Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, згідно якого просив суд поновити йому строк для подачі заяви про прийняв спадщини та визнати за ним в порядку спадкування право власності на Державні акти, після смерті його баби - [PERSON], яка померла 15.10.2002 року, і свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, але за життя вона право власності на Державні акти не виготовила, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказані акти. У звязку з тим, що він часто хворів, тому не зміг подати заяву до нотаріуса в установлений законом строк. Враховуючи ці обставин, він не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки в нотаріальній конторі і тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що баба позивача - [PERSON], при житті отримала Державні акти на земельні ділянки площею 2.9329 га та 2.1596 га на території Кочерівської сільської ради. У звязку з хворобою позивач вчасно не зміг подати заяву до нотаріуса в установлений законом строк для прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті баби позивач прийняв, шляхом догляду за земельними ділянками. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved