Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1999 року зареєстрованого в БТІ м.Краматорська, він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі з 18.03.2008р. була зареєстрована і проживала відповідачка по справі, з якою він зареєстрував юридичний шлюб. В вересні 2009 року шлюб був розірвано на підставі рішення Краматорського міського суду. На теперішній час відповідачка забрала свої речі і виїхала з квартири у невідомому напрямку, житлом не користується, комунальні послуги по утриманню квартири не сплачує. Ця обставина становить позивача в тяжке матеріальне становище та порушує його права, як власника розпоряджуватися своїм майном. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явидася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, повідомлень про причини неявки від неї не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто... Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, що свідчить про те, що відповідач був членом сім'ї позивача. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру прав власноті на нерухоме майно позивачу належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з акту КП «СЄЗ» від 11.12.2013 року, відповідачка зареєстрована в [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає з листопада 2009 року. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved