Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття [PERSON] , [INFO] , потім у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно до повноліття [PERSON] , [INFO] , потім у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно і до повноліття [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; 2) стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] - трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування вимог зазначила, що відповідач є батьком їх спільних дітей, які проживають разом з позивачкою, в добровільному порядку батьківського обов`язку з матеріального забезпечення та утримання дітей в достатньому обсязі не здійснює, ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання спільних дітей. Разом з тим, відповідач має задовільний матеріальний стан, на його утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не перебуває, має відмінний стан здоров"я, працездатний, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі на утримання їх спільних дітей. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 28.01.2021 р. матеріали вищевказаного позову передані для розгляду судді Рибалці Ю.В. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 08.02.2021 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.03.2021 року роз`єднано позовні вимоги, виділено в самостійне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. До початку судового засідання позивачка подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, позов про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей задовольнити та ухвалити відповідне рішення. До початку судового засідання відповідач подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позов визнав в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей, просив в цій частині позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей і ніким не спростовується. На момент розгляду справи діти проживають разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є людиною працездатного віку, документів про те, що відповідач має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання трьох малолітніх дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у позивача є право звернутися з позовом про стягнення безпосередньо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що передбачено ст.185 СК України. Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін по справі є право на звернення до суду з відповідним позовом при настанні зазначених обставин. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 13.11.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. (по ставці, яка діяла на час звернення позивача до суду), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved