Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що 10.04.2012 року між нею та ПАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір про іпотечний кредит №12P-018. На підставі умов даного договору вона отримала від відповідача кошти в сумі 650 000 гривень на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.04.2032 року на придбання житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS], зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,5 % річних. Поручителем за даним договором є [PERSON] На виконання вищевказаного договору про іпотечний кредит нею періодично сплачувалися кошти. 24.01.2013р., 11.03.2013р., 27.03.2013р. вона зверталася з заявою до відповідача про надання повної інформації про надходження всіх платежів по даному договору та зарахування їх за відповідним призначенням, але відповідач надав запрошувану інформацію лише 27.03.2013р. З наданої відповідачем довідки вбачається, що 29 листопада 2012 року по квитанції №31676631 нею було сплачено 15 000 гривень, що не відповідає дійсності натомість як вона оплатила 36774,50грн. 24.04.2013 року на адвокатські запити від 28.03.2013р. та 05.04.2013р.відповідачем була надана відповідь про те, що «факт привласнення коштів не знайшов свого підтвердження, підстав для перерахування заборгованості за кредитними зобов'язаннями не вбачається». Таким чином відповідач не зарахував повністю платіж в сумі 36 774,50 гривень, які були сплачені нею 29.11.2012р. та повинні бути зараховані в рахунок погашення платежів по укладеному з відповідачем договору, натомість відповідачем зараховано суму 15 000 гривень. На підставі викладеного просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» зарахувати внесений нею платіж по квитанції №31667545 (#31667545 ) від 29.11.2012 року в сумі 36 774 гривень 50 копійок за договором про іпотечний кредит №12Р-018 від 10 квітня 2012 року та провести відповідний перерахунок за договором. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити зазначаючи, що 29.11.2012р. нею було сплачено в касу банку платіж на погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 12P-018 в сумі 36 774,50 гривень, про що свідчить квитанція видана касиром, але через помилку останньої в результаті сторнації зараховано лише 15000 грн. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що 29.11.2012р. клієнтом [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором від 10.04.2012р. до каси банку була внесена суму в розмірі 15000грн., але програма помилково видала квитанцію на суму 36774,50грн. Недостача грошових коштів була виявлена під час зведення каси. Після чого біля 18-30год. операцію з погашення кредиту на підставі службової записки завідуючої сектором обслуговування фізичних осіб - [PERSON] сторновано заступником головного бухгалтера та здійснено прибуткову операцію з погашення основного боргу за кредитом [PERSON] на суму 15 000грн. про що не було своєчасно повідомлено клієнта, що призвело до розбіжностей між залишками простроченого боргу між АБС «Барс» та квитанціями наданими [PERSON] Крім цього зазначив, що з позивачем намагалися зв'язатися для вирішення виниклої проблеми, але остання відмовилася, зазначаючи що вносила саме 36774,50грн. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідача, свідків, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно договору про іпотечний кредит № 12Р-018 від 10.04.2012р. [PERSON] отримала від ПАТ «Державний ощадний банк України» 650 000 гривень строком на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.04.2032 року на придбання житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS], зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,5 % річних. Згідно договору поруки № 12Р-018 від 10.04.2012р. поручителем за даним договором виступив [PERSON] Із зазначених [PERSON] предмету та підстав позову вбачається, що предметом спору стало не зарахування відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №12P-018 суми, сплаченої 29.11.2012р. позивачем в повному обсязі. З квитанцій наданих позивачем вбачається, що нею на погашення кредиту за вищезазначеним договором сплачувалися наступні суми: 14.05.2012р. - 9783грн, 11.06.2012р. - 10100грн.,06.07.2012р. - 8530грн.,15.08.2012р. - 10000грн., 29.11.2012р. 36774,50грн. 23.01.2013р.- 3500грн.,30.01.2013р. - 3500грн., 09.02.2013р. - 6000грн., 21.02.2013р. - 1014,68грн., 21.02.2013р. - 3693,21грн., 31.03.2013р. - 9783грн., 15.04.2013р. - 10000грн. З листа направленого банком [PERSON] від 04.02.2013р. вбачається, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Херсонської філії звернувся з вимогою про дострокове повернення кредиту у сумі 680229,51грн. в тридцятидений строк через невиконання взятих на себе зобов'язань та недотримання умов передбачених договором про іпотечний кредит. У відповідь на дану вимогу позивач 11.03.2013р., 27.03.2013р. зверталася до начальника філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» з вимогою про надання повної інформації стосовно всіх здійснених платежів за кредитом. З відповіді ПАТ «Державний Ощадбанк України» № 46-11/11 від 15.03.2013р. [PERSON] повідомлено про суми сплачені нею на погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 10.04.2012р. В дані довідці зазначено, що 29.11.2012р. в погашення прострочених відсотків сплачено 15 000грн. 28.03.2013р. позивач звернулася до представника банку з письмовою вимогою про здійснення перерахунку , оскільки розбіжність зі сплаченою нею сумою становить 21 774,50грн. такий самий запит було здійснено і її адвокатом. З відповіді ПАТ «Державний Ощадбанк України» від 02.04.2013р. вбачається, що строк розгляду адвокатського запиту подовжено до 20 робочих днів через необхідність часу для пошуку інформації серед значної кількості даних. 15.04.2013р. ПАТ «Державний Ощадбанк України» надано відповідь на адвокатський запит з якої вбачається, що проведеними заходами факт привласнення коштів не знайшов свого підтвердження, підстав для перерахунку заборгованості за кредитними зобов'язаннями не вбачається. Відповідно до матеріалів службового розслідування від 09.04.2013р. за фактом розбіжності у платежі здійсненому [PERSON] 29.11.2012р. комісія прийшла до наступних висновків : Завідувачем сектору фізичних осіб операційного відділу [PERSON] порушено вимоги п.3.8.3 Порядку організації касової роботи в установах ВАТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» від 29.01.2004 за №11-1. Старшим контролером-касиром [PERSON] порушено вимоги п. 7.3 Положення Про використання персональних комп'ютерів в установах ВАТ "Ощадбанк", затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» №154 від 14.08.2003 року п.3.1.5 Порядку організації касової роботи в установах ВАТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» від 29.01.2004 за№11-1. Розбіжність між залишками простроченого боргу відображеного в АБС «Барс» та квитанціями, наданими боржницею на суму 21774,50 грн. по іпотечному кредиту [PERSON] стала можливою в результаті порушення старшим контролером касиром сектору обслуговування фізичних осіб операційного відділу філії-Херсонське облуправління АТ «Ощадбанк» [PERSON] та завідувачем сектору обслуговування фізичних осіб операційного відділу філії-Херсонське облуправління АТ «Ощадбанк» [PERSON] вимог нормативних документів АТ «Ощадбанк». Крім того, мало місце приховування з боку керівництва ОПЕРв [PERSON], [PERSON] внаслідок їх недбалого ставлення до виконання своїх посадових обов'язків та належного виконання вимог нормативних документів АТ «Ощадбанк», факту порушення операційно-касовими працівниками ОПЕРв [PERSON], [PERSON], що призвело до конфлікту з клієнтом, а в подальшому може призвести до фінансових втрат філії Херсонське облуправління АТ «Ощадбанк». З заяви ТВБВ № 10021/ОПЕРО на вилучення операції наданої завідувачем сектору обслуговування фізичних особі ОПЕРВ [PERSON] на ім'я заступника головного бухгалтера філії Херсонського обласного управління вбачається що дата проводки 29.11.2012р. сума 36774,50грн. причина - помилка в сумі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що 29.11.2012р. вона працювала в філії ПАТ «Державний Ощадбанк України » на посаді старшого контролера касира сектору обслуговування фізичних осіб операційного відділу. В цей день , на час здійснення операції з клієнтом [PERSON], вона здійснювала операції на робочому місці завідуючої сектором обслуговування фізичних осіб ([PERSON]) під час її тимчасової відсутності. Повідомила клієнта про залишок по кредиту в сумі 36774,50грн. , запитавши у клієнта яку сума вона бажає сплатити та отримавши суму у розмір 15000грн., вона повела операцію, видала клієнту квитанцію, але програма помилково видала квитанцію на суму 36744,50грн. Невідповідність фактичної суми готівки сумі, яка зазначена в заяві на переказ готівки, була помічена під час зведення каси. На дзвінки [PERSON] не відповідала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що на час здійснення операції 29.11.2012р. працювала в філії ПАТ «Державний Ощадбанк України » на посаді завідуючої сектором обслуговування фізичних осіб. Під час її обідньої перерви (20 хв), клієнтів обслуговувала [PERSON] При перерахуванні грошових коштів, вона виявила недостачу в сумі 21744,50грн., при перевірці документів було встановлено, що при прийнятті касиром [PERSON] платежу від клієнта [PERSON] в сумі 15000грн., роздрукувалася квитанція на суму 36774,50грн. що не було помічено касиром та квитанція на дану суму була видана клієнту. Розбіжність при зведенні каси становила 21774,50грн. Аналогічними показами допитаних в судовому засіданні в якості старшого контролера касира сектору обслуговування фізичних осіб [PERSON], керівника ОПЕР [PERSON] та завідуючої керівника ОПЕР [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона працює заступником головного бухгалтера в філії ПАТ «Державний Ощадбанк України». 29.11.2012р. на підставі службової записки завідуючої сектором обслуговування фізичних осіб - [PERSON] нею було проведено сторнацію та здійснено прибуткову операцію з погашення основного боргу за кредитом [PERSON] на суму 15 000грн., оскільки помилково по касі була проведена сума у розмірі 36774,50 грн. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона вела кредит позивача. 29.11.2012р. [PERSON] заходила до неї та повідомила що прострочену заборгованість сплатила в сумі 15 000грн та ще сплатить найближчим часом. Допитані в судовому засіданні в якості свідків позивач [PERSON] та її поручитель, яким є її чоловік [PERSON] пояснили, що 29.11.2012р. вони разом прийшли до каси № 2 ПАТ «Державний Ощадбанк України » та сплатили 36774,50грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №12P-018 від 10.04.2013р. про що отримали квитанцію. Відповідно до «Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.02.95р. № 21 з наступними змінами і доповненнями (ПВКО) надходження грошей у касу оформлюють прибутковим касовим ордером, в якому вказують, від кого і за що отримані гроші, перелічують первинні документи, які є підставою для проведення касової операції. Платнику видається квитанція про надходження грошей в касу за підписами бухгалтера і касира, засвідчений печаткою або відтиском касового апарату. Зі змісту абзацу другого ч.1 ст. 218 ЦК та п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Таким чином факт отримання або передачі грошей не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПКУ). У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу вимог вищезазначених норм закону суд не може прийняти до уваги як належний доказ пояснення допитаних свідків як з боку позивача так і з боку відповідача, оскільки про виконання зобов'язання позивача зі сплати чергового платежу по кредиту свідчить досліджена квитанція №31667545 (#31667545 ) від 29.11.2012 року в сумі 36 774 гривень 50 копійок за договором про іпотечний кредит №12Р-018 від 10 квітня 2012 року, з підписами бухгалтера , касира, засвідчена печаткою, що Відповідно до «Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.02.95р. № 21 є належним підтвердженням здійснення операції у вказаній сумі, тобто містить всі передбачені ПВКО реквізити на відміну від сторнованої квитанції №31676631 без підпису клієнта. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 гривень .

Outcome: approved