Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач, є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] (позивач по справі), та [PERSON] , [INFO] (відповідач по справі), але фактично проживає лише позивач, так як 01.01.2019 року відповідач виїхав проживати окремо на іншу адресу, де саме позивачу не повідомляючи, забравши свої особисті речі. Будь-які засоби зв`язку у позивача з відповідачем відсутні. Крім того, комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб у вказаному будинку, а так як відповідач там не проживає то й відповідно не сплачує зазначені платежі, не бере участь в догляді будинку та господарських споруд, тому позивач, як людина похилого віку та ветеран війни-учасник бойових дій, одноосібно із своїх мінімальних доходів, несе зазначені витрати, що значно погіршує її матеріальний стан. Також через зареєстрованого та не проживаючого в будинку відповідача, позивач не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу місцем реєстрації. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором міни нерухомого майна від 13.06.2001 року, посвідченого Криворізькою універсальною товарною біржою за реєстраційним номером № 003/418-Н, договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13.06.2001 року посвідченого Криворізькою універсальною товарною біржою за реєстраційним номером № 003/419-Н, реєстраційним посвідченням від 22.06.2001 року та заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2016 року по справі № 210/5002/15-ц (а.с. 6,7,8,9-10). У вказаному будинку на теперішній час зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою №10 від 17.05.2021 року виданою Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою «НОВА КОМ» та довідкою з відділу місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради від 02.07.2021 року. Але з 01 жовтня 1996 року по теперішній час відповідач у вказаному будинку не проживає (а.с. 12,25). Факт не проживання відповідача підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.05.2021 року засвідчений головою вуличного комітету Василяною Л.М. за підписом сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13) Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі зазначеного та

Outcome: approved