Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки дитина проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні, а батько дитини [PERSON] відповідач по справі, добровільно матеріальні кошти на утримання сина не надає, його місце роботи позивачці не відомо. В свою чергу позивачка працює , але не офіційно і має низький дохід, якого не вистачає для повного забезпечення дитини всім необхідним, оскільки дитина часто хворіє простудними захворюваннями, потребує витрат на придбання одягу та дитячого харчування. Позивачка [PERSON]М в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] жодного разу в судові засідання не з'являвся за невідомою суду причиною, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Згідно відповіді Сектору адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області , відомості про реєстрацію відповідача в Запорізькій області відсутні. Судові повістки надсилались на останню відому суду адресу й отримувались відповідачем, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Тому, суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши в сукупності матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі , що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у не зареєстрованому шлюбі від якого 04.11.2011 року народився син [PERSON], у свідоцтві про народження якого у графі батько зазначено - [PERSON] відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 12. Крім того, згідно заяви про встановлення батьківства ( сумісна заява батька та матері дитини, які не перебувають в шлюбі на час народження дитини), копія якої знаходиться в матеріалах справи на аркуші № 13, відповідач [PERSON] підтвердив, що він є батьком дитини. Дитина проживає з матірю [PERSON] позивачкою по справі і знаходиться повністю на її утриманні. Батько дитини [PERSON] відповідач по справі, добровільно матеріальні кошти на утримання сина не надає, місце роботи відповідача позивачці не відомо. В свою чергу позивачка працює , але не офіційно і має низький дохід, якого не вистачає для повного забезпечення дитини всім необхідним, оскільки дитина часто хворіє простудними захворюваннями, потребує витрат на придбання одягу та дитячого харчування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі та відповідно до ч.2 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя , як правило, у грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, тому позивач [PERSON] має право на аліменти на утримання дитини , оскільки дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, так відповідач [PERSON] постійного місця роботи та заробітку не має, інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не здійснюється, але це не позбавляє його обовязку утримувати малолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий доход, суд може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, при визначенні розміру аліментів, судом враховується прожитковий мінімум , встановлений ЗАКОНОМ УКРАЇНИ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" , яким встановлено, що на дітей віком до 6 років з 1 липня 2015 р. становить в розрахунку на місяць 1059 грн., а також обставини на які посилається позивачка , а саме : те, що позивачка має низький дохід, якого не вистачає для повного забезпечення дитини всім необхідним, оскільки дитина часто хворіє простудними захворюваннями, потребує витрат на придбання одягу та дитячого харчування, тому на підставі ст.180 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на утримання малолітнього [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня надходження позовної заяви і до повноліття дитини. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved