Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якій просила визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , за якою зареєстровано на праві власності 1/5 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 08.04.1999, розпорядження за №439. 28.10.2010 позивач звернулась до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . На підставі вказаної заяви позивача Шостою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 657/2010 щодо майна [PERSON] . Проте, 01.12.2016 нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , оскільки у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. Таким чином, позивач позбавлений права оформити право власності на вказане майно у встановленому законом порядку. 06.01.2017 суддею було відкрито провадження по вказаній справі та призначено до судового розгляду. 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, у зв`язку із цим внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України та викладено його у новій редакції. Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На виконання вимог п. 9 Перехідних положень ЦПК України, у вказаній справі проведено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.09.2018 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.05.2019 представник позивача подав до суду копію витребуваної судом спадкової справи №657/2010 щодо майна [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача, у якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справи за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив свої заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, пояснень на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] , згідно з свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації складено відповідний актовий запис №15995. На підставі заяви позивача від 28.10.2010 про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , Шостою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 657/10 щодо майна [PERSON] . Як вбачається з копії Інформаційної довідки КВ - 2013 № 30005 від 23.09.2013 наданої КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", згідно з даними Бюро, 1/5 частка квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 08.04.1999 року, розпорядження за №439. 01.12.2016 позивачем до Шостої київської державної нотаріальної контори було подано заяву про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Кухтенко Т.А. 11.01.2008 за №25 на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Однак, постановою від 01.12.2016 за вих. № 5129/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в зв`язку з відсутністю у позивача оригіналів документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що позивач має право на спадкування за заповітом, а отже в силу норм ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, проте у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на спадкове майно позбавлена права на оформлення належним чином права власності на частину квартири, то суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved