Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.08.2002 року у відділі РАГС Жовківського РУЮ Львівської області, запис № 72. За час перебування у шлюбі у сторін народилась одна дитина, донька, [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим. Кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. З лютого 2016 року сторони почали жити окремо. Спільне проживання і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин вважає, що сім'я остаточно розпалася зважаючи на вищезгадане, непорозуміння, існує лише формально. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до довідки наданої Жовківським районним відділом ГУ ДМСУ у Львівській області, відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Відповідачу неодноразово надсилались судові повістки за вище вказаною адресою, однак, такі повертались до суду без вручення. Відповідно до довідки ф-20 Укрпошти, причиною повернення вказано, за закінченням терміну зберігання. Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.2002 року у відділі РАГС Жовківського РУЮ Львівської області, запис № 72. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З заяви позивача від 25.03.2016 р., вбачається, що вона остаточного визначилась та збереження шлюбу не бажає. Відповідач в судове засідання не з'явився. Свого відношення до позову не висловив. А від так, суд вважає, що відповідач проявив байдужість до збереження сім'ї. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів з приводу місця проживання дитини та поділу майна сторони не мають. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй її теперішнє прізвище «[PERSON]», а тому, суд прийшов до переконання, що позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище, змінене нею у зв'язку з реєстрацією шлюбу - «[PERSON]». За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved