Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати припиненою поруку [PERSON] за Договором поруки № 0050/1007/88-181-Р-2 від 28.03.2012 року, з 22.03.2015 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» укладено Договір поруки на забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON]. 22.08.2014 року банк звернувся до поручителя з вимогою погасити заборгованість по кредиту протягом тридцяти днів з дати надсилання банком повідомлення. Таким чином, позивач вважає, що банком пропущено шестимісячний строк на право пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 28.03.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0050/1007/88-181, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 83 000 доларів США з виплатою процентної ставки 11,9 % на рік, строком до 05.10.2017 року. Строк користування кредитом продовжено до 05.10.2027 року згідно Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 28.03.2012 року до кредитного договору № 0050/1007/88-181. У забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] за кредитним договором № 0050/1007/88-181, 28.03.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки. 25.05.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором, а згідно договору від 15.06.2012 року ПАТ «Дельта Банк» продано право вимоги ПАТ «Альфа-Банк». 22.08.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслало позивачеві вимогу про виконання зобов'язання позичальника протягом тридцяти календарних днів з дати надсилання банком вимоги. Так, відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 3.9 Кредитного договору визначено, що при порушенні умов, передбачених п.5.1.9 цього договору та/або у випадках, якщо чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1 цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Так, позичальник [PERSON] порушено строки платежів, у результаті чого за останнім утворилась заборгованість станом на 25.07.2014 року у розмірі 1 022 366,88 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до умов договору кредиту, а саме п.п. 1.1 банк надає кредит позичальнику строком до 05.10.2027 року. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. 22.08.2014 року банк надіслав позивачеві вимогу про виконання зобов'язання позичальника протягом тридцяти днів з дати надсилання банком повідомлення, тобто скористався правом дострокового повернення кредиту. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Також згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання, у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ПАТ «Альфа-Банк» скористалося своїм правом на дострокове стягнення кредитної заборгованості та у відповідності до ст. 1050 ЦК України пред'явив вимогу до поручителя [PERSON] від 22.08.2014 року про дострокове погашення заборгованості у сумі 1 022 366,88 грн., у строк тридцять днів з дати надіслання банком повідомлення. За таких обставин, ПАТ «Альфа-Банк» повинно було звернутися до поручителя [PERSON] з позовом про стягнення суми заборгованості протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 22.03.2015 року (22.08.2014 року + 30 днів + 6 місяців). Враховуючи викладене, оскільки договором поруки було встановлено його дію до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, відповідно зобов'язання за договором поруки від 28.03.2012 року припинилося. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved