Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується технічним паспортом та договором купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до Акту перевірки факту проживання в житловому приміщенні №72, виданої Чаплинською селищною радою, у даному будинку зареєстрований та проживає позивач [PERSON] та зареєстрований, але фактично не проживає відповідач [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, пояснення позивача, свідків та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу Херсонської області в реєстрі за №2061, укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON], позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] власником вказаний - [PERSON]. Відповідно до акту фактичного проживання в житловому приміщенні від 13 лютого 2018 року, складеного комісією у складі Поліщука В.М. - заступника селищного голови, Ващенко Н.О. - інспектора житлового фонду, Нечай Г.С. - члена житлово-побутової комісії за свідченнями квартиронаймачів сусідніх кімнат [PERSON], [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з серпня 2016 року хоча фактично зареєстрований [PERSON], [INFO]. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України(ст.41) та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першоїстатті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім власником житла. Відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає з серпня 2016 року, а отже втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Власником квартири, розташованої за адресою: будинку [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.08.2016 року є [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved