Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 1,3348 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №690, виданого 10.02.2003 року на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації №23 від 17.01.2003 року, на ім»я [PERSON], належить [PERSON], та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3348 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] та належали [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], мотивуючи тим що вона являється спадкоємцем за законом після смерті матері, і звернулася до Овруцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але в Овруцькій державній нотаріальній конторі їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв»язку з тим, що нею не доведений факт належності померлій [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 1,3348 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, оскільки під час видачі державного акту на право власності на земельну ділянку у ньому було допущено помилку, а саме ім.»я [PERSON] записано як «[PERSON]», в той час як відповідно до свідоцтва про смерть вона значиться як «[PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заперечення на позов не надав, про причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.2). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 1,3348 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] і належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 10.02.2003 року (а.с.4). Позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2,6). З постанови державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1539/02-31 від 01.11.2017 року вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON], пред»явивши ощадну книжку померлої, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлій [INFO] [PERSON], оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] померла вказана як [PERSON], а у свідоцтві про смерть - [PERSON], крім того державний акт виданий не за життя [PERSON], а після її смерті (а.с.12). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Листом від 09.11.2017 року за № Т-680/0-0.29-805/138-17 Відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовив позивачу у внесенні виправлень в державний акт на право власності на землю (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що під час видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, було допущено помилку у написанні її імені, а саме замість вірного «[PERSON]» помилково вказано «[PERSON]». У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документальним доказам, оскільки оригінал документу, який подано позивачем суду в копіях, зберігається у позивача і не викликають сумніву у їх належності померлій, а тому суд вважає доведеним факт належності [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER].. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, необхідно заявнику для реалізації свого права на спадкування майна. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном, так як нею було пред»явлено ощадну книжку померлої на грошовий вклад, який зберігається в філії Овруцького відділення Ощадного банку України №2946/055, що підтверджується копією ощадної книжки по рахунку №4201 (а.с3). З повідомлення державного нотаріуса Овруцької ДНК від 09.11.2017 року за №1684/01-16 вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 08.12.2017 року за номером 106831760, на земельну ділянку площею 1.3348 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Листвинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і її право на земельну ділянку, правовстановлюючі документи на яку були видані після її смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивачка набула право власності на спадкове майно (земельну ділянку), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1280,00 грн.

Outcome: approved