Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Посилалася на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, 30.05.2013 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравневого районного суду від 30.05.2013 року було вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. 00 коп. щомісячно. Також вказувала на те, що обставини після прийняття вказаного рішення суду суттєво змінилися. Так, законодавцем було збільшено мінімальний розмір аліментів, який може бути стягнуто на утримання дитини. Окрім того, дитина на даний час навчається у школі, у звязку з чим матеріальні витрати на її утримання суттєво зросли. Відповідач офіційно не працює, однак підробляє та має стабільні доходи. Проте добровільно надавати кошти на утримання сина у розмірі, більшому ніж визначено рішенням суду не надає. Просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.05.2013 року. Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 930 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Позивач у судове засідання не зявилась. Подала до суду заяву, в якій позов підтримала. Просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Звернувся до суду з клопотанням, в якому позов визнав. Просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 30.05.2013 року шлюб між ними було розірвано (а.с.10-11). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Малолітня дитина проживає разом із позивачем (а.с.12). Вказану обставину відповідач не оспорював. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням суду від 30.05.2013 року з відповідача вже було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно. (а.с. 11). Таким чином між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст. 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1492 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років 1860 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. При цьому, суд враховує положення ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно частиною другою зазначеної статті СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» становить 930 гривень. Як було встановлено судом, дитині [PERSON] 02.10.2017 року виповнилось шість років, тобто 01.09.2018 року дитина піде до школи. Зазначена обставина враховується судом при визначенні розміру аліментів, необхідних на утримання дівчинки. Проаналізувавши усі обставини справи та ознайомившись із доводами сторін, суд вважає, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився, оскільки дитина подорослішала, внаслідок чого її потреби зросли. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері. Тому аргументи відповідача щодо можливості позивача приймати більшу участь в утриманні їх сина суд відхиляє, оскільки зазначена обставина не звільняє його від обовязків по утриманню дитини. З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку та зобовязаний матеріально утримувати власну дитину. На підставі вищевикладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що позов слід задовольнити, змінивши розмір аліментів, що стягується на дитину.

Outcome: approved