Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначив, що з 1999 року відповідачі вселилися у будинок за адресою: [ADDRESS] та з 2004 року за даною адресою зареєстрований [PERSON], та з 2005 року зареєстрована відповідачка [PERSON]. У кінці 2004 року - на початку 2005 року відповідач [PERSON] забрав належні йому речі та вибув з будинку та з цього часу мешкає у іншому місці, тобто у спірному будинку відповідач [PERSON] не мешкає вже 9 років та в середині 2005 року відповідачка [PERSON] також вибула з вищевказаного будинку, забрала свої речі та більш ніж 8 років в спірному будинку не проживає. Також, зазначає, що з моменту вибуття з будинку відповідачі не приймали участь по утриманню та обслуговуванню жилого будинку, у якому були зареєстровані, а також не приймали участі у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території і ремонту. Після їх виїзду із спірного будинку, за бажанням своїх діда та бабки позивач поселився в належний їм будинок [ADDRESS] та став мешкати в якості члена сім'ї, здійснюючи за ними необхідний догляд, який їм належав на праві власності. 08 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] договір довічного утримання, за яким передали у власність позивачу вищевказаний будинок. [INFO] року [PERSON] помер та [INFO] року померла [PERSON], та після їх смерті позивач став власником вищевказаного домоволодіння. Тому, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати УДМС України в Луганській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судове засідання з'явилися позивач - [PERSON] та його представник - [PERSON] та підтримали заявлені вимоги, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка - [PERSON] була присутньою у судовому засіданні та не була згодна із заявленими вимогами [PERSON], проти їх задоволення заперечувала у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не надав та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Представник третьої особи - УДМС України в Луганській області у судовому засіданні присутнім не був, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 213, ст. 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належав на праві власності діду та бабусі позивача [PERSON] - [PERSON] та - [PERSON]. З 1999 року відповідачі вселилися у даний будинок та з 2004 року за вищевказаною адресою був зареєстрований відповідач [PERSON] та з 2005 року відповідачка [PERSON]. У кінці 2004 року - на початку 2005 року відповідач [PERSON] забрав належні йому речі та вибув з будинку та з цього часу мешкає у іншому місці, тобто у спірному будинку відповідач [PERSON] не мешкає вже 9 років та у середині 2005 року відповідачка [PERSON] також вибула з вищевказаного будинку, забрала свої речі та більш ніж 8 років в спірному будинку не проживає, що підтверджує фотокопія акту від 08 січня 2014 року /а. с. 27/. Після звільнення відповідачами спірного будинку за бажанням своїх діда та бабусі позивач [PERSON] поселився до належного їм будинку [ADDRESS] та став мешкати в якості члена сім'ї, здійснюючи за ними необхідний догляд та у жовтні 2006 року зареєструвався за вказаною адресою. Судом також встановлено, що 08 січня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] договір довічного утримання, за яким передали у власність позивачу вищевказаний будинок, відповідно до фотокопії договору довічного утримання серії ВКС № 279707 від 08 січня 2008 року /а. с. 11 - 12/. [INFO] року [PERSON] помер, відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року, зареєстрованого та виданого Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №84 /а. с. 8/ та [INFO] року померла [PERSON], згідно з фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2012 року, зареєстрованого та виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №238 /а. с. 9/ та після їх смерті позивач [PERSON] став власником вищевказаного домоволодіння. З моменту вибуття з будинку відповідачі [PERSON] та [PERSON] не приймали участь по утриманню та обслуговуванню жилого будинку, у якому були зареєстровані, а також не приймали участі у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території і ремонту. Також, змінився власник вищевказаного будинку, з яким у відповідачів не було ніяких домовленостей з приводу їх мешкання у спірному будинку. Таким чином, відповідачі не користуються вищевказаним житловим приміщенням більш року без поважної причини, не сплачують комунальні платежі, внаслідок чого, позивач вимушений сплачувати нараховані на відповідачів комунальні витрати; не приймають участь по утриманню та обслуговуванню жилого будинку та прибудинкової території і ремонту, у якому зареєстровані, а також, змінився власник вищевказаного будинку, а саме [PERSON], з яким у відповідачів [PERSON] та [PERSON] не було ніяких домовленостей з приводу їх мешкання у спірному будинку. Відповідачка заперечує проти даного позову, зазначаючи про те, що вказаним будинком вона не користувалася з поважних причин, оскільки вона неодноразово зверталася до позивача з вимогою не перешкоджати їй мешкати в будинку, з приводу чого, вона неодноразово зверталася до Артемівського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області. На обґрунтування наведеного надала суду висновок Артемівського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області від 27.12.2013 р. про результат розгляду звернення, в якому йдеться про те, що в період часу з 1999 р. по наступний час гр. [PERSON] не пускає гр. [PERSON] до вищенаведеного будинку. Проте, наданий висновок не є допустимим доказом, оскільки з даного висновку взагалі не вбачається про те яким чином та з яких джерел дані обставини були встановлені органами внутрішніх справ. Крім того, дані фактичні обставини спростовані наданою позивачем довідкою квартального комітету від 11.01.2006 р. з якої вбачається, що станом на дату видачі довідки (2006 р.) у спірному будинку нині померлі [PERSON] та [PERSON] мешкали одинаками; з акту сусідів від 08.01.2014 р. вбачається, що відповідачі залишили спірне помешкання приблизно в 2005 році. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 48, 55 Закону України «Про власність», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності в Україні захищається законом. Кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, певному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності нерухоме. Відповідно до положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003р. про те, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, або остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Системний аналіз даної норми права свідчить про те, що зняття з реєстрації провадиться при наявності для того відповідних підстав, визначених законом. Зокрема за рішенням суду це може мати місце тільки у разі позбавлення особи права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням чи визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] є одноособовим власником вищевказаного будинку, а також те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинку не проживають більш року, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню вищевказаного будинку, вони вважаються такими, що втратили право користування ним. Відповідно до роз'яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. З'ясувавши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved