Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 06 лютого 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають синів : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дітей. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 лютого 2010 року. Від шлюбу мають синів : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії [NUMBER], виданим 30 червня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, серії [NUMBER], виданим 21 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 06 лютого 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Судом встановлено, що діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Вказані обставини підтверджені довідкою Миронівської міської ради № 932 від 28 березня 2017 року. Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від його доходу є обґрунтованими. Судом не встановлено фактів, які вказують на те, що визначення розміру аліментів у частці від доходу платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Вимог про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не заявлено. Відповідачем заперечень на позов, в тому числі щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку, не подано, не повідомлено суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дітей, зокрема щодо його незадовільного стану здоров'я, наявності інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved