Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, третя особа: Відділ у Іванківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі посилаються на те, що [INFO] померла їх мати, [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожній. Заповіт посвідчено 08 лютого 2001 року, секретарем виконавчого комітету Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області Савченко Г.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 11. За життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай), що знаходиться в колективній власності КСП «Тетерів» (сертифікат втрачено). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори. Інших осіб, які б мали намір успадкувати майно [PERSON] , немає. 23 листопада 2019 року позивачі звернулися до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай). У видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам відмовлено, в зв`язку з відсутністю сертифікату на земельну частку (пай). У зв`язку з тим, що Іванківська районна державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину, зокрема на земельну частку (пай), позивачі звертаються з даним позовом до суду та просять: Визнати за [PERSON] та [PERSON] право приватної власності на спадкове майно [PERSON] , а саме: на право на земельну частку (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 2,54 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Тетерів», серії ВК № 0054833, зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03 березня 1997 року за № 292, що належав [PERSON] в рівних частинах кожній (по 1/2 частці). Згідно ухвали суду від 03 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, а ухвалою суду від 21 січня 2020 року вирішено закрити підготовче провадження в справі та призначити цивільну справу до розгляду. У судове засідання позивачі не з`явилися, в своїх позовних вимогах просять розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник Блідчанської сільської ради у судове засідання не з`явився, звернулися до суду із листом, в якому просять розгляд справи провести без участі представника сільської ради. Представник Відділу у Іванківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомленні. Заяв та клопотань до суду не надіслали. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивачі надали суду належні докази: копію свідоцтва про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.7); копії свідоцтв про своє народження, з якого слідує, що спадкодавця являється матір`ю позивачів (а.с.8,10); копії свідоцтв про шлюб, відповідно до яких позивачі: [PERSON] після реєстрації укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », а [PERSON] - на « [PERSON] » (а.с.9, 11); копію заповіту, посвідченого 08 лютого 2001 року секретарем виконавчого комітету Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області Савченко Г.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 11, яким все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.12); повідомлення за № А-66/0-0.28-62/131-19 від 07.11.2019 року, виданого Відділом в Іванківському району ГУ Держгеокадастру у Київській області, з якого слідує, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Тетерів», сертифікат на ім`я [PERSON] зареєстровано та видано 03.03.1997 року за реєстраційним № 292 серії КВ № 0054833, загальною площею 2,54 га умовних кадастрових гектарів на території Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області (а.с.14); виписку з книги сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 77/131-19 від 27.11.2019 року, виданої Відділом в Іванківському району ГУ Держгеокадастру у Київській області, з якої слідує, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) у КСП «Тетерів» на підставі сертифікату, зареєстровано та видано 03.03.1997 року за реєстраційним № 292 серії КВ № 0054833, загальною площею 2,54 га умовних кадастрових гектарах (а.с.15); газету «Трибуна праці», в якій міститься оголошення, з якого слідує, що загублений сертифікат КВ 0054833 , площею 2,54 га в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного с/г виробництва на території Блідчанської сільради, виданий 03.03.1997 року на ім`я [PERSON] , вважати недійсним (а.с.16). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Іванківської районної державної нотаріальної контори за № 1308-02-31 від 23.11.2019 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю сертифікату на земельну частку (пай) (а.с.13). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку з тим, що на земельну ділянку Спадкодавця відсутній оригінал державного акта - нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину на це майно. Враховуючи те, що Спадкодавець набув майнове право на земельну ділянку, то, відповідно, і спадкоємець - позивач у справі - набув лише майнове право в порядку спадкування на дану земельну ділянку. Ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», зокрема пункту 11 «При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю». Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Сертифікату на право на земельну частку (пай); реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів справи слідує, що позивачі, [PERSON] та [PERSON] здійснила всі дії, які необхідні для набуття права власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай), яке залишилось після смерті [PERSON] , тому позовні вимоги позивачів підлягають повному задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. З матеріалів справи слідує, що позивачами судовий збір сплачений, який вони просять не стягувати з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved