Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] 05 вересня 2017 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на сина [PERSON], [INFO], зокрема просить стягувати з відповідача аліменти народження в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2012 року. Від шлюбу народився син . На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2012 року, яке змінене рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 13 листопада 2012 року відповідач на її користь сплачує аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 350 гривень щомісячно. Однак, на даний час, вказаний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання сина, оскільки розмір її заробітної плати становить близько 2600 гривень в місяць, через що вона не може самостійно забезпечити сина необхідним одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, оплачувати його лікування та відвідування необхідних гуртків. З цих підстав просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує частково та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 930 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 930 гривень визнає. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2012 року. Від шлюбу сторін 14 листопада 2008 року народився син [PERSON], що стверджується актовим записом за №2687 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, яким 18 листопада 2008 року видано свідоцтво про народження серії 1-ИД №086617. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково; стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 465 гривень, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2012 року і до досягнення сином повноліття. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 13 листопада 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області змінено та зменшено розмір аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 465 грн до 350 грн, щомісячно, починаючи з 27.08.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Установлено що неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із матірю позивачкою [PERSON] за адресою: м. Тернопіль, вул. Корольова, 8/29. Довідкою №КІз00000001 виданою 04 вересня 2017 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] стверджується, що позивач працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді продавець-консультант, її загальний дохід за період з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року склав 19386,93 гривень. Згідно викладених у позові обставин, розмір аліментів які сплачує відповідач в сумі 350 гривень, на даний час, є недостатнім для належного забезпечення неповнолітнього сина [PERSON] одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, оплачувати витрати його лікування, в разі потреби та відвідування ним необхідних гуртків. Відповідно до довідки №646 виданої 17 жовтня 2017 року Чугалівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, [PERSON] не працює з 01 січня 2009 року, згідно запису №9 трудової книжки АХ №537020, трудовий договір №19010802263, по даний час. Відповідач із 20 вересня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що стверджується актовим записом №162 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] 23 лютого 2015 року народився син [PERSON], що стверджується актовим записом №46 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області та 19 січня 2017 року народився син [PERSON], що стверджується актовим записом №11 Кременецьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно довідки про склад сімї та проживання №647 виданої 17 жовтня 2017 року Чугалівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, відповідач [PERSON] проживає [INFO], разом з ним за вказаною адресою проживає мати [PERSON], [INFO] та проживають без реєстрації: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1 689 гривень, з 1 травня - 1 777 гривень, з грудня - 1 860 гривень. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2012 року та змінений рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 13 листопада 2012 року розмір аліментів на сина [PERSON], [INFO] на даний час є незначним та не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved