Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13.04.2017 ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1000 грн., щомісячно, починаючи з 02.02.2017 та до досягнення ним повноліття. Позивачка в позовній заяві вказує, що розмір аліментів, визначений судом, на даний час на утримання дитини є недостатнім, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, кошти на утримання сина дає не регулярно, додаткових витрат не розділяє, позивачці самій матеріально забезпечувати дитину, важко. Просить збільшити розмір аліментів та визначити їх у розмірі по 2000 грн., на дитину, щомісячно, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутності (а.с. 16). Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суд не повідомив, через канцелярію суду подав довідку про доходи з місця роботи (а.с. 15, 19, 20, 23). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяву позивачки, надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи у відсутності сторін за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із позовної заяви, долучених до матеріалів справи копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , рішення суду від 13.04.2017, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , проживає з позивачкою, є на її утриманні, відповідач батьківства не оспорює (а.с. 3, 6, 7). Із копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13.04.2017 вбачається, що шлюб між сторонами 24.10.2016 розірвано, із [PERSON] на користь [PERSON] ухвалено стягувати аліменти на утримання сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1000 грн., щомісячно, починаючи з 02.02.2017 та до досягнення ним повноліття (а.с. 7). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 р. внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет» на 2021, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти у розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення їх прав на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, рівність обов`язку батьків щодо матеріального утримання дітей, те, що відповідач згідно рішення суду повинен сплачувати аліменти у розмірі меншому, ніж це встановлено чинним законодавством, надає кошти сину не регулярно, є працездатним, між тим, обгрунтованого відзиву на позов не подав, в судове засідання на виклики не з`являвся, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку згідно Закону України «Про державний бюджет на 2021», інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1000 грн. до 2000 грн. на дитину, щомісячно, вважаючи, що такий буде зараз достатнім вкладом відповідача у матеріальне забезпечення сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved