Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач по справі, який є батьком їхньої доньки [PERSON], [INFO], не виконує своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки. Малолітня [PERSON] проживає зі своєю мамою, а відповідач не тільки не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, але й неспроможний виконувати свої обов'язки по її вихованню, через психічне захворювання відповідач поводить себе агресивно та неадекватно, чим створює нестерпні умови для перебування їх малолітній дитині за місцем проживання та в школі. А тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його дочки [PERSON] [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача позов не визнали. Представник 3-ї особи по справі - орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Махаринський Г.В., згідно довіреності в справі, в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, представника відповідача, третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] [INFO], являються [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками дитини розірвано. Наведене підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, [NUMBER], видане 11.03.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. (а.с.6). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 16.10.2009 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання його доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно і до повноліття дитини. Судом встановлено, що за рішенням суду відповідач не сплачує аліменти. Та відповідно до довідки-розрахунку Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області заборгованість по аліментах станом на 01.03.2017 року становить 29 696 грн. (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає з мамою, позивачем по справі. Згідно наданого акту обстеження житлово-побутових умов в будинку [ADDRESS], для малолітньої [PERSON] створені всі умови для нормального її розвитку (а.с.9). Встановлено, що позивач [PERSON] та її мати [PERSON] неодноразово звертались до правохоронних органів стосовно неправомірної поведінки відповідача [PERSON], про що свідчать висновки про результати розгляду звернень від 27.12.2016р., 31.12.2016р.,31.01.2017р., 01.02.2017р.,06.02.2017р.(а.с.17-21). Згідно інформації адміністрації КЗ БМР «Білоцерківської міської лікарні № 4» [PERSON] з 2016 року перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з приводу шизофренії параноїдної форми. З 31 січня по 01 лютого 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні. (а.с.14,15). Як вбачається з характеристики наданої Білоцерківською ЗОШ 1-111 ступенів №4 неповнолітня [PERSON] навчається в даному закладі, має навчальні досягнення достатнього рівня, проживає разом з мамою, вихованням дитини займається мама, а батько дитини вихованням не займаються. Відповідно до інформації адміністрації школи № 41 від 08.02.2017р., батько дитини [PERSON] не цікавився навчанням та вихованням дочки, не відвідував батьківських зборів, не спілкувався з класним керівником. З 23.01.2017 р. батько неодноразово хотів забрати дочку посеред уроків, заважав навчальному процесові, влаштову конфлікти, ображав та погрожував класному керівнику. У зв'язку з цим школа була змушена викликати поліцію. Адміністрація школи вважає поведінку [PERSON] неправомірною та вважає за необхідне позбавити його батьківських прав і обмежити спілкуваї з дочкою (а.с.13). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23.03.2017 № 983/1-7 встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої дочки [PERSON] та відповідність зазначеного інтересам дитини. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі [PERSON] - є батьком її малолітньої дочки [PERSON], яка народилась [INFO]. В 2010 році сторони розірвали шлюб, але фактично припинили спільне проживання та шлюбні стосунки ще до розірвання шлюбу. [PERSON] не переймався проблемами утримання та виховання доньки. Відповідач з січня 2017р. Почав навідувати доньку, але при цьому у нього відбувалося загострення його психічного стану, він всіх звинувачує у вживанні наркотиками, веде себе агресивно,його поведінка та ставлення до людей лякають дитину, вона не хоче йти до школи, бо їй соромно через поведінку батька, який приходить влаштовує сварки, виявляє підозри, кричить, звинувачує, бажає забрати дитину з уроків, ображаючи нецензурною лайкою вчителя при дітях, зриває уроки в класі. [PERSON] при цьому плаче, боїться батька, не бажає з ним нікуди йти, дитина боїться батька. Взимку дитина не ходила до школи, в зв'язку з тим, що адміністрація школи була не в змозі забезпечити безпеку дитини. Протягом 8 років відповідач постійно переслідує родину позивача, погрожує фізичною розправою, веде себе неадекватно. Батьки позивача проживають на першому поверсі багатоповерхівки і відповідач часто ходить у них під вікнами, вигукує різні образливі слова, стукає у вікна і двері, неодноразово вибивав вікно, влаштовує терор по телефону. Зважаючи на таку поведінку відповідача, позивач та її батьки багато разів викликали поліцію, з проханням, щодо притягнення його до відповідальності, але відповідач не змінюється, батьки відповідача, теж, не можуть контролювати поведінку сина. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно з 23.11.2007 року по 11.03.2010 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON]. Відповідач вважає, що позивач та вся її сім'я наркомани і торгують наркотичним засобами. Вчитель в школі і дільничний інспектор поліції, теж, мають наркотичну залежність. Відповідач заперечив позов, вважає, що в силу можливостей виконує свої батьківські обов'язки, отримує пенсію по інвалідності та сплачує аліменти на користь позивача,купує дитині подарунки та вважає за необхідне рятувати доньку від позивача, яка може вплинути на дитину за допомогою наркотичних засобів. Представник третьої особи по справі, підтримуючи позов, суду пояснив, що на початку 2017 року позивач зверталася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради де комісією розглядалося питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав. На засіданні комісії були присутніми відповідач та його батьки, пояснювали щодо психічної хвороби їх сина,але комісія, зважаючи на всі обставини справи та враховуючи інтереси дитини, прийняла рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його доньки [PERSON] [INFO]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], мати позивача, суду показала, що відповідач має неврівноважений психічний стан,бувший зять постійно виганяв її доньку, а тому позивач з дитиною вимушена була перейти проживати до своїх батьків. Зять перетворював їхнє життя в пекло, а з зими 2017 р. відповідач став ще більше агресивним та неадекватним. Свідок неодноразово зверталася до міліції з проханням прийняти міри до відповідача. Протягом тривалого часу бувший зять приходить до них та вчиняє сварки, викрадає дитину, один місяць дитина не ходила до школи, бо страшно було її відпускати, дитина стала знервована, постійно боїться, просить не давати її батьку. Останнім часом, [PERSON] вимагає побачень з донькою, з приводу цього вчиняє свари та бійки з позивачем, б'є вікна, ламає двері, приходить вночі, погрожує. Дитина боїться батька, не бажає з ним зустрічатися. Відповідач купив дитині велосипед, а потім з лайкою відібрав його, сплатив аліменти, а потім вимагав повернути, дав ноутбук, а потім забрав. Вся сім'я сильно стурбована такою поведінкою [PERSON], відчуває реальну загрозу для життя та здоров'я дитини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], батько позивача, суду показав, що відповідач [PERSON] веде себе неадекватно, спочатку ніхто не знав, що він психічно хворий, але пізніше все з'ясувалося, став відомим психічний стан [PERSON], його батьки довго приховували хворобу сина. Протягом 8 років зять постійно переслідує їх сім»ю, неадекватно себе поводить, кричить, тероризує його дочку, погрожує фізичною розправою, викрадає дитину, чим травмує онуку, ходить до школи, дитина відчуває себе не комфортно, залякано. Свідок [PERSON], знайомий відповідача, суду показав, що знає відповідача протягом 2-3 років, відповідач розповідав, що розлучений, але з донькою спілкується і зустрічається з нею, купує дитині гостинці. Декілька разів [PERSON] приводив свою доньку на аеродром, дивитись літаки. Свідок [PERSON], суду показав, що працює дільничим інспектором поліції, знає сім'ю [PERSON]. Від родини позивача неодноразово надходили скарги на поведінку [PERSON], який всіх звинувачує у вживанні і торгівлі наркотиками, викрадає дитину, вчиняє сварки зі своїм батьком, забирає дитину зі школи коли заманеться. Свідок декілька раз зустрічався з відповідачем, проводив бесіди, але вбачається неадекватне сприйняття навколишнього, у відповідача нав'язлива ідея, щодо вживання всіма наркотиків, та те, що його дитина вже теж вживає наркотики. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо (вона), він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач по справі ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дочки, та його поведінка має ознаки жорстокого поводження з дитино, оскільки відповідач при дитині влаштовує сварки, вчиняє агресивні дії, принижує в присутності дитини її матір, бабусю, вчителів. Відповідач поводить себе агресивно та неадекватно, чим створює небезпеку для життя та психічного здоров'я дитини. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд вважає за необхідне в рішенні зазначити, що відповідно до положень ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Згідно ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на коренить позивача сума судових витрат - 640 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved