Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/ZAWSOI/2/1 від 04 серпня 2011 року станом на 03 липня 2015 року, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 114 816,78 грн.; заборгованість по відсоткам по кредиту у розмірі 16 632,95 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13 892,54 грн., а всього стягнути 145 342,27 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.. Як встановлено в судовому засіданні 04 серпня 2011 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/ZAWSOI/2/1 . Відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит на загальну суму 213 000,00 грн. Банк виконав свої зобов'язання, щодо надання кредитних коштів в повному обсязі. В свою чергу відповідач зобов'язувався повернути отриманий кредит до 03 серпня 2016 року, зі сплатою 16,49 % річних за користування кредитом.( а.с. 75-83). З метою забезпечення зобов'язань позичальника по кредитному договору між банком та відповідачем [PERSON], 04 серпня 2011 року був укладений договір поруки № 014/ZAWSOI/2/1 . (а.с. 86-88). Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/ZAWSOI/2/1 від 04 серпня 2011 року станом на 03 липня 2015 року, загальний розмір заборгованості складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 114 816,78 грн.; заборгованість по відсоткам по кредиту у розмірі 16 632,95 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13 892,54 грн., а всього 145 342,27 грн. (а.с 68-72). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу. В той же час, відповідачем були порушені зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Однак, Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору (а.с.6-19). 19 серпня 2015 року відповідачам позивачем була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, однак виконана не була. (а.с. 73). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 906 грн. 84 коп. (а.с. 67), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 906 грн. 84 коп.

Outcome: approved