Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось, в сім'ї постійно виникали сварки. Спільних дітей подружжя не має, більше двох місяців проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, що змушує її звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що згоден на розірвання шлюбу, однак заперечує щодо стягнення судових витрат у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.04.2015 року сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило. Відповідно до письмових заяв сторони наполягають на розірванні шлюбу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п.2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не виявила бажання змінювати прізвище після розлучення, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - "Гриценко", яке вона набула під час реєстрації шлюбу. Що стосується вимоги про стягнення витрат на оплату правової допомоги, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем надано суду квитанцію № 155 від 01.08.2016 р., видану адвокатом про те, що ним прийнято від позивача 200 грн. за складання позову про розірвання шлюбу. Відшкодування таких витрат передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно з яким розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки адвокат не приймав участі в судових засіданнях, вимоги позивача про стягнення витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved