Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини. Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 20.11.1999 року у Дублянській міській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис №50). Від подружнього життя у них народилася донька - [PERSON]. Зазначила, що у грудні 2015 року вона з дитиною змушені були піти від відповідача, тому що він зловживав спиртними напоями, бешкетував, ображав і бив позивача в присутності дитини. Тому просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Позивачка у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги, вказала, що [PERSON] працює, уточнила, що просить аліменти стягувати в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підтвердила що її донька проживає з нею. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 20.11.1999 року у Дублянській міській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис №50). З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.10.2000 року вбачається, що матір'ю [PERSON] 2000 року народження, є позивач, батьком - відповідач. З довідки № 2087 від 22.11.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Дублянської міської ради вбачається, що позивач зареєстрована в [ADDRESS]. З довідки № 1198 від 12.12.2016 року, виданої МВУ ЖКГ м. Дубляни вбачається, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони з грудня 2015 року не проживали однією сім'єю, через те що відповідач зловживав спиртними напоями, ображав і бив позивача в присутності дитини, в зв'язку з чим позивач була вимушена піти від відповідача. Зазначає, що дитина іноді зустрічається з батьком, але повертатись до нього не хоче. За час окремого від батька проживання вона стала спокійнішою, її успішність в коледжі зросла. З огляду на те, що існують обставини, які суперечать моральним засадам суспільства, судом сторонам не надавався строк на примирення. У судовому засіданні позивач підтвердила, що вона остаточно визначилася і зберегти шлюб не бажає. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача, беручи до уваги, що відповідач в жодне судове засідання не прибув, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Тому позовну вимогу про розірвання шлюбу потрібно задовольнити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст.182,183 СК України). Позивач у судовому засіданні підтвердила, що відповідач працює, тому,

Outcome: approved