Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 20726,86 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що останні своєчасно не вносять плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. 15.02.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов в якому вказував на те, що сума заборгованості не відповідає фактичному споживанню теплової енергії. В житловому будинку по [ADDRESS] та 8 нарахування за використану теплову енергію для опалення квартир побутових споживачів проводиться завдяки загально будинковому лічильнику. Незадовільний стан загально будинкових мереж призводить до великих рахунків за теплопостачання. Неодноразово звертався до підприємства із заявою про відмову від послуг з теплопостачання, оскільки не проживав у квартирі, але на заяву отримав відмову. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позову. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави Миронець О.К. від 28.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 09.02.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Дослідивши докази у справі та заслухавши сторони суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в період з 01.11.2018 року по 01.11.2020 року надавав послуги з теплопостачання, але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 19315,99 грн. Згідно договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Губрєєвою Ю.М. від 14.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] придбали по Ѕ частині квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] врегульовані договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Вказаним договором підприємство зобов`язано надавати споживачеві та членам його сім`ї послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги відповідно до тарифів. Крім того, відповідач за умовами даного договору взяв на себе зобов`язання погасити заборгованість, що склалась станом на 01.12.2018 року в сумі 1845,14 гривень до 01.01.2019 року. Відповідно до ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68\~ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162\~ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідачі покладені на них, як споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги в повному обсязі не сплачували. Тому суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2018 року по 01.11.2020 року в сумі 19315,99 грн., тобто по 9657,99 гривень з кожного відповідача, оскільки вони мають у власності по Ѕ частині квартири, оскільки вони лише частково виконували свої зобов`язання щодо сплати заборгованості. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача з урахуванням індексу інфляції за період з 21.11.2018 року по 01.11.2020 року у розмірі 709,75 грн., 3 % річних у розмірі 701,12 грн. та заборгованості за послуги теплопостачання 19315,99 грн., а всього складає 20726,86 грн. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 2102 грн., тобто по 1051 гривню з кожного.

Outcome: approved