Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2010 року у справі № 2-2919/10р. з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з [PERSON] на утримання сина- Мисака [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача пеню за несплачені аліменти у розмірі 11 925 грн. 33 коп. за період з 2010 р. по 2018 р. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2010 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином не виконує свої батьківські обовязки, в результаті чого допустив заборгованість по сплаті аліментів на суму 17 730 гривень. В повній мірі забезпечити дитину матеріально у неї немає змоги, крім того, змінився прожитковий мінімум на неповнолітню дитину, а призначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для гармонійного розвитку дитини. Крім цього, відповідач не регулярно сплачував аліменти на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості від 25.01.2018 року за виконавчим листом №2-2919/2010, виданого Франківським районним судом м. Львова від 04.06.2010 року станом на 25.01.2018 року заборгованість по сплаті становить 17 730, 00 гривень. Боржнику нарахована заборгованість зі сплати аліментів відповідно до виконавчого документу станом на 08.11.2017 року в сумі 31 427, 00 гривень. Боржником сплачено 14 850, 00 гривень. Просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача- Ільницька С. В. заявлені уточнені позовні вимоги підтримала. Додатково суду пояснила, що позивач працює офіс-менеджером та отримує мінімальну заробітну плату. Згідно довідки ТзОВ «Фірми ДІСНА» за період 01.09.2017 р. по 28.02.2018 р. її сукупний дохід склав 20\~830, 00 гривень, що не забезпечує мінімальні потреби дитини, необхідні для фізичного, культурного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку дитини. Водночас позивачу потрібно сплачувати комунальні послуги, купувати продукти харчування у разі потреби медикаменти, одяг, взуття, шкільне приладдя, що є критично недостатнім для належного та достатнього забезпечення утримання малолітнього сина, так і особистого проживання позивача. Оскільки відповідач молодого працездатного віку, у звязку із зміною матеріального стану, що випливає з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який придбав 08.06.2016 року квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], загальною площею 20.1 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Петлюри С.[ADDRESS], має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина у більшому розмірі. Просила позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання 29.11.2018 року відповідач та його представник адвокат [PERSON] не прибули, свою позицію до позовних вимог виклали у письмовому відзиві від 14.03.2018 року, в якому просять відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що наведені доводи позивача не відповідають дійсності, оскільки після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач і надалі утримував дитину та продовжує це робити до тепер. Крім того, у відповідача також змінився матеріальний та сімейний стан, він офіційно не працює, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Разом із цим, 30 серпня 2016 року переніс хірургічну операцію по видаленні каменів з нирок. Заборгованість від суми по несплачених аліментах у розмірі вказаних позивачем за вказаний позивачем період не відповідає дійсності та обставинам справи, вимоги є безпідставними, надуманими та передчасними. Стверджує, що постійно сплачує аліменти та надає кошти на потреби дитини, якщо є заборгованості зі сплати аліментів, то вони є тимчасовими і ним погашаються, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд позов задовольняє з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому у 2008 році у відділі ДРАЦС Франківського району м. Львова. У шлюбі в сторін народився син- Мисак [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2010 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина- Мисака [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 192 СК України,\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Значне покращенням матеріального становища платника аліментів вбачається з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідач придбав 08.06.2016 року квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], загальною площею 20.1 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Петлюри С.[ADDRESS] /а.с.109/. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України, передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України, тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Частиною 2\~статті 182 СК України,\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги доводи позивача, що з моменту винесення судового рішення змінилось законодавство в частині стягнення аліментів, неодноразово підвищувався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак погіршилося матеріальне становище дитини. У відповідності до ч.1\~ст.191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати сина, оскільки вона несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, разом із цим, сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, одяг, взуття, а також те, що відповідач є особою молодого працездатного віку, суд вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2010 року у справі № 2-2919/10р. з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму у розмірі 1 500 грн. щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина- Мисака [PERSON], [INFO]. Як випливає з Розрахунку заборгованості по аліментах від 25.01.2018 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 25.01.2018 року становить 17\~730, 00 гривень. Згідно зі\~статтею 196 цього Кодексу,\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-300цс16. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість по оплаті аліментів, яка станом на 25.01.2018 року становить 17 730 грн., що підтверджується копією Розрахунку заборгованості по аліментах ВП № 41888428, виданої старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області /аркуш справи 12-15/. Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що зазначений розрахунок проведений державним виконавцем не вірно, оскільки доказів того, що відповідач оскаржував його в судовому порядку і він був змінений рішенням суду в боку зменшення, суду не надано. При визначенні розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного: За квітень 2010 року відповідач заборгував 230 гривень. 1 % від 230= 2,30*31= 71 грн. 30 коп. пеня За травень заборгованість 230 гривень. 1 % від 230= 2,30*30= 69 грн. пеня За червень пеня = 71 грн. 30 коп. За липень, серпень, вересень 2010 року 209 грн. пені. За жовтень та листопад 2010 року заборгованість становить по 236 грн. щомісячно, щоденна пеня 2,36 *61 день (30+31), сума пені становить 143 грн. 96 коп. За грудень 2010 року пеня становить 1% від 244, 80 = 2, 4488*31= 66 грн. 89 коп. За лютий 2011 року пеня становить 48 грн. 44 коп. За квітень при аналогічному підрахунку пеня становить 77 грн. 37 коп. За червень, липень та серпень 2011 року пеня становить 229 грн. 63 коп. За жовтень та листопад 2011 року пеня становить 156 грн. 07 коп. За грудень 2011 року 104 грн. 10 коп. За січень та березень 2012 року пеня становить 83 грн. 05 коп. За травень 2012 року 73 грн. 63 коп. За липень, серпень, вересень 2012 року пеня становить 250 грн. 34 коп. За листопад та грудень 2012 року пеня становить 172 грн. 70 коп. За період з лютого 2013 року по листопад цього ж року за винятком червня, серпня та листопада пеня становить в розмірі 618 грн. 18 коп. Починаючи з грудня 2013 року по липень 2014 року за винятком березня, травня та червня 2014 року за 160 днів прострочки пеня становить 495 грн. 36 коп. За цей період відповідач мав сплачувати щомісяця по 309 грн. 60 коп. За період з листопада 2014 року по жовтень 2015 року відповідач мав сплатити пеню в розмірі 1158 грн. 53 коп. За січень, квітень 2016 року пеня становить 260 грн. За травень, вересень, жовтень та листопад 2016 року пеня становить 280 грн. 17 коп. За грудень 2016 року та від січня до квітня 2017 року пеня становить 716 грн. 17 коп. За травень та липень 2017 року пеня становить 330 грн. 52 коп. За вересень, жовтень 2017 року пеня становить 319 грн. 19 коп. За січень 2018 року пеня становить 186 грн. Отже, загальна сума пені становить 11\~925 грн. 33 коп., яка й підлягає стягненню. Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від оплати судового збору, у відповідності з вимогами\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп., на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved