Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] (нині [PERSON]) , за участі третьої особи: Товарна біржа "Одеська універсальна біржа товарів та послуг" про визнання договору купівлі-продажу дійсним, відповідно до якого просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 09 червня 1999 року на Товарній біржі «Одеська універсальна біржа товарів та послуг» за № 831 між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позову зазначили, що 09 червня 1999 року на Товарній біржі «Одеська універсальна біржа товарів та послуг» було укладено договір купівлі-продажу № 831, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] та неповнолітня [PERSON] купили ізольовану квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати житловою площею 11,7 кв.м., загальною площею 20,7 кв.м. Договір був повністю виконаний сторонами. Позивачі сплатили встановлену ціну, а відповідач передала їм квартиру, в яку вони вселилися і якою користуються до теперішнього часу. Договір зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості відповідно до порядку, що діяв на той час за № 670. [PERSON] померла, її дочка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак Друга Одеська державна нотаріальна контора рекомендувала звернутися в суд для визнання договору дійсним, оскільки в момент підписання договору, його стороною була неповнолітня особа та договір не був нотаріально посвідчений. У судове засідання не з'явилися позивачі, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідачка не з'явилась, про час, дату та місце повідомлялась належним чином у встановленому порядку. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачу та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у її відсутність, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 1999 року [PERSON], [PERSON] купили у відповідача квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу № 831 був укладений 09.06.1999 року на товарній біржі «Одеська універсальна біржа товарів та послуг». [PERSON] 21.02.2004 року одружилась, взяла прізвище чоловіка та стала [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 116319 від 21.02.2004 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеса від 03.07.2013 року. [PERSON] вдруге вийшла заміж, взяла прізвище чоловіка та стала [PERSON] про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.05.2015 року. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2017 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 04.05.2017 року [PERSON] звернулась в Другу Одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки померла [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.10.1966 року.(а.с.17). Друга одеська нотаріальна контора листом від 04.05.2017 року № 182/2017/02-14 повідомила, що заведена спадкова справа №182/2017 не може підтвердити право власності на квартиру, оскільки договір купівлі-продажу укладено та зареєстровано з порушенням вимог Закону України «Про товарну біржу».(а.с.16). З позову та вказаного договору вбачається, що умови вказаного договору позивачі виконали у повному обсязі та сплатили кошти за вказану квартиру. Відповідачі також виконали умови зазначеного договору та в свою чергу знялися з реєстраційного обліку по вказаній адресі, виїхали з квартири. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;б) якщо її учасниками є члени біржі;в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, за вказаним договором позивачі набули права власності на вказану квартиру. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачам у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вище зазначеного та після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд вважає можливим захистити права позивачів та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved