Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Уланівської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2.25 га та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б. Хмельницького с. Тараски Хмільницького району Вінницької області. Заповіту після своєї смерті [PERSON] не залишала, а тому спадкоємцем після її смерті відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, є позивач, оскільки мати проживала разом із нею по [ADDRESS] так як вона здійснювала догляд за нею. Після смерті матері позивач провела її поховання та вступила у фактичне володіння і управління її спадковим майном, однак оформити спадщину у нотаріальному порядку не може, оскільки місце реєстрації спадкодавця відмінне від місця її проживання, а тому нотаріус відмовила у прийнятті заяви. Крім того, ще за життя матері, був втрачений державний акт на право приватної власності на землю, виданий на її ім'я. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують, третя особа позов визнала. Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Левківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 21.11.2003 року (а.с. 6) Після її смерті відкрилася спадщина на право на: - земельну ділянку площею 2.25 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 29 березня 2001 року; - майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Б. Хмельницького села Тараски Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновим сертифікатом) серії [NUMBER] від 18 грудня 2001 року. На момент смерті спадкодавець проживала разом із позивачем по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області за № 459 від 12 вересня 2017 року та витягом з погосподарської книги Уланівської сільської ради (а.с. 13). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є також її син [PERSON], який разом із нею не проживав, спадщину після її смерті не приймав та на її прийняття не претендує, про що надав нотаріально посвідчену заяву (а.с. 12) Інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно після смерті [PERSON] немає. Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Стосовно спадкового майна на яке відсутні правовстановлюючі документи, то суд вважає встановленим факт, що позивач в силу вимог закону є такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, однак не може оформити своє право у нотаріальному порядку в зв'язку з втратою правовстановлювального документа та неможливістю отримання його дублікату. Таким чином судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал правовстановлювального документа, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Про втрату державного акта свідчить оголошення в газеті "Життєві обрії" від 06.10.2017р., що доводиться копією примірника (а.с. 9-10). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті матері, і на момент смерті останньої її право на належне майно не припинилося, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за позивачем. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця не припинилося після її смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved