Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вони являються спадкоємцями за законом щодо майна свого батька [PERSON], померлого [INFO] року, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 1,8816 га, яка знаходиться в межах Шкарівської сільської Ради, яку їх батько фактично прийняв після смерті їх матері [PERSON], яка померла [INFO], але юридично не оформив. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса, але отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку проведена після смерті спадкодавця. Позивачі просять суд визнати за ними в рівних частках за кожним, по 1\\4 частині, право власності в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 1,8816 га, яка знаходиться в межах Шкарівської сільської Ради, яку їх батько фактично прийняв після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, направив суду лист де просить провести розгляд справи за відсутності їхнього представника, позов визнає. Дослідивши матеріали даної справи, матеріали спадкової справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], яких приходився батьком позивачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 1,8816 га, яка знаходиться в межах Шкарівської сільської Ради, яку їх він, фактично, прийняв після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла [INFO]. Наведені обставини підтверджуються зібраними матеріалами справи (а.с.13,14, 15). Встановленим є те, що спадкоємцями [PERSON] за законом є його діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в установлений строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але отримали відмову, оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку проведена після смерті спадкодавця [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи (а.с.13,14). Встановленим є те, що [PERSON] на підставі Розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 05.07.2005 р. №196 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]). Даний правовстановлюючий документ підтверджує право [PERSON] на володіння земельною ділянкою площею 1,8816 га в межах земель Шкарівської сільської ради (кадастровий номер [NUMBER]) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]) пройшов державну реєстрацію 18.10.2005 року, але на той час [PERSON] померла. Згідно довідки Відділу Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області від 18.04.2013 року № 06-15/2208 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю), площею 1,8816 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Шкарівської сільської ради, державний акт [NUMBER], реєстраційний номер № 010502900958 від 18.10.2005 року виданий на [PERSON] - складає 28608,00 грн., з врахуванням коефіцієнта індексації 3,2. Встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 09.02.1965 року. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]). Згідно довідки №1823 , наданої Шкарівською сільською радою, померла [PERSON] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня смерті. За вказаною адресою на день смерті спадкодавця був зареєстрований її чоловік [PERSON] та син [PERSON] Встановленим є те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Судом було оглянуто спадкову справу № 550/2006 до майна померлого [INFO] року [PERSON]. З матеріалів спадкових справ вбачається, що позивачі, в установлений шестимісячний строк прийняли спадкове майно, шляхом подання заяв про прийняття спадщини, однак, позивачі при зверненні до нотаріуса отримали відмову. Встановлено, що спадкоємці за законом щодо майна померлого [PERSON] частково прийняли спадщину, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалми спадкової справи. Встановлено, що 19.12.2013 року державний нотаріус виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, державний акт на право власності на яку виданий на ім'я матері позивачів [PERSON], померлої [INFO], оскільки державна реєстрація права власності на земельну ділянку проведена після смерті спадкодавця (а.с.22). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Отже, об'єктом спадкування є сукупність прав та обов'язків, носієм яких була спадкодавець [PERSON] та в подальшому спадкодавець [PERSON], і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом, у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця. За ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. У звязку із змінами в діючому законодавстві, державні акти на право власності на земельні ділянки на даний час не оформляються. Згідно з п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для державної реєстрації прав є також рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину (ст. 1299 ЦК України). Так, статтею 1299 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що права позивачів підлягають захисту та позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки спадкодавець [PERSON]. прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], проживав і був зареєстрованим за однією адресою з дружиною на день її смерті. Та [PERSON] набула у власність на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 05.07.2005 р. за № 196 земельну ділянку площею 1,8816 га в межах земель Шкарівської сільської ради (кадастровий номер [NUMBER]) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. А тому суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки іншого способу захисту прав позивачів не існує.

Outcome: approved