Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки у спільному сумісному майні, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири № 12, яка знаходиться в житловому будинку за № 129 по вулиці Пирогова в місті Вінниці, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.1999 року. 30.11.2013 року помер чоловік позивача [PERSON] (актовий запис на № 3181 від 02.12.2013 року). Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Позивач та відповідач звернулись до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Старша дочка позивача [PERSON] 28.05.2014 року подала заява про відмов від належної їй частки спадкового майна, яке залишилось після смерті батька на користь матері. Проте 25.11.2014 року постановою приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу, відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під № 12 яка знаходиться в житловому будинку під № 129, що розташований по вулиці Пирогова в місті Вінниці. У звязку з цим позивача звернулась до суду та просила суд визначити, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/3, та визначити, що частка померлого 30.11.2013 року [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/3. 06.12.2016 року [PERSON] звернулась до [PERSON] із зустрічним позовом та просила суд визначити, що частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/3. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві та просила суд позов задоволити та не заперечила, щодо задоволення зустрічного позову. Відповідач в судовому засіданні підтримала зустрічний позов в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові та просили суд його задоволити та не заперечила, щодо задоволення первісного позову. Судом досліджено докази: -свідоцтво про смерть серії І-АМ № 285489 (на а.с 4), відповідно до якого 30.11.2013 року помер [PERSON]; -копія паспорта серії АВ 350751 (на а.с. 5), відповідно до якого [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]; -договір купівлі продажу квартири від 29.01.1999 року (на а.с. 6), відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири № 12, яка знаходиться в житловому будинку за № 129 по вулиці Пирогова в місті Вінниці; -довідка до акта огляду МСЕК серії 10 АА (на а.с. 8), відповідно до якої [PERSON] встановлена 2-га група інвалідності; -постанова приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу від 25.11.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (на а.с. 9), відповідно до якої відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під № 12 яка знаходиться в житловому будинку під № 129, що розташований по вулиці Пирогова в місті Вінниці; -свідоцтво про одруження (на а.с. 10), відповідно якого [PERSON] та [PERSON] 23.01.1965 року зареєстрували шлюб, прізвище обох після одруження [PERSON]; -заява [PERSON] (на а.с. 11), відповідно до якої [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадкового майна, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] померлого 30.11.2013 року на користь своєї матері, дружини спадкодавця [PERSON]; -довідка МКП «ЖЕК № 7» № 2576 від 12.12.2013 року (на а.с. 12), відповідно до якої в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; -свідоцтво про шлюб серії 1-АМ № 083223, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.03.2010 року, прізвище обох після одруження «Загоруйко»; -копія паспорта [PERSON] Вказані докази суд вважає належними та допустимими та приймає їх. Із досліджених доказів вбачається, що відповідно до договору купівлі продажу від 29.01.1999 року (на а.с. 6), [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири № 12, яка знаходиться в житловому будинку за № 129 по вулиці Пирогова в місті Вінниці; Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 285489 (на а.с 4), 30.11.2013 року помер [PERSON] Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу від 25.11.2014 року було відмовлено [PERSON] та [PERSON]В у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під № 12 яка знаходиться в житловому будинку під № 129, що розташований по вулиці Пирогова в місті Вінниці; [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадкового майна, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] померлого 30.11.2013 року на користь своєї матері, дружини спадкодавця [PERSON] (а.с. 11). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про задоволення первісного та зустрічного позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При цьому, суд враховує, роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, про задоволення первісного та зустрічного позову, оскільки сторони у справі не можуть юридично закріпити своє право на спадщину без попереднього визначення розміру часток спадкодавця в спадковому майні. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток позивача та спадкодавця у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації позивачем права на спадкування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved