Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданого у відповідності з розпорядження органу приватизації Дніпропетровської міської Ради за №48 від 7 березня 1995 р., позивачу та відповідачу (син позивача) належить двокімнатна квартира [ADDRESS]; вказана квартира належить сторонам на праві спільної власності. Дана квартира розташована на 2-у поверсі 4-х поверхового будинку загальною площею 49, 76 кв.м.,та складається з 2-х роздільних кімнат: 1-а кімната жилою площею 13, 2 кв.м., 2-а кімната жилою площею 15,0 кв.м., загальною жилою площею 28,2 кв.м., а також кухні площею 6,2 кв.м., ванної кімнати площею 3,4 кв.м., вбиральні/поєднаної/ площею 1,0 кв.м., коридору площею 9, 6 кв.м., вбудованої шафи 0, 6 кв.м. Місце проживання сторін зареєстровано в даній квартирі, та сторони проживають в даній квартирі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відносини із позивачем не склались належним чином, позивач є людиною похилого віку (93 роки), страждаю рядом серйозних захворювань (ішемічна хвороба серця, гіпертонія та ін.), позивач є ветераном війни, потребує постійного і надійного догляду та опікування близької і надійної людини, яка б постійно знаходилась поруч та завжди могла надати будь-яку допомогу. Утім, відповідач (син) не в змозі в силу різноманітних причин надавати таку необхідну допомогу; таку допомогу надають онук та правнук та їх рідні. Посилаючись у позові на те, що позивач маж намір розпорядитися своєю часткою у квартирі, утім, оскільки не визначений її розмір, зазначене на даний час унеможливлено, зазначене й стало приводом для звернення до суду із даним позовом та заявлення у позові вимоги про визначення частки у праві спільної власності на [ADDRESS] між співвласниками - [PERSON] та [PERSON], та про припинення права спільної сумісної власності на данку квартиру. Підставу позову становлять приписи ст.ст. ч.1 ст.16, ст.ст. 319, 328, 355-356, 361, 369, ч. 3 ст. 372 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу за згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Заслухав пояснення представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності; аналогічне положення й міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлений на підставі наданих позивачем у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів факт набуття позивачем права власності на нерухоме майно. Так, судом на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 7) встановлено, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]; квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Відповідно до ч. ст. 368 ЦПК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Позивач є літньою хворою людиною, якою її син (відповідач) не опікуються, та позивач виявила намір бути впевненою у можливості належним чином розпорядитися власним майном, оскільки за умови здійснення права спільної сумісної власності необхідна згода іншого співвласника (в даній справі сина позивача [PERSON].), через складні стосунки із яким отримання даної згоди унеможливлено (ст. 369 ЦК України). Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За наведених вище підстав для суду вбачаються підстави для задоволення позову повністю та ухвалення рішення про визначення розміру часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по ?, та про припинення спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved