Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом та просять визнати за [PERSON] право власності на 17/36 часток будинку [ADDRESS] та за [PERSON] право власності на 7/18 часток даного будинку, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі в судове засідання не з`явились, в письмовах заявах просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували щодо задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, позов визнала в повному обсязі та в свою чергу звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на 5/36 часток спадкового будинку за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги по первісному та зустрічному позову підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого 26 червня 1989 року, належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , зареєстрованого в Кіровоградському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 26.06.1989 року, реєстрова книга № 1, запис № 41 (а.с.14, 15, 16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , який належить майну колгоспного двору, головою якого являвся [PERSON] (а.с.14,15,16, 18-19). Згідно заповіту від 14 листопада 2017 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав, належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках (а.с.17). Спадщину після його смерті прийняли спадкоємці за заповітом доньки спадкодавця - позивач по справі [PERSON] і відповідач [PERSON] , шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса, та дружина померлого - позивач по справі [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець першої черги за законом, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, що прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця була зареєстрована разом з ним в спадковому будинку (а.с.10), що підтверджується інформацією приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Флоренко С.К. № 154/01-16 від 30.08.2019 року (а.с.60) та інформацією, яка викладена нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 19/02-31 від 12.03.2019 ( а.с.11-12). Проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказаний спадковий будинок, нотаріусом відмовлено (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Флоренко С.К. № 19/02-31 від 12.03.20 а.с.11-12), оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок не оформлене відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з припиненням існування колгоспного двору. Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивачі можуть тільки в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім того, ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. З витягу погосподарської книги № 3 за 1991-1996 роки, вбачається, що станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору були: голова колгоспного двору - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.14). На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 120-127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв`язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , належить будинок розташований по [ADDRESS] , не відповідає чинному законодавству. З наведеного вбачається, що оскільки житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] (голова двору), [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку по 1/3. Згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Відповідно до ст.1217 ЦК УКраїни спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частку спадкового будинку, а оскільки позивач по справі [PERSON] , має право на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна вдова, яка складає 1/18 часток, то частка майна, яка спадкується за заповітом (1/3-1/18) складає 5/18 часток, тобто [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину за заповітом, мають право на спадкування по 5/36 часток, кожна. Таким чином, загальна частка в спірному будинку [PERSON] складає 7/18 (1/3 частка спадкового будинку, в порядку набуття як члена колишнього колгоспного двору та 1/18 частка, як обов`язкова доля непраздатної вдови, відповідно ст.1241 ЦК УКраїни). Загальна частка в спірному будинку [PERSON] складає 17/36 (1/3 частка спадкового будинку, в порядку набуття як члена колишнього колгоспного двору та 5/36 часток, яка успадкована нею за заповітом). Загальна частка в спірному будинку [PERSON] складає 5/36, яка нею успадкована за заповітом. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що задоволення первісного та зустрічного позовів відповідає вимогам закону, законним інтересам сторін та не порушує прав та інтересів третіх осіб. Враховуючи позицію позивачів, судові витрати по справі вважати фактично понесеними. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 380, 386, 392, 1216-1218, 1223, 1226, 1233, 1241, 1261, 1269, 1297, 1299 ЦК України, 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року та,

Outcome: approved