Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Підгородненської міської ради, про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 25 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який 26 грудня 2016 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська розірвано. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] 28 серпня 2015 року та [PERSON] , [INFO] . Прізвища дітей було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », та відповідно змінено свідоцтва про народження дітей. Батьком дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти проживають разом із позивачем, відповідач проживає окремо, кошти на утримання дітей не надає, сплачує аліменти на старшого сина із постійною заборгованістю, не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, хоча має для цього можливість. Позивачка зазначає, що визначення місця проживання дітей є необхідним для забезпечення можливості виїзду з дитиною за кордон на лікування чи відпочинок, оформлення різноманітних документів тощо. Посилаючись на вище викладене позивачка просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] разом із матір`ю [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 31.03.2021 відкрито провадження по справі та визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. 13 травня 2021 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надано письмові пояснення на позовну заяву, в яких остання зазначила, що після розірвання шлюбу, за домовленістю сторін, їх спільні діти постійно проживають разом з Позивачкою, тому Відповідач не заперечує проти визнання місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак, Відповідач не погоджується з обґрунтуванням заявленого позову, оскільки з перших днів життя дітей, Відповідач приймав активну участь у їх вихованні, проводив з ними весь свій вільний час, піклувався про їх фізичний та духовний розвиток, забезпечував дітей всім необхідним. Після сторони стали проживати окремо, Відповідач не мав змоги проділяти дітям стільки ж часу скільки приділяв коли вони проживали разом. Однак, за першої ж можливості, Відповідач спілкується з дітьми, телефонує старшому сину та Позивачці, цікавиться успіхами дітей, їх станом здоров`я, навчанням тощо. Як свідомий громадянин, Відповідач розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дітей, тому він жодним чином не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того згідно довідки - розрахунку, виданої державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів відсутня та станом на 01.04.2021р. наявна переплата в розмірі 85 713,40 грн. Ухвалою від 09.08.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 29 вересня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, та провести судовий розгляд у його відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав заяву про розгляд справи у їх відсутність з урахуванням наданих письмових пояснень. Представник третьої особи Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини не явки суду не повідомив. Представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Підгородненської міської ради судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, також надали до суду висновок засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Підгородненської міської ради, про визначення місця проживання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від 04.08.2021 вих. № 2898, відповідно до якого вважає доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12) . Після розірвання шлюбу діти постійно проживають разом із позивачем [PERSON] , зазначені обставини визнані відповідачем, а отже відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. [PERSON] є Фізичною особою - підприємцем, має самостійний дохід, крім того має у власності будинок за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою [ADDRESS] , де разом із дітьми іноді проживає взимку. Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно зі ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст. 3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі. Крім того, ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем у власному будинку за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні умови для їх проживання. Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Підгородненської міської ради, про визначення місця проживання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від 04.08.2021 вих. № 2898, визанчено доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання дітей, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи те, що діти весь час проживають з матір`ю, а також враховуючи те, що відповідач не заперечував проти позову, суд вважає, що проживання дітей з матір`ю створює спокійне та стійке середовище для них, тому суд дійшов висновку за доцільне визначити місце проживання дітей з матір`ю, що відповідатиме найкращому забезпеченню їх інтересів. Розподіл судових витрат визначено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved