Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі до 21.02.2006 року. В даному шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO] Зазначає, що відповідач ухиляється від виховання та утримання сина, який знаходиться на повному її утриманні, з дитиною відповідач не проживає, його місце проживання невідоме, він не створює належні умови для проживання, навчання та розвитку сина, його не цікавить майбутнє сина, відповідач має велику заборгованість по сплаті аліментів на утримання. Дитина позбавлена батьківської турботи, уваги та любові. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково повідомила, що з моменту народження сина відповідач ніякої допомоги на його утримання не надавав та його вихованням не займався. Після їх розлучення у 2006 році ні відповідач, ні його батьки жодного разу не навідували дитину. Вважає, що відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини та самоусунувся від цього. Просила позов задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що це відповідає інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Прокурор позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO] Додатково пояснила, що батько зовсім не цікавиться життям сина, матеріально та духовно не підтримує його, не займається його вихованням. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Пушкар В.В. в судове засідання не з'явився, надіслав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства». Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Проте суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON], якому на момент прийняття рішення по справі виповнилось 9,5 років повідомив, що батька (відповідача) він взагалі не знає і не пам'ятає, останній не опікується ним та матеріально не допомагає йому, не цікавиться його справами та навчанням. Ствердив, що ніколи не спілкувався ні з батьком, ні з дідом та бабою по його лінії. Свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають по сусідству з позивачкою, повідомили, що шлюб між позивачкою та відповідачем уже давно розірваний. Проте навіть під час проживання однією сім'єю, відповідач постійно пив та скандалив, а з 2005 року взагалі перестав проживати з позивачкою і з того часу вони його не бачили. Зазначили, що позивачка всі свої сили та матеріальні можливості спрямовує на виховання та утримання сина, оскільки відповідач жодним чином не піклується про нього. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, вказала на те, що відповідач своїм сином [PERSON] не цікавиться, участі у його вихованні та утриманні не приймав та не приймає. Вона, її дочка та внук проживають разом, однією сім'єю. Повідомила, що останній раз бачила відповідача ще в 2005 році. З тих пір він не провідує сина, не цікавиться його справами, не приймає участі в його вихованні, матеріально не помагає його утримувати. Родичі по лінії відповідача також не цікавляться долею дитини. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітнього [PERSON] Заслухавши позивачку, прокурора, пояснення свідків, врахувавши думку неповнолітнього [PERSON] та органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьки неповнолітнього [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 21.02.2006 року (Свідоцтво про розірвання шлюбу, а.с. 11) , і неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] - залишився проживати з матір'ю (рішення Івано-Франківського міського суду від 23.01.2006 року а.с. 91). Відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження ( а.с. 7), ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та розвитку своєї дитини, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. Неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], про що свідчить довідка про склад сім'ї, видана КП «Єдиний розрахунковий центр» за № 02-02/523 від 10.02.2014 року (а.с. 87), проживає з матір'ю [PERSON] (позивачкою) за цією ж адресою і навчається в 4 класі Івано-Франківській школі-ліцеї № 23 Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника (а.с. 13, 88). Як вбачається з характеристики, виданої на [PERSON], його вихованням займається лише мати. Батько до школи не приходить, уваги навчанню та вихованню сина не цікавиться (а.с. 13). Позивачка перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради Міністерства праці та соціальної політики України та отримує тимчасову державну соціальну допомогу, оскільки батько з травня 2006 року ухиляється від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с. 5), які він згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 09.02.2006 року (а.с. 86) зобов'язаний сплачувати в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно Довідки ВДВС Тлумацького РУЮ № 03-10/495 від 19.09.2013 року (а.с. 10), розрахунків заборгованості по сплаті аліментів № 1885652 (а.с. 89-90) станом на 01.01.2014 року загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів, які стягуються з нього згідно з виконавчим листом № 2-1336 (а.с. 12), виданим 01.03.2006 р. Івано-Франківським міським судом, становить 18200 грн. Стаття 141 Сімейного кодексу України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст.19 СК України. Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, з якого вбачається за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо його неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 55, 106). Згідно висновку № 680 від 30.12.2013 року виконавчого комітету Івано-Франківскої міської ради, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що позивачка та відповідач 21.02.2006 року розірвали шлюб. Їх малолітній син [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], де створені належні житлово-побутові умови. З 23.10.207 по 27.08.2010 роки хлопчик відвідував ДНЗ № 29 «Кобзарик» та за цей час батько дитини не відвідував дошкільний заклад, не цікавився життям дитини у дитячому колективі. З 01.09.2010 року [PERSON] навчається у Загальноосвітній школі-ліцей № 23 Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника та згідно інформації навчального закладу батько не цікавиться шкільним життям [PERSON], а вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається виключно мати. Крім цього, згідно результатів психологічного обстеження [PERSON], [INFO], проектні методики вказують на емоційну близькість дитини з матір'ю, а батько в сімейну ситуацію не включений. Також відповідач згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 09.02.2006 року (а.с. 86) зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак позивачка аліментів не отримувала, в результаті чого виникла заборгованість відповідача по сплаті аліментів. Відповідачу направлялось запрошення у службу у справах дітей для з'ясування питання щодо його участі у вихованні дитини, однак, згідно поштової інформації відповідач за зазначеною адресою не проживає. З огляду на це та враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку свого неповнолітнього сина, орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 56-57). Тому, при прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходить з інтересів дитини, та враховує наявність висновку органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його сина [PERSON], який узгоджується як із поясненнями учасників процесу щодо обставин справи, показами неповнолітнього сина позивачки, так і з фактичними обставинами справи. Отже, суд вважає, що [PERSON] за станом свого психічного здоров'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а також він має юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Він був зобов'язаний брати участь у вихованні сина і мав право на особисте спілкування з ним. Проте [PERSON] таким правом не скористався, самоусунувшись від нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], нездатний забезпечити йому нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved