Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 20 березня 2003 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №20, в період якого у них народились спільні неповнолітні діти - донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що приводило до сварок та конфліктів в сім'ї, в ході яких відповідач застосовував до неї фізичне насильство та ображав, у зв'язку з чим в серпні 2014 році вони припинили сімейно-шлюбні стосунки і з цього часу однією сім'ю не проживають, хоча і живуть в одній квартирі. Вважає, що подальше збереження сім'ї, примирення з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір щодо спільного майна та утримання дітей між ними не вирішений, а спору щодо місця проживання дітей, які проживає з нею, не має. Позивач, яка повідомлена про час та місце розгляду справи(а.с.25,27), у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.31), за якою позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі, прохала розірвати шлюб, оскільки примирення з відповідачем є неможливим, а справу розглядати у її відсутність. Спору щодо спільного майна, місця проживання та утримання спільних неповнолітніх дітей між ними не має. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.28,29), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки не проживає з позивачкою однією сім'єю з серпня 2014 року, а примирення є неможливим. Спір щодо спільного майна, місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання відсутній (а.с.15-16). В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 20 березня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №20 (а.с.7), в період якого у них народились спільні неповнолітні діти - донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.8,9), які після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідки КП "Солонянське житлово-комунальне управління" Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області проживаю з позивачкою (а.с.10). Спільне життя в сім'ї не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що приводило до сварок та конфліктів в сім'ї, в ході яких відповідач застосовував до неї фізичне насильство та ображав, у зв'язку з чим в серпні 2014 році вони припинили сімейно-шлюбні стосунки і з цього часу однією сім'ю не проживають, хоча і живуть в одній квартирі. На день розгляду справи судом сторони мір до збереження сім'ї не приймали і зберігати сім'ю не бажають, про що свідчать подані до суду як позивачкою, так і відповідачем письмові заяви щодо вирішення питання про розірвання шлюбу (а.с.31,32). Спору щодо спільного майна, місця проживання спільних неповнолітніх дітей, які проживає з позивачкою, та їх утримання на день розгляду справи судом між сторонами не має. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved