нормами ст.ст. 60, 63 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, незалежно від того, що один з подружжя не мав з поважної причини самостійного заробітку, майно набуте під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, у дружини та чоловіка рівні права на володіння та розпоряджання ним, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно роз'яснень, що містяться у Пленумі Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У відповідності із нормами ст.ст. 69, 70 СК України та ст. 372 ЦК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладені обставини, засади рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, межі заявлених позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача визнає за позивачем право власності на 1 / 2 частину указаної вище квартири. З огляду на викладене та встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про доведення позивачем права спільної сумісної власності подружжя на квартиру № 2 за адресою: м. Житомир, вул. Східна, 86. Доказів протилежного суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто. На підставі викладеного та

Outcome: approved