Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою посилаючись на те, що чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по 1/5 її частині позивачам [PERSON], [PERSON], відповідачу [PERSON] та 2/5 її частини належить відповідачу [PERSON], однак між ними не досягнуто згоди про порядок користування та догляду за вказаним майном. Тому просять встановити порядок користування спірною квартирою виділивши в користування [PERSON] кімнату площею 9 кв.м., а в користування [PERSON] кімнату 11,90 кв.м. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засідання позову не визнали та суду пояснили, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] в якій також проживає і позивач [PERSON], відповідно в квартирі [ADDRESS] позивачі не проживають, більше шести місяців, а тому враховуючи, що позивачі мають інше житло, просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 08 червня 1994 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності по 1/5 її частині [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер та його частину успадкувала [PERSON]. Згідно наданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації витягу з технічного паспорта, квартира [ADDRESS] має загальну площу 81,1 кв.м., житлову 50,7 кв.м. яку складають чотири кімнати: площею 12,00 кв.м., 11,90 кв. м., 17,80 кв.м., 9,0 кв.м. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2015 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ( ст. 319 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ст. 356 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідно матеріальної компенсації. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Суд критично оцінює посилання відповідачів не те, що позивачі проживають в іншому належному їм житловому приміщенні, оскільки позивачі, як співвласники спірної квартири мають право на надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності, незалежно від їх права власності в інших об'єктах нерухомого майна. Отже, оскільки між сторонами існують певні конфлікти щодо користування спірною квартирою, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тому такі підлягають вирішенню в судовому порядку. Кімнати, які позивачі просять виділити їм у користування відповідають ідеальним часткам позивачів в майні, а тому можуть бути виділені їм у користування. Залишенню в загальному користуванні підлягають приміщення, що не входять до житлової площі квартири. Проаналізувавши докази в їх сукупності суд вважає, що в даному випадку права позивачів підлягають захисту, шляхом виділення у користування [PERSON] кімнату площею 9,0 кв.м., а [PERSON] кімнату площею 11,90 кв.м., залишивши в загальному користуванні приміщення, що не входять до житлової площі квартири.

Outcome: approved