Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати шлюб з [PERSON], укладений 17 серпня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №504 та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини із врахуванням неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 6709,55 гривень, а також заборгованість по сплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку із врахуванням неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 7245 гривень. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 17 серпня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також зазначила, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області, з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] року та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, однак відповідач ухиляється від їх сплати, крім того не приймає участі у вихованні дитини. Позивач у судовому засіданні відмовилася від з'ясування обставин та причин, викладених нею в обґрунтування позовних вимог щодо розірвання шлюбу та зазначила, що причиною розірвання шлюбу є втрата почуттів кохання та поваги, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на спільне життя, обов'язки подружжя, у зв'язку з чим між сторонами виникали сварки та конфлікти, зазначила, що після народження дитини сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з квітня 2013 року, з цього часу не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільне господарство, вважала, що збереження сім'ї неможливе, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не наполягав на з'ясуванні обставин, викладених в позовній заяві та підтвердив факт окремого проживання подружжя протягом року, а також вважав неможливим збереження сім'ї, з наявністю заборгованості по аліментам та її розрахунком, наданим позивачем, погодився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17 серпня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №504, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17 серпня 2012 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області 29 жовтня 2013 року). Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. В ході судового розгляду обидві сторони просили розірвати шлюб і вважали, що примирення не можливе, у зв'язку з чим, суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, які висловлюють неприязні стосунки один до одного в ході розгляду справи, термін окремого їх проживання, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, та таким, що суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої доньки, що має істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу позивачем, яка просить її прізвище «[PERSON]» залишити без змін. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку з урахуванням неустойки за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2013 року, Харківським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист №635/11120/13ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 516 гривень щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року, Харківським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист №635/11122/13ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 27 листопада 2013 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року. Згідно довідки про розмір заборгованості по аліментах №В-13 від 13 жовтня 2014 року, виданої Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, сума заборгованості відповідача за аліментами на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] станом на 01.09.2014 року складає 5228,80 гривень, сума заборгованості за аліментами на дружину до досягнення дитиною трирічного віку станом на 01.09.2014 року - 5333,33 гривень. Однак, як вбачається зі змісту вищевказаних довідок, Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції під час розрахунку заборгованості відповідача за аліментами на утримання неповнолітньої дитини, не враховано суму сплачених останнім аліментів протягом квітня-вересня 2014 року у розмірі 100 гривень щомісячно на загальну суму 600 гривень, що підтверджується самим позивачем у судовому засіданні, а також наданими відповідачем квитанціями про переказ коштів на ім'я [PERSON] у загальному розмірі 600 гривень. Разом з тим, розрахунок заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини з урахуванням пені за прострочення сплати аліментів, який був наданий позивачем в судовому засіданні, враховує вищевказану суму сплачених відповідачем аліментів, а тому суд погоджується з таким розрахунком і вважає встановленим, що сума заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини за період з січня по жовтень 2014 року складає 5144,80 гривень, при цьому суд вважає можливим включити в розмір заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини суму аліментів, нараховану за жовтень 2014 року, оскільки відповідачем в ході судового розгляду не надано доказів щодо сплати зазначеної суми. З аналогічних підстав суд вважає за можливе включити в розмір заборгованості за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суму аліментів, нараховану за жовтень 2014 року та погоджується, що загальна сума аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період часу з січня по жовтень 2014 року складає 5567 гривень. Згідно ч. 3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У відповідності до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Як вбачається з повідомлення Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції №14509/12 від 14 жовтня 2014 року, у відділі на виконанні знаходяться вищевказані виконавчі листи, [PERSON] на виклики державного виконавця не реагує, не повідомляє про свої доходи та майно, рахунки в банківських та фінансових установах, про місце праці та про зміну місця проживання, до теперішнього часу заборгованість по аліментам, яка утворилася за час його ухилення від їх сплати, не погашена. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач разом з дитиною мешкає за адресою: [ADDRESS] відповідач з ними не проживає з моменту народження дитини, що підтверджується актами від 21 жовтня 2014 року, складеними депутатом Південноміської ради Харківського району Харківської області Антоненко Н.В. Згідно правового висновку Верховного Суду України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14), оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачем наданий розрахунок заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та розрахунок заборгованості за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до якого сума заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини з урахуванням неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період часу з січня по жовтень 2014 року становить 6709,55 гривень, а сума заборгованості за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з урахуванням неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період часу з січня по жовтень 2014 року становить 7245 гривень, зазначений розрахунок проведений у відповідності до вимог ст. 196 СК України, а тому суд погоджується з ним. В ході судового розгляду відповідач розмір заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та розрахунок, розрахований та наданий позивачем не оспорював та погодився з ним. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов'язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаними рішеннями Харківського районного суду Харківської області платежі в рахунок сплати аліментів ні на утримання неповнолітньої дитини, ні на утримання дружини, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved