Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.01.2013 року. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тими обставинами, що між позивачем та відповідачем припинені шлюбні відносини. Мають двох дітей, які проживають разом з позивачем. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.01.2013 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення старшою дитиною повноліття. На даний момент сума аліментів на утримання меншої дитини [PERSON] , [INFO] , визначена постановою державного виконавця від 27.11.2019 року у розмірі 17% є меншою, ніж мінімально встановлена законодавством та не є достатньою для утримання дитини. Ухвалою від 23.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала просила вимоги задовольнити, розглянути подану позовну заяву за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.01.2013 року задоволено позов [PERSON] та стягнено на її користь з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. [PERSON] 29.04.2014 року уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , про що складено актовий запис №63 від 29.04.2014 року. [PERSON] , [INFO] досягнула повнолітнього віку. 27.11.2019 року постановою державного виконавця звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] у розмірі 17%, починаючи з 11.06.2019 року до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] З довідки №1829 від 27.11.2019 року вбачається, що [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2001 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н. проживають з позивачем. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка має стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Суд враховує вік дитини та стан її здоров`я, матеріальне становище та стан здоров`я сторін, приймаючи до уваги, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини, а також зобов`язані забезпечити належний рівень їх проживання та розвитку, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, оскільки саме визначений розмір аліментів забезпечить як баланс інтересів сторін, так і права їх дітей, гарантовані чинним законодавством. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, ст. ст. 80, 141, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved