Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори у 2020 році з метою продажу належної йому спірної квартири виявилося, що на це майно накладено арешт на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2004 року та постанови від 11 квітня 2005 року №АА 021215, виданої державним виконавцем ВДВС Інгулецького РУЮ Новокщоновою Ю.Г. Вказав, що на виконанні Інгулецького відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення №2-1096/2004, виданого Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу 02 грудня 2004 року про стягнення коштів з [PERSON] на користь [PERSON] та в рамках розгляду даної справи було накладено арешт на спірну квартиру ухвалою суду від 15 листопада 2004 року. Також, згідно постанови від 11 квітня 2005 року, виданої державним виконавцем ВДВС Інгулецького МУЮ Новокщоновою Ю.Г., було накладено арешт на все майно боржника та згодом відповідно до акту опису та арешту майна від 03 червня 2005 року, серія АА 165296, було накладено арешт спірну квартиру. Зазначає, що він не є стороною вищезазначеного правовідношення щодо стягнення коштів та, відповідно, не є відповідачем по вищезгаданому рішенню та боржником по виконавчому провадженню. Спірна квартира перебуває у його власності з 25 жовтня 2004 року, тобто, право власності на зазначене нерухоме майно перейшло до нього до винесення рішення Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу по справі №2-1096/2004 від 02 грудня 2004 року. Отже, станом на сьогоднішній день спірна квартира належить йому на підставі договору дарування. У 2005 році він звертався до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу з позовом про виключення належної йому спірної квартири з акту опису та арешту та рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу №2-1084/05 від 21 грудня 2005 року позовні вимоги задоволено. Зазначене рішення було пред`явлене до виконавчої служби для вчинення необхідних виконавчих дій. Після цього він був впевнений, що належна йому спірна квартира під арештом не перебуває. Однак на даний час виявилося, що на спірну квартиру накладено два обтяження у вигляді арешту. Таким чином, обтяження у вигляді арешту майна, яке належить йому на праві власності, створює йому перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. З метою зняття арешту позивач звернувся до Інгулелького відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Однак відповідно до листа від 19 березня 2020 року, зазначено, що для зняття арешту з належного йому майна відсутні правові пістави, оскільки в рішенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу №2-1084/05 від 21 грудня 2005 року, йдеться тільки про виключення майна з акту опису та арешту від 03 червня 2005 року, серія АА 165296, а не про зняття арешту з цього майна. Просить зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] , що накладений на підставі ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2004 року про арешт квартири [PERSON] та зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] , що накладений на підставі постанови від 11 квітня 2005 року №АА 021215, виданої державним виконавцем ВДВС РУЮ Новокщоновою Ю.Г., про арешт всього майна [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, проти заочного розгляду справи заперечень не надав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року відкрито провадження у цій справі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року постановлено замінити у справі первісного відповідача - Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на належного відповідача - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] таз залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який був зазначений у позовній заяві як відповідач. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до витягу із Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 червня 2005 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 25 жовтня 2004 року, що також підтверджується вказаним договором (а.с.9-10). Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2004 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до копії рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2004 року, яке набрало законної сили 04 січня 2005 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору займу договором завдатку та стягнення збитків задоволено частково (а.с.16-17). Згідно з копією рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2005 року, яке набрало законної сили 03 січня 2006 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виключення майна, а саме: квартири [ADDRESS] із акту опису задоволено (а.с.13). Згідно з листом Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19 березня 2020 року, для зняття арешту з належного майна відсутні правові пістави, оскільки в рішенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу №2-1084/05 від 21 грудня 2005 року, йдеться тільки про виключення майна з акту опису та арешту від 03 червня 2005 року, серія АА 165296, а не про зняття арешту з цього майна (а.с.15). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які випливають з порушення права позивача на розпорядження належним йому нерухомим майном, внаслідок не зняття з нього арешту. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як зазначено в ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" 1999 року (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи те, що арешт на майно позивача, а саме квартиру [ADDRESS] був накладений в рамках справи, де позивач не є ані відповідачем ані боржником, та враховуючи те, що наявність даного арешту на майно позивача суттєво обмежує його права як власника на розпорядження належним йому майном, суд дійшов до висновку про необхідність здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом зняття з нього арешту. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у виді судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 840,80 гривень.

Outcome: approved