Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що 15 грудня 2016 року в місті Донецьк помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Однак на даний час, території окремих районів, міст, селищ і сел Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року. Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, їх посадовими особами та службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. З метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України та отримання свідоцтва про смерть, відповідно до зразка та вимог встановлених чинним законодавством України, позивач був вимушений звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті свого батька. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року за заявою позивача встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], яка настала 15 грудня 2016 року в м. Донецьк. Україна. Після встановлення судом даного факту, позивач 12 березня 2018 року звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] Однак приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] своєю постановою від 13 березня 2018 року № 88/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] у звязку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та приймаючи до уваги те, що він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька, тому просив суд задовольнити позов та визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.41). Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] з позовом ознайомлена, надала суду заяву в якій просила розглянути дану справу без її участі, рішення просила прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с.42,43). За таких обставин, суд вважає можливим за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як встановлено судом, 15 грудня 2016 року в м. Донецьк помер [PERSON] (а.с.11), який доводиться позивачу батьком (а.с.24 на звороті). На день смерті, [PERSON] проживав та був зареєстрований на території населеного пункту, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження: Україна, Донецька область, Марїнський район, смт. Старомихайлівка, вул. Леніна, буд. 21 (а.с.21). На даний час, території окремих районів, міст, селищ і сел Донецької та Луганської областей визнано тимчасово окупованими, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року. Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, їх посадовими особами та службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Тому, з метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть, відповідно до зразка та вимог встановлених чинним законодавством України, позивач звертався до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року за заявою позивача встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], яка настала 15 грудня 2016 року в м. Донецьк, Україна (а.с.6-10, 44,45). 07 березня 2018 року [PERSON] міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області позивачу було видано свідоцтво про смерть батька [PERSON] про що 07 березня 2018 року складено відповідний актовий запис №\~04 (а.с.11,25 на звороті). На випадок своєї смерті [PERSON] спадщиною не розпорядився. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. 12 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], яку зареєстровано за № 32 (спадкова справа № 16/2018) (а.с.20). 13 березня 2018 року приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] своєю постановою № 88/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] у звязку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України (а.с.12,30). Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні питання щодо поважності пропуску позивачем [PERSON] строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, суд приймає до уваги те, що спадкодавець до дня смерті проживав та був зареєстрований на території населеного пункту, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Дані обставини позбавили позивача можливості своєчасно отримати свідоцтво про смерть батька, відповідно до зразка та вимог встановлених чинним законодавством України та звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача та визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved