Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи підставність тим, що він, [PERSON] , є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є членами сім`ї позивача, яких було зареєстроване у належній йому квартирі, утім відповідачі з 01.09.2018 проживають за адресою: [ADDRESS] , не несуть жодних зобов`язань щодо утримання майна, тому позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування належним йому житлом. Оскільки відповідачі не бажають самостійно знятися з реєстрації місця проживання, а даний факт перешкоджає йому як власнику повною мірою здійснювати свої правомочності щодо належного майна, вказане стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 28.07.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідачі відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надали, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло серії [NUMBER] від 22.08.2006, виданого на підставі рішення виконкому Липовецької міської ради за №85 від 22.08.2006. Право власності на Ѕ частку квартири зареєстровано за позивачем 17.10.2006 року КП «Віннице обласне об`єднане БТІ», на що вказує реєстраційне посвідчення відповідного змісту (а.с. 9-10). Згідно виписки з Домової книги на вищевказане домоволодіння (а.с.11-12) встановлено, що місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було зареєстроване у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.05.2020, затвердженого Липовецьким міським головою М. Грушко, встановлено, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 01.09.2018 постійно проживають з адресою: [ADDRESS] , тобто фактично не проживають більше одного року у вищевказаній кваритирі. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати відповідачів, такими, що втратили право користування належним йому житлом. За правилами статті 150 ЖК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Наведене кореспондується із вимогами статті 383 ЦК України. За змістом статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За статтею 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачі приходяться позивачеві дружиною та сином, місце проживання яких було зареєстроване у належній йому квартирі, утім фактично не проживають у вказаній квартирі з 2018 року, не несуть жодних зобов`язань щодо утримання майна. Встановлені судом обставини підтверджують відсутність відповідача понад один рік без поважних причин за місцем зареєстрованого місця проживання, що є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права особи на користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України, у зв`язку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved