Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.1979 року [PERSON] набула у власність 16/25 частин будинку [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним написом №7 в реєстраційній книзі №1 виконаним Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 20.12.1979 року. Співвласником іншої частини домоволодіння у розмірі 9/25 частки є [PERSON] . Будь-яких непорозумінь з приводу користування частинами домоволодіння та двором не виникало і не виникає по теперішній час. Частини житлового будинку та двору у домоволодінні розділено відповідно до технічного паспорту. Починаючи з 1987 року [PERSON] дозволила своїй онучці позивачці по справі, яка деякий час була зареєстрована у вказаному домоволодінні, оселитись в будинку та користуватись ним. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.11.1997 відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №236, серія [NUMBER] . Відтак починаючи з 1987 року в користуванні позивача знаходилось 16/25 частини вказаного домоволодіння, за адресою [ADDRESS] . В 1937 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та після укладення шлюбу рідна баба позивача залишила собі прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мали сина [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , та був батьком позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 16.10.1961 року Біленьким РАЦС Хортицькорго району Запорізької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00017334129 від 17.11.2016, [PERSON] , [INFO] , уклала 05.04.1980 шлюб із [PERSON] , актовий запис №637, складений Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та відповідно змінила прізвище, чим пояснюється ступінь спорідненості позивача та її померлої бабусі [PERSON] . Починаючи з 1987 року, позивач постійно проживає у вищевказаному житловому будинку, користується ним, декілька разів робила поточний ремонт в будинку, ремонтувала дах будинку, змінила дерев`яні вікна на металопластикові, постійно сплачує комунальні послуги за будинок, утримує та доглядає земельну ділянку. На замовлення позивача, 26 серпня 2020 року фізичною особою підприємцем [PERSON] , який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури серії АЕ №005579 виданим 09.10.2019 року Атестаційною архітектурно-будівельною комісією, виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за № 582/5773, будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~пункту 13\~вказаної Інструкції,\~складовими частинами\~технічного паспорта\~на будинок\~садибного типу\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами є:\~ схема розташування будівель та споруд; експлікація до\~схеми розташування\~будівель та\~споруд; план\~будинку садибного\~типу;\~ експлікація приміщень будинку садибного типу; ) характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , будинок садибного типу по літ. А складається із по літ.А: коридору 1-1 площею 5,4 кв.м., кухні 1-2 площею 10,01 кв.м., кімнати 1-3 площею 7,92 кв.м., кімнати 1-4 площею 10,71 кв.м., кімнати 1-5 площею 17,2 кв.м.; господарських будівель та споруд: літ.П - сарай, літ.Б літня кухня, літ.Р вбиральня. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Представником відповідача до суду подано заяву про визнання позову та розгляд цивільної справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.1979 року [PERSON] набула у власність 16/25 частин будинку [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним написом №7 в реєстраційній книзі №1 виконаним Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 20.12.1979 року. Співвласником іншої частини домоволодіння у розмірі 9/25 частки є [PERSON] . Частини житлового будинку та двору у домоволодінні розділено відповідно до технічного паспорту. \~ \~ \~ \~Починаючи з 1987 року [PERSON] дозволила своїй онучці, яка деякий час була зареєстрована у вказаному домоволодінні, оселитись в будинку та користуватись ним. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 12.11.1997 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського району Запорізької області, актовий запис №236, серія [NUMBER] . Відтак починаючи з 1987 року в користуванні позивача знаходилось 16\\25 частини вказаного домоволодіння, за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В 1937 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та після укладення шлюбу рідна баба позивача залишила собі прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мали сина [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , та був батьком позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 16.10.1961 року Біленьким РАЦС Хортицькорго району Запорізької області. \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00017334129 від 17.11.2016 року, [PERSON] [INFO] , уклала 05.04.19809 року шлюб із [PERSON] , актовий запис №637 складений Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та відповідно змінила прізвище, чим пояснюється ступінь спорідненості позивача та її померлої бабусі [PERSON] . \~ \~ \~ \~Починаючи з 1987 року, позивач постійно проживає у вищевказаному житловому будинку, користується ним, декілька разів робила поточний ремонт в будинку, ремонтувала дах будинку, змінила дерев`яні вікна на металопластикові, постійно сплачує комунальні послуги за будинок, утримує та доглядає земельну ділянку. Факт володіння й користування будинком з 1987 року позивачем визнається відповідачем, отже, відповідно до вимог ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344 ЦКпро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник\~нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведенного суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, відповідачем по справі позовні вимоги визнаються, спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому вона після більш 10 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на 16/25 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку набувальної давності. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved