Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про повернення на виховання дитини - сина [PERSON], 1999 року народження, позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Феодосійського міського суду від 22 травня 2012 року у неї відібрали сина і він перебуває на вихованні в Лозовській школі-інтернаті. Вона працює, отримує заробітну плату, проживає в квартирі, в якій є усі необхідні умови для проживання дитини. Власником квартири є тітка її чоловіка і вона не заперечує проти проживання неповнолітньої дитини в квартирі, обіцяла допомагати з вихованням дитини. Також, позивач має реєстрацію. В будинку, який закріплений за дитиною в с. Южне чоловік проводить ремонт, зазначила, що на даний час перестали існувати всі негативні обставини, що слугували підставою для відібрання у неї її малолітньої дитини. Позивачка зробила для себе належні виводи, хоче повернути дитину до сім'ї, займатися та приймати участь у її виховані, а тому звернулася до суду із цією позовною заявою . В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі і просила повернути їй дитину з підстав, викладених у заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечувала, визнали його у повному обсязі, вважаючи що на даний час поведінка матері свідчить про її кардинальне виправлення та бажання виховувати дитину. Крім того, зазначила, що заявлені вимоги відповідають насамперед інтересам дітей. Представник прокуратури підтримала позовні вимоги з огляду на надані докази. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, визначивши закон, який підлягає застосуванню, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачка є матір'ю [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER]. На підставі рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 22 траіня 2012 року у [PERSON] був відібраний її син [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав і дитина була передана органу опіки і піклування - виконавчому комітету Феодосійської міської ради , який направив дитину до РУЗ «Лозовська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступеня». Як вбачається з матеріалів справи позивач працює в ТОВ «Голубой залів» і оримує заробітну плату. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не вживає спиртних напоїв, має місце реєстрації по [ADDRESS] в м. Феодосія, проживає в [ADDRESS], м. Феодосія. З акту обстеження умов проживання, складеного 03 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Феодосійської міської ради АР Крим вбачається, що у квартирі [ADDRESS] для дитини маються усі необхідні умови для проживання. Директор установі, в якій на тепер перебуває дитина на вихованні, надали згоду на повернення неповнолітнього [PERSON] матері. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Феодосійської міської ради від 13.12.2013 року, останній вважає, що буде доцільним повернути дитину на виховання матері, оскільки вона змінила своє ставленні для своїх батьківських обов'язків, має місце роботи та місце проживання, місце реєстрації. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Повернення дитини в сім,ю відповідає інтересам дитини. Тобто, на думку суду, позивачкою створені належні умови для проживання дитини разом з нею. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства " від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст.170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Разом з тим, за правилами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що позивач в судовому засіданні довела факт зміни обставин, які були підставою для відібрання дитини, а тому існує доцільність повернення її у сім"ю. Будь яких доказів протилежного суду не надано. За таких обставин, враховуючи те, що відпали причини на підставі яких судом було прийнято рішення про відібрання дитини у позивачки без позбавлення її батьківських прав, створила належні умови для проживання і виховання дитини, переглянула своє відношення до питання його виховання і в подальшому бажає здійснювати піклування та виховання дитини самостійно, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved