Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла його родичка [PERSON] , якій належав будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка на території Войнилівської селищної ради. Оскільки родичка позивача була одинокою, то позивач протягом усього життя перебував з нею у близьких родинних відносинах, допомагав їй та здійснював за нею догляд. 08.02.1992 року [PERSON] в користь [PERSON] було складено заповіт, в якому все належне майно спадкодавець заповіла позивачу. Тому, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, однак йому було відмовлено через пропущення строку подання заяви. Просить суд про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини терміном 2 місяці. В судове засідання представник позивача адвокат Зубарєва Л.Б. подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити (а.с. 21). Відповідач селищний голова Масляк М. також подала заяву в якій проти задоволення позову не заперечує, а справу просить розглянути у її відсутності (а.с. 20). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Згідно заповіту від 07.02.1992 все належне майно [PERSON] заповіла позивачу (а.с. 10). У відповідності до заяви у Войнилівської селищної ради відсутні претензій щодо прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Локатир М.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з пропущенням терміну прийняття спадщини (а.с.5). Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки він в жовтні 2012 року виїхав за роботу за кордон в Російську Федерацію, де знаходився з жовтня 2012 року по 07.01.2019 року . Відповідач по справі з часу відкриття спадщини не зверталася з відповідною заявою на її отримання. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані та надає додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору. На підставі викладеного, ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved