Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.11.2015 року розірваний. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що дитина постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, після розірвання шлюбу відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, станом на 01.02.2019 року заборгованість по аліментах становить 16 586,44 грн. Стверджує, що всі питання щодо виховання сина вона вирішує самостійно, дитина знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не має будь-якого бажання з сином спілкуватися, вказані обставини підтверджуються поясненнями сусіда від 16.03.2019 року. Крім того, зазначає, що у відповідь на її звернення, 26.03.2019 року органом опіки і піклування Рожищенського РДА було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] . На підставі наведеного, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просила задовольнити, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Представник органу опіки і піклування Рожищенської районної державної адміністрації Подзелінська В.М. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2013 року, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.11.2015 року розірваний. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.5). За час перебування у шлюбі в сторін [INFO] народилася дитина - син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини зазначені: батько - відповідач [PERSON] ; мати - позивач [PERSON] (а.с. 4). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З пояснень сторін в судовому засіданні, матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2015 року проживає окремо від позивачки та свого сина, участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини не приймає, не цікавиться та не турбується про фізичний та духовний розвиток, не спілкується та не відвідує свого сина. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментах, виданого заступником начальника Рожищенського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області Поліщук Н.Г. вбачається що на підставі виконавчого листа № 167/1433/15-ц від 25.12.2015 року виданого Рожищенським районним судом Волинської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2015 року. Однак, відповідач не виконує покладені судом на нього обов`язки по сплаті аліментів, станом на 01.02.2019 року заборгованість становить 16 586,44 грн. (а.с. 11). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Згідно ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки КЗ «Рожищенський будинок дитячої творчості» вбачається, що з 15.09.2018 року малолітній [PERSON] відвідує гурток раннього розвитку для дітей дошкільного віку «Школа «Вундеркінд». Зі слів керівника гуртка на заняття дитина завжди приходить вчасно, приводить і забирає його мама. Протягом двох років навчання педагог жодного разу не бачила, щоб батько дитини з`являвся у закладі. Мама постійно відвідує усі масові заходи, які організовуються в закладі (а.с.9). Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідка (сусіда) [PERSON] на підставі яких встановлено, що [PERSON] не відвідує свого сина [PERSON] , не цікавиться здоров`ям дитини, не підтримує матеріально (а.с.10) З висновку органу опіки і піклування Рожищенської районної державної адміністрації №1021/43/219 від 26.03.2019 року вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 6-7). Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим, оскільки він прийнятий на підставі пояснень матері, сусідів, документів з навчального закладу, довідки виконавчої служби про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання його сина. Викладені у висновку органу опіки і піклування Рожищенської районної державної адміністрації обставини, які були взяті за основу при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, повністю знайшли своє об`єктивне підтвердження при розгляді справи в суді. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим, це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до його внутрішнього світу та не сприяв засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього [PERSON] і його подальшого життя. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно вимог позивача судові витрати слід залишити за останньою. На підставі ст. ст. 150, 157, 164, 166, 180 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Постановою ВРУ № 789-XII від 27.02.91),

Outcome: approved