Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за електроенергію. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач за адресою: [ADDRESS], та не виконує зобов'язання по оплаті послуг за спожиту електричну енергію, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 08 квітня 2016 року у розмірі 8 856,44 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 08 квітня 2016 року у розмірі 8 856,44 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 762,85 грн., 3% річних у розмірі 617,42 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач позовні вимоги не визнав. Підтримав письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що позовна заява надійшла до суду 08 квітня 2016 року, позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 04 травня 2011 року, тому визнає заборгованість за спожиту електроенергію за період з 08 квітня 2013 року по 08 квітня 2016 року у сумі 407,47 грн., інфляційні втрати на суму основного боргу - 361,51 грн., три відсотки річних - 36,70 грн. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд установив наступні фактичні обставини. Відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач за адресою: [ADDRESS](а.с.11). 25 листопада 2013 року відповідачу припинено постачання електроенергії (а.с.12,13). Згідно розрахунку заборгованість відповідача по сплаті за спожиту електричну енергію станом на 08 квітня 2016 року становить 8 856,44 грн., інфляційні втрати - 1 762 , 85 грн., три відсотки річних - 617, 42 грн.(а.с. 2-3, 51-60). Дослідивши добуті докази, суд дійшов такого висновку. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно п. 20 зазначених Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Також згідно п. 48 Правил користування електричною енергією споживач несе відповідальність згідно із законодавством зокрема за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже, за період з 04 травня 2011 року по 08 квітня 2016 року утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 8 856,44 грн. Відповідач звернувся із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-214цс14 від 21 січня 2015 року, яка є обов'язковою до застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України, враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. 16 квітня 2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги за спожиту електричну енергію (а.с.5). Після відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу позивач 25 квітня 2016 року, тобто в трирічний строк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за послуги за спожиту електричну енергію, тому має право стягнути заборгованість до переривання строку позовної давності. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 08 квітня 2016 року у розмірі 8 856 грн. 44 коп. Позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Позивач просив стягнути інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання по оплаті послуги за спожиту електричну енергію за період з квітня 2013 року по березень 2016 року в розмірі 1 762,85 грн. З урахуванням встановленого індексу інфляції січеньлютийбере зенькві-теньтра-веньчер веньли пеньсер пеньвере сеньжов теньлисто падгру день 2013 рік 100,00100,1100,099,999,3100,0100,4100,2100,5 2014 рік100,2100,6102,2103,3103,8101,0100,4100,8102,9102,4101,9103,0 2015 рік103,1105,3110,8114,0102,2100,499,099,2102,398,7102,0100,7 2016 рік100,999,6 та суми заборгованості по оплаті за послуги за спожиту електричну енергію за період з квітня 2013 року по березень 2016 року - 8 856,44 грн. х індекс інфляції 1,826 (100,00 х 100,1 х100,0 х99,9 х99,3 х100,0 х100,4 х100,2 х100,5 х100,2 х100,6 х102,2 х103,3 х103,8 х101,0 х100,4 х100,8 х102,9 х102,4 х101,9 х103,0 х103,1 х105,3 х110,8 х114,0 х102,2 х100,4 х99,0 х99,2 х102,3 х98,7 х102,0 х100,7 х100,9 х99,6) - 8 856,44 грн. інфляційні втрати складають у сумі 7 323,92 грн. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань підлягають задоволенню повністю - стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних нарахувань у розмірі 1 762,85 грн., що є в межах позовних вимог. Позивач просив стягнути три відсотки річних за час прострочення виконання зобов»язання по оплаті послуг за спожиту електричну енергію за період з квітня 2013 року по березень 2016 року у розмірі 617,42 грн.. Так, з урахуванням прострочення виконання зобов»язання по оплаті за послуги за спожиту електричну енергію у сумі 8 856,44 грн. та строку прострочки - за період з квітня 2013 року по березень 2016 року (1095 днів) три відсотки річних складають: 8 856,44 грн. х 1095 дн. х 3%: 365 дн. = 797,08 грн. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення 3 відсотків річних підлягають задоволенню повністю - стягнути з відповідача на користь позивача суму трьох відсотків річних у розмірі 617,42 грн., що є в межах позовних вимог. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» інфляційні втрати у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 85 грн. та три відсотки річних у розмірі 617 (шістсот сімнадцять) грн. 42 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру в розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 1378 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Outcome: approved