Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП "Львіввугілля", просить стягнути з відповідача 74264 (сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят чотири) гривня (30 000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок, професійного захворювання; 44 264 гривня - стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку). Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2000 року [PERSON] , був прийнятий підземним учнем електрослюсаря 1-го розряду, з повним робочим днем на шахту № 1 «Великомостівська» Державної холдингової компанії «Львіввугілля». 28.02.2000року був переведений підземним електрослюсарем 3-го розряду з повним робочим днем в шахті. 25.06.2001року був переведений підземним електрослюсарем 4-го розряду з повним робочим днем на шахті. 04.11.2004 року переведений підземним електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем на шахті. 15.08.2008 року переведений підземним машиністом гірничих виїмкових машин 6-го розряду, з повним робочим днем в шахті. 12.09.2017року у звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, п.2, ст. 40 КЗпП України (Наказ № 185-к від 12.09.2017 року). На час мого звільнення існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати за вересень-жовтень 2017 року. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Згідно розрахункового листка за останні 2 календарні місяці роботи - липень/серпень 2017 року мені було нараховано в загальній сумі заробітної плати - 43 276 гривень, 71 копійку ( 20999 гривень 25 копійок нараховано за липень 2017 року (21 робочих виходів); 22274 гривень 27 копійок нараховано за серпень 2017 року (22 робочих виходів). За таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 1006 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту остаточного розрахунку пройшло 44 робочих дні: липень - 21 робочих днів, серпень - 22 робочих дня, а також один день, 1 листопада 2017 року (оскільки повний розрахунок був проведений лише 2 листопада) з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку: 44264 гривень. Також хоче звернути суд, що у зв`язку з тривалою роботою з особливо шкідливих та тяжких умовах праці в мене погіршився стан здоров`я, внаслідок чого я неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою, що підтверджується витягом № 2506 з медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого, виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, випискою № 17198/1035 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, випискою-скеруванням із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 237, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.02.2017 року, випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.02.2017 року, випискою-скеруванням із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.08.2017 року, випискою № 6852/431 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.07.2017 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.03.2017 року, випискою з медичної карти № 24479/1641 амбулаторного (стаціонарного) хворого в поліклініку за місцем проживання профпатологу. 12.09.2017року, позивач був звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, п.2, ст. 40 КЗпП України. Відовідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості: з 28.11.2000р. по 15.08.2008р. підземним електрослюсарем; з 15.08.2008р. по 12.09.2017р. машиністом гірничих виїмкових машин на ВП «шахта «Великомостівстка», що супроводжується впливом шкідливих виробничих факторів, а саме: вуглецевим пилом із вмістом вільного діоксину кремнію від 5% до 10%, несприятливий мікроклімат, фізичне навантаження, вібрація. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що повністю погоджується з позовними вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за відпрацьований час. При цьому, зазначив, що ця сума вказана без урахування сплати податку та обовязкових платежів. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди просить частково в сумі 10000грн. Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно до вищезазначених витягів, виписок та інших актів, мені було встановлено професійні захворювання: антракосилікоз І ст., інтерстиційна форма 1\\1 і№, хронічний бронхіт , емфізема легенів, ЛН І- ІЦпершого-другого) ст., вібраційна хвороба II ст. у вигляді хронічної попереково-крижової радикулопатії з больовим синдромом і статико-динамічними порушеннями. Являюся особою з і інвалідністю III групи. Регрес - 50%. Відовідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості: з 28.11.2000р. по 15.08.2008р. підземним електрослюсарем; з 15.08.2008р. по 12.09.2017р. машиністом гірничих виїмкових машин на ВП «шахта «Великомостівстка», що супроводжується впливом шкідливих виробничих факторів, а саме: вуглецевим пилом із вмістом вільного діоксину кремнію від 5% до 10%, несприятливий мікроклімат, фізичне навантаження, вібрація. Згідно розрахункового листка за останні 2 календарні місяці роботи - липень/серпень 2017 року мені було нараховано в загальній сумі заробітної плати - 43 276 гривень, 71 копійку ( 20999 гривень 25 копійок нараховано за липень 2017 року (21 робочих виходів); 22274 гривень 27 копійок нараховано за серпень 2017 року (22 робочих виходів). Відповідно до ч.1ст.116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також те, що представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до часткового задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 44 264грн. 00коп. Крім цього, відповідност.117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про розмір належних позивачу при звільненні сум, однак виплата таких на час розгляду справи з вини відповідача не проведена, а тому суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за весь час затримки в розмірі 44 264 грн. 00коп. Разом з тим, положенняст.117 КЗпП України підлягають застосуванню у разі порушення строків, встановлених ст.116 КЗпП України, тобто з дня звільнення позивача 12.09.2017 року. При цьому, як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.32Постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів`у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає частковому стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, слід заначити, що у відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивач у відповідності до вимог ст.23 ЦК України, якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, не доведено належними та допустимими доказами завдання йому факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а відтак заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований. На підставі наведеного суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, а саме слід стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля» на користь [PERSON] 10000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок, професійного захворювання та 44 264 гривні - стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: approved