Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 106000,00 грн. за договором фінансового лізингу [NUMBER] від 16.09.2010 року, яка складається з 65152,65 грн. заборгованості по залишку вартості предмету лізингу; 14670,32 грн. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу; 1933,08 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 24243,95 грн. заборгованість з пені. Вимоги мотивовано тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу лізингу [NUMBER] від 16.09.2010 року [PERSON] виразила своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті банку. Відповідач [PERSON] згідно умов договору отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» у платне користування автомобіль марки FIAT, модель DOBLO PANORAMA, рік випуску 2010, тип ТЗ: пасажирський-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та зобов'язалась сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановленому у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк». В забезпечення виконання зобовязання за зазначеним договором між позивачем та [PERSON], укладено договір поруки. У порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання належним чином не виконані. Відповідно до умов договору станом на 29 березня 2017 року заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 106000,00 грн. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором фінансового лізингу [NUMBER] від 16.09.2010 року та судові витрати. 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами та в порядку ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Під час розгляду справи по суті встановлено, що 16.09.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була підписана заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № [NUMBER]. Вартість лізингу в заяві не зазначена. Щомісячні платежі, та порядок їх сплати: щомісячно, згідно графіку, та включають в себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно додатку 2 (Графік лізингових платежів); винагорода за користування предметом лізингу в розмірі згідно додатку 2 (Графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено в умовах та правилах надання банківських послуг; винагорода за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу в розмірі згідно додатку 2 (графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено в умовах та правилах надання банківських послуг (а.с.18). Згідно з копією додатку №1 до договору фінансового лізингу № [NUMBER] від 16.09.2010 року автомобіль марки автомобіль марки FIAT, модель DOBLO PANORAMA, рік випуску 2010, тип ТЗ: пасажирський-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], був переданий [PERSON] (а.с.18). Згідно з договором поруки укладеним між позивачем та [PERSON], останній забезпечив виконання зобовязання за договором лізингу укладеним між банком та [PERSON] (а.с.20). З розрахунку заборгованості за договором лізингу [NUMBER] від 16.09.2010 року, вбачається, що позивачем нараховано відповідачу заборгованість в розмірі 65152,65 грн., яка складається з заборгованості по залишку вартості предмету лізингу; 14670,32 грн. заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу; 1933,08 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 24243,95 грн. заборгованість з пені (а.с. 5-7). Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу. Ці відносини можуть бути як виключно лізинговими, так і поєднуватися з іншими договірними відносинами, наприклад, купівлі-продажу предмета лізингу. Залежно від зазначеної особливості передбачається можливість укладення як прямого, так і непрямого лізингу. В останньому випадку, крім чисто договору лізингу, полягає ще й договір купівлі-продажу предмета, який після придбання його лізингодавцем передається в лізинг, тобто мають місце два договори, які в сукупності складають цивільно-правові відносини лізингу. Статтею 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про лізинг» передбачено, що фінансовий лізинг (далі лізинг) це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі договір лізингу) лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на встановлений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Зі статті 2 цього Закону вбачається, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу. Згідно статті 3 вищевказаного Закону, предметом договору лізингу (далі предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Відповідно до статті 6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про лізинг», договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк дії лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. За змістоми ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Ст. 12 ЦПК України передбачає обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином позивач надав суду докази, що підтверджують наявність договірних зобовязань між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу [NUMBER] від 16.09.2010 року, яка підписана [PERSON], дана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу. Позивачем також доведено неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором фінансового лізингу, про що зокрема свідчить розрахунок заборгованості. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved