Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Свої вимоги мотивував тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . На земельній ділянці за вказаною адресою, користувачем якої є він, його колишня дружина [PERSON] самочинно побудувала житловий будинок та гараж, право власності на які визнано за нею рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2007 року. Зазначений будинок та гараж [PERSON] побудувала без його згоди, а також відповідних проектних документів та дозволів, вказане нерухоме майно не введено до експлуатації. У ході розгляду справи за його позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та приведення її у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих споруд йому стало відомо, що 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н. І., як державним реєстратором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було проведено державну реєстрацію прав за [PERSON] на житловий будинок літ. «В» та гараж літ. «Г», що розташовані по [ADDRESS] . Позивач вважав, що вищевказані дії приватного нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності за [PERSON] на самочинно збудоване нерухоме майно є протиправними, оскільки останньою не було надано документів на підтвердження прийняття житлового будинку до експлуатації та належності їй земельної ділянки. При цьому нотаріусом не було перевірено відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, що призвело до неправомірної реєстрації права власності на житловий будинок й порушення його прав на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок. У зв`язку з чим позивач просить визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н. І. щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв. м, житловою площею 72,2 кв. м, по [ADDRESS] , від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32971617; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н. І. про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв. м, житловою площею 72,7 кв. м, розташованого по [ADDRESS] , від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32971617. Під час підготовчого судового засідання позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та остаточно звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни, [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталії Миколаївни про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, визнання договорів дарування недійсними та просить визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни щодо прийняття рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , протиправним; скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати договір дарування Ѕ частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 09 лютого 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 596, недійсним; визнати договір дарування Ѕ частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 23 лютого 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 865, недійсним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі (а.с.9, том 1). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції (а.с.69, том 1). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.73, том 1) Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року цивільну справу направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с.119-121, том 1). Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року позовну заяву прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.127-128, том 1). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року [PERSON] залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору (а.с.175-176, том 1) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.177-179, том 1). 26 вересня 2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно задоволено повністю: визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни щодо прийняття рішення від 16 грудня 2016 року, індексний номер 32971617, про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 162,5 км.м., житловою площею 72,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Скасувано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32971617 від 16 грудня 2016 року, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн. витрат (а.с.200-208, том 1). 06 лютого 2019 року постановою Київського апеляційного суду рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року залишено без змін(а.с.46-58, том 2). 11 грудня 2019 року постановою Верховного суду рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В постанові, зокрема, вказано, що спірні правовідносини у справі виникли між позивачем [PERSON] та третьою особою у справі [PERSON] . Крім того, на підставі договорів дарування від 09 лютого 2018 року та від 23 лютого 2018 року, укладених з [PERSON] , [PERSON] є новим власником житлового будинку літ. «В» та гаражу літ. «Г», що розташовані по [ADDRESS] . Наслідки вирішення цієї справи безпосередньо впливають на зміст і стан речового права третіх осіб у справі: [PERSON] та [PERSON] . Хоча позивач доводить неправомірність дій приватного нотаріуса, як державного реєстратора, проте питання правомірності підстави проведення державної реєстрації речового права обов`язково постане перед судом, який вирішуватиме цей спір (висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 757/1660/17 (провадження № 14-396цс18). Належним відповідачем у таких справах є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). При цьому визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, проте перевірка належності відповідача до цього спору є обов`язком суду. Крім того, процесуальні права та обов`язки відповідача і третіх осіб є суттєво різними та впливають на належний захист порушених прав. Проте суд першої інстанції всупереч наведеним вище нормам процесуального права не сприяв учасникам процесу в реалізації ними їхніх процесуальних прав, не використав усіх наданих суду процесуальних можливостей для вирішення справи, суду надано право остаточно визначити склад учасників судового процесу відповідно до вимог ЦПК України (а.с.122-128, том 2). 23 січня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, було передано в провадження судді Арапіної Н.Є. в порядку визначеному ст. 14 ЦПК України. 10 лютого 2020 року прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, до свого провадження. Розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 10 березня 2020 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі [PERSON] , [PERSON] у якості співідповідачів (а.с.176,177, том 2). 10 березня 2020 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про об`єднання позовів відмовлено. 01 липня 2020 року ухвалою суду витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталії Миколаївни (02088, вул. Харченка, 61, прим. 121, м. Київ): належним чином завірені матеріли щодо оформлення договору дарування 1/2 частини житлового будинку, посвідченого 09 лютого 2018 року, зареєстровано за № 596; належним чином завірені матеріли щодо оформлення договору дарування 1/2 частини житлового будинку, посвідченого 23 лютого 2018 року, зареєстровано за № 865. 01 липня 2020 року ухвалою суду заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задовольнити повністю. Заборонити [PERSON] вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представництво інтересів здійснювали [PERSON] , [PERSON] . Представники відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві, який долучено до матеріалів справи. Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васильєва Наталія Іванівна в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач є власником домоволодіння (житлового будинку з надвірними будівлями), розташованого по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 1974 року - на 1/2 частку у порядку спадкування після смерті [PERSON] (а. с. 47, том 1), та на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 10 квітня 2007 року - на 1/2 частку у порядку спадкування після смерті [PERSON] (а. с. 40, 41-45, 46, том 1). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 10 квітня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок «В», площею 162,5 кв. м, та гараж «Г», площею 23,2 кв. м, що розташований по [ADDRESS] (а. с. 49, том 1). Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, позовні вимоги [PERSON] до головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Соколянського Д.В., третя особа [PERSON] , про визнання протиправними дій та скасування рішення задоволено. Визнано протиправними дії державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Соколянського Д.В. щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме, об`єкт нерухомого майна житловий будинок, загальною площею 162,5 кв. м, житлова площа 72,2 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , від 19 вересня 2013 року. Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби головного управління юстиції у м. Києві Соколянського Д.В. від 18 вересня 2013 року щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме об`єкт нерухомого майна житловий будинок, загальною площею 162,5 кв. м, житлова площа, 72,2 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , від 19 вересня 2013 року. Зазначеною постановою Окружного адміністративного суду м. Києва встановлено, зокрема, що позивач [PERSON] відповідно до наданих доказів, а саме, копії свідоцтва про право на спадщину, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року у справі № 2-0-5/07 є єдиним користувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а. с. 51-53, том 1). Позивач просить визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни щодо прийняття рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Протиправними та скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] без його згоди та дозволу користувачів земельної ділянки, самочинно побудувала на земельній ділянці позивача житловий будинок та гараж. Державна реєстрація права власності на житловий будинок здійснена без документів про прийняття його в експлуатацію. Окремо поштову адресу на побудований будинок [PERSON] не отримано. На підтвердження позовних вимог позивачем надано висновок будівельно-технічної експертизи від 10 січня 2020 року, що житловий будинок літ. «В», 1997 року побудови, який розташований по [ADDRESS] , є прибудованим до основної частини житлового будинку літ. «А», 1957 року побудови, що розташований за цією ж адресою. Гараж літ. «Г», 1997 року побудови, не є прибудованим до житлового будинку літ. «В», його влаштовано на земельній ділянці по [ADDRESS] відокремлено від будинку літ «В», що підтверджується результатами натурального обстеження; (а.с.158-166, том 2) Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васильєва Наталія Іванівна не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнавла в повному обсязі, оскільки відповідно до рішення суду від 25 травня 2007 року у справі № 2-1493/1, будинок та гараж побудовано за згоди позивача, який надав нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти визнання за [PERSON] права власності на будинок та гараж. Також позивачем було надано [PERSON] нотаріально посвідчену заяву, в якій він просив дати дозвіл на будівництво житлового будинку та введення його в експлуатацію. Попередня державна реєстрація права власності за третьою особою була скасована постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2016 року з формальних підстав - відсутності Декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Така декларація була отримана [PERSON] та зареєстровано право власності. Земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно третьої особи, не є приватною власністю позивача, в приватизації йому відмовлено. Наразі [PERSON] збирає документи для участі в приватизації земельної ділянки (а.с.83-85, том 1). На підтвердження відзиву представником відповідача надано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 18.12.2015, зареєстровану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві; копію технічного паспорту на житловий будинок, виданого 12.08.2013, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі рішення суду від 25 травня 2007 року: нотаріально посвідчену заяву позивача від 26 березня 2007 року про надання дозволу на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.89-91, 92-94, 95, 96, том 1). Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач [PERSON] подає Декларацію про реконструкцію приміщення житлового будинку та приміщення гаражу, а не Декларацію про готовність до експлуатації самочинного збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду. Відповідач не має відношення до земельної ділянки, не зважаючи на це самовільно без відповідних дозволів збудувала на ній будинок (а.с. 98-103, том 1). На підтвердження відповіді на відзив позивачем надано довідку Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києві, що він є користувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; акт обстеження земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , проведеної спеціалістами Департаменту земельних ресурсів 27 жовтня 2016 року, на земельній ділянці площею 579,03 кв. м знаходиться: сарай - літ. «Б» та гараж - літ. «Г», на земельній ділянці площею 198,82 кв. м знаходиться одноповерховий житловий будинок - літ. «А» та прибудова до двоповерхового житлового будинку літ. «В», на земельній ділянці площею 158,04 кв. м, знаходиться двоповерховий житловий будинок, який у технічному паспорті від 12 вересня 2008 року позначений літ. «В»; письмову інформацію Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 30.01.2015 № 057024-057/Б-3061-1478, земельна ділянка розміром 579,03кв.м. у [ADDRESS] обліковується за [PERSON] , земельна ділянка розміром 198,82кв.м. у [ADDRESS] обліковується за [PERSON] та [PERSON] , земельна ділянка розміром 158,04кв.м. у [ADDRESS] обліковується за [PERSON] (а.с. 104, 105, 108, 110, том 1). Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого зазначив, що в Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 18 грудня 2015 року зазначено площу обєктів нерухомості літ. «В» та літ. «Г», що не порушує права позивача, так як відповідно до рішення суду від 25 травня 2007 року позивач не заперечував проти визнання права власності за відповідачем [PERSON] ( а.с. 89-94, том 3). Представником третьої особи [PERSON] - [PERSON] скористалася процесуальним правом подачі письмових пояснень щодо позову, в яких містяться доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с.140-142, том 1). Представник третіх осіб [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] скористався процесуальним правом подачі письмових пояснень щодо позову, в яких вказав, що з постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 січня 2016 року вбачається, що реєстрації права власності перешкоджала відсутність Декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Цей недолік усунуто, Декларація про готовність об`єкта до експлуатації була зареєстрована у Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві за [PERSON] . Після цього повторно зареєстровано право власності на спірний будинок (а.с. 216-219, том 2). На підтвердження письмових пояснень надано відповідь Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 22 червня 2018 року (а.с.223, том 2). Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васильєва Наталія Іванівна не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна не скористалася процесуальним правом подачі письмових пояснень щодо позову. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011, № 703, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011, №1141 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Частиною першою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат». Частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту. Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об`єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ст. 4-2 та ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у ст. 34 Закону України «Про нотаріат» і цей перелік не є вичерпним. Поряд з тим нотаріусу, з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт. Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити. Відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Поставною Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 за № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) Обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно із ч. 1 ст. 15 вказаного Закону Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок), експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. У разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком(п. 10). Судом оглянуто реєстраційну справу та встановлено, що [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.І. як до державного реєстратора, з метою державної реєстрації прав на житловий будинок та гараж, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Для вчинення відповідної реєстраційної дії [PERSON] було подано нотаріусу такі документи: копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2007 у справі №2-1493/1; копію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 18.12.2015, в інформації про об`єкт вказано: реконструкція приміщень житлового будинку та приміщень гаражу [ADDRESS] ; копію технічного паспорту на житловий будинок, виданого 12.08.2013, видавник: ТОВ «Проектант»; копію розпорядження Київського міського голови від 19.02.2016 №125/1 «Про перейменування бульвару, вулиць, площі та провулків у місті Києві, а також копію додатку до цього розпорядження - перелік (а.с.151-174, том 1). 09 грудня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Наталією Іванівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок літера «В» та гараж літера «Г», розташовані в [ADDRESS] , за [PERSON] , індексний номер 32971617 (а.с.95, том 1). Позивач є єдиним користувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, відповідач [PERSON] не має належного права користування земельною ділянкою, на якій за вищевказаною адресою побудувала житловий будинок та гараж. При вчиненні реєстраційних дій, відповідачем було порушено встановлений статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок Державної реєстрації прав та їх обтяжень та було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та гараж. З огляду на зазначене, при здійсненні нотаріальної дії з державної реєстрації права власності на нерухоме майно, нотаріус діяв з порушенням установленого Законом порядку, а отже діяв неправомірно, тому позовні вимоги [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни, [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталії Миколаївни про визнання дій протиправними, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно підлягають задоволенню повністю: визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни щодо прийняття рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв. м, житловою площею 72,7 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] . протиправними. Скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить визнати договір дарування Ѕ частки житлового будинку від 09 лютого 2018 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 596, що укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Визнати договір дарування Ѕ частки житлового будинку від 23 лютого 2018 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 865, що укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що реєстрація права власності нерухомого майна за відповідачем [PERSON] є незаконною, тому визнання договорів дарування недійсними є похідними вимогами від позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно На підтвердження позивачем надано рішення № 1354 виконавчого комітету Дарницької районної Ради депутатів трудящихся від 27 серпня 1954 року про відвід земельної ділянки під спорудження індивідуального будинку; рішення №1163 виконавчого комітету Дарницької районної Ради депутатів трудящихся від 31 липня 1956 року; письмову інформацію управління будівництва Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації про відсутність розпорядження про присвоєння поштової адреси: [ADDRESS] ; рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 03 вересня 2019 року про відмову позивачу у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] (а.с.24, 25-26, 27, 28, 181, том 3). Статтею 215 ЦК України визначені загальні правові підстави визнання правочину недійсним - недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч 1 ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 718 Цивільного кодексу України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Частиною 1 статті 722 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Судом встановлено, що 09 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування Ѕ частки житлового будинку, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 596 (а.с. 143-176, 206-209, том 3). 23 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування Ѕ частки житлового будинку, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 865(а.с.16-19, 112-142, том 3). Оскільки позивач не є стороною спірних договорів дарування, тому предметом доказування є порушення його цивільних прав та інтересів. Відповідачами, які уклали договори дарування, порушено право власності позивача на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вимоги про скасування рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 32971617 від 16 грудня 2016 року, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , судом задоволено, тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про визнання договорів дарування недійсними: визнати договір дарування Ѕ частки житлового будинку від 09 лютого 2018 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 596, що укладений між [PERSON] та [PERSON] з 09 лютого 2018 року недійсним. Визнати договір дарування Ѕ частки житлового будинку від 23 лютого 2018 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталією Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 865, що укладений між [PERSON] та [PERSON] з 23 лютого 2018 року недійсним. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 961 грн. 60 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни, [PERSON] , [PERSON] . Однак зі змісту постанови Верховного суду від 11 грудня 2019 року вбачається, що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васильєва Наталія Іванівна є неналежним відповідачем, тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру на користь позивача у розмірі по 1 480,80 грн. з кожного (2961,60 грн. :2).

Outcome: approved