Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), площа землі 3,05 га, яке вона набула у порядку спадкування після смерті [INFO] її сина [PERSON] , що належало спадкодавцеві згідно із сертифікатом серія ВН №0331419. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса із заявою відповідного змісту, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця втрачено правовстановлюючий документ на майно, що стало підставою звернення позивачів до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак сільський голова надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просить проводити за відсутності їх представника. Ухвалою суду від 28.12.2019 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ); матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ); з Державного нотаріального архіву Вінницької області матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, утім у позові просила суд про розгляд справи у її відсутність. З огляду на викладене, суд вважає, що можливо ухвалити рішення за відсутності сторін спору, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи встановлено, що своїм правом на спадкування скористався позивач, подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно позивачеві - своїй дочці [PERSON] . За життя спадкодавця заповіт не змінено та не скасовано. Із довідок наданих органом місцевого самоврядування (а.с.29) встановлено, що [PERSON] , [INFO] на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] , інших зареєстрованих осіб чи таких які постійно проживали із спадкодавцем не встановлено. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщину прийняла, отож вона їй належить з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала на час смерті із сином [PERSON] , [INFO] який помер [INFO] . Згідно із свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.5) встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. За інформацією наданою нотаріальною установою (а.с.17) встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заведена. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), що належало спадкодавцеві на підставі сертифікату серія ВН №0331419 (а.с.6), земельна частка (пай) перебуває у колективній власності КСП «Земля Подільська», розміром 3,05 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості), вартість землі 14 0 75 грн. Зібрані у справі докази вказують на те, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , у тому числі у вигляді права на земельну частку (пай), отож вона їй належить. Матеріали справи свідчать про те, що правовстановлюючий документ про належність вищевказаного майна спадкодавцеві втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла згідно діючого законодавства, інші спадкоємці відсутні, належність спадкової маси спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак правовстановлюючий документ втрачено, що також підтверджено. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення у підготовчому судовому засіданні про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved