Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань по сплаті коштів за наданий йому кредит, а тому згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №18-07-Из/19 від 05 грудня 2007 року в розмірі 3 728 383 грн. 20 коп.просить звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,1001 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер - [NUMBER] шляхом визнання права власності на зазначене майно за позивачем. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір №18-07-Из/19, відповідно до якого відповідач зобов'язався повернути отримані грошові кошти в сумі 568 600 грн. у строк до 03 грудня 2021 року, здійснюючи щомісячні виплати до 26-го числа кожного місяця у розмірі 8 115 грн. разом зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 15 % річних (п. 2.1. та 3.2 кредитного договору). 05 грудня 2007 року на забезпечення виконання вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачем по справі укладено іпотечний договір. Згідно п. 1 договору іпотеки предметом іпотеки є земельну ділянку загальною площею 0,1001 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - [NUMBER], яка належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Д.М. Відповідно до п. 4 договору іпотеки експертна грошова оцінка предмету іпотеки становить 631 881 грн. Згідно п. 9.4.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 12.3.1 договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує. У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2009 року з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 950 654 грн. 39 коп. Вказане рішення 22 грудня 2009 року набрало законної сили. Разом з тим, рішення суду не виконано, заборгованість боржником не погашена. З розрахунку суми заборгованості за згаданим кредитним договором вбачається, що відповідач станом на 15 липня 2015 року має заборгованість в розмірі 3 728 383 грн. 20 коп., яка складається з: -строкової заборгованості за кредитом в розмірі 477 808 грн. 13 коп.; -простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 90 791 грн. 87 коп.; -строкової заборгованості за відсотками в розмірі 4 673 грн. 43 коп.; -простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 644 465 грн. 23 коп.,; -пені в розмірі 2 510 644 грн. 54 коп. що відповідає умовам кредитного договору і сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 549, 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 і 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно роз'яснень даних в п. 9 та п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (правовий висновок Верховного суду України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі №6-124цс13). З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом визнання за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права власності на предмет іпотеки. Таким чином обраний позивачем спосіб захисту відповідає умовам іпотечного договору, вказаним вимогам Закону та ст. 16 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved