Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права призваної власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2002 року вона стала проживати в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Вона підшукувала собі житло в м.Синельникове і звернула увагу на вищевказа\-ний житловий будинок. Візуально їй здавалося, що в ньому давно ніхто не проживає, так як будинок був без ремонту, з облупленими стінами і вікнами, а двір запущений. На її запитання жителі сусідніх будинків пояснили,що власник житлового будинку [PERSON] помер [INFO] року, ні близьких, ні дальніх родичів він не має, а ключі від будинку зна\-ходяться у його товариша. Вона знайшла товариша власника будинку, він підт\-вердив інформацію про відсутність родичів, віддав їй ключі від будинку і сказав: «живи, якщо хочеш, претендентів більш нікого немає». Після смерті [PERSON] минуло 14 (чотирнад\-цять) років і за цей час ніхто не виявив бажання прийняти спадщину. З 2002 року вона добросовісно, відкрито та безперервно стала володіти житловим будинком, розташованим за адресою:[ADDRESS]. Вона провела поточний ремонт всередині будинку, поміняла повністю вікна з віконними рамами, огорожу, навела порядок на земельній ділянці, повністю оплачувала комунальні платежі за газ та електроенергію з 2002 року і по теперішній час. У 2010 році вона уклала договір з Синельниківським міським комунальним підприємством на виконання послуг по вивозу твердих побутових відходів. У 2012 році уклала договір з ПАТ «Дніпропетровськгаз» на постачання природного газу. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 277 від 23.03.2016 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщи\-ну за законом, виданого 17.10.1987 року за реєстром № 1912 Синельниківською державною нотаріальною конторою, про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №33 за №4430 станом на 05.05.1988 року. Станом на 14.03.2016 року самочинного будівництва, реконструкції, переобладнання не виявлено. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлено станом на 16.03.2016 року, згідно з яким на земельній ділянці розташовані:житловий будинок А-1, житловою площею 27,70 кв.м., сарай Б-1 дерев'яний, сарай В-1 цегляний, вбиральня № 1 дерев'яна, огорожа № 2,5 штахетна та металева, бруківка №3 цементна, літній душ №4 цегляний. Згідно звіту про оцінку ТОВ «С-Тиматика» від 30 березня 2016 року ринкова вартість вищезазначеного житлового будинку складає 120 691 (сто двадцять тисяч шістсот дев'яносто одна) гривня. Протягом всього часу володіння будинком позивач впев\-нилася, що на майно не претен\-дують інші особи, так як ніхто і ніколи не заявляв своїх прав на житловий будинок, вона добросовісно володіє будинком протягом 14 років, а тому просить визнати за нею право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Синельниківської міської ради в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони живуть по сусідству з [PERSON], знають що вона проживає разом з дітьми та онуком в спірному будинку, розташованому по [ADDRESS] з 2002 року. Будинок був у занедбаному стані, [PERSON] зробила в ньому ремонт, провела воду, поставила забор. Раніше в будинку проживав [PERSON], який помер у 2002 році. Свідок [PERSON] є головою квартального комітету вже 16 років, після смерті [PERSON] ніхто до нього з приводу будинку не звертався, родичів у померлого не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст1 ЦПК України, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.10.1987 року Синельниківською державною нотаріальною конторою, власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON]. Згідно актового запису про смерть №90 від 05.02.2002 року [PERSON] помер [INFO] року. На запит суду була отримана відповідь державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] про те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. З наданих суду документів, а саме розрахункових книжок за електроенергію, водопостачання та природний газ, вбачається, що вказані книжки були оформлені на [PERSON], але фактично з 2002 року за послуги сплачувала [PERSON] Показами свідків підтверджено, що позивач відкрито проживала в будинку, розташованому в [ADDRESS], з 2002 року по теперішній час. Власник будинку відсутній. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом наведеної норми права позивач має довести, окрім безперервності, відкритості і давності володіння нерухомим майном, щодо якого у нього відсутні підстави для володіння і набуття права власності, ще і інші обставини, які мають суттєве значення для справи, зокрема, добросовісність володіння, відсутність інших осіб, які претендують на спірне майно. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом було встановлено, що позивач фактично володіє житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] протягом 14 років, володіння є безперервним та відкритим, особи, які б претендували на спірний будинок, відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю доведеними в судовому засіданні та підтвердженими документально, а тому вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved