Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить рішенням суду надати їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті\~ її матері [PERSON], померлої 03 грудня 2007 року. \~ Крім того, просить встановити факт родинних відносин між нею та її матір'ю [PERSON], померлою 03 грудня 2007 року. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що своєчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що в силу своєї юридичної неграмотності не знала про існування шестимісячного строку, а вважала, що достатньо того, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку\~ знаходяться у неї. Інших спадкоємців, крім неї, немає. Крім того, у неї не було на руках свідоцтва про смерть матері, так як вона померла в м. Тирасполь, ПМР, і лише у вересні 2016 року їй вдалося отримати цей документ, та здійснити його переклад на українську мову, для можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав. Позивачка та її представник\~ в судове засідання не зявилися, були сповіщені належним чином (а.с.38-39, 40). Подали до суду заяву про підтримання позовних вимог, наполягали на їх задоволенні, та просили судовий розгляд провести у їх відсутність (а.с.42). \~\~\~\~\~\~\~ Відповідач, Городнєнська сільська рада Болградського району Одеської області в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином (а.с.37), позов визнав, справу просив розглянути у відсутність представника\~ (а.с.41). \~ \~ \~ \~ Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~\~ 03 грудня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії ІІ-МП №3-0005939, виданим 07.09.2016 року (повторно) відділом РАЦС Державної адміністрації Слободзейського району та м.Слободзея, ПМР\~(а.с.7). Переклад свідоцтва на українську мову посвідчено приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 02.02.2017 року (а.с.8).. Після її смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого майна входить земельна ділянка площею 1.34 га розташована на території Городнєнської сільської ради Болградського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала останній на підставі державного акту серії ЯА №150154 від 05.12.2005 (а.с.09). Спадкоємцем за законом є її донька [PERSON]. Позивачка [PERSON] народилася 27 травня 1950 року в с. Городнє Болградського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ЯЩ №624270 від 07.07.1950 року, складеного Огороднєнською сільською радою Болградського району Одеської області, де значиться її дівоче прізвище «Генова» (а.с.6). [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017790421 від 16.03.2017 року вбачається, що позивачка зареєструвала шлюб 21 квітня 1978 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 399, та змінила прізвище на шлюбне «Кочена» (а.с.30). [PERSON] довідки Городнєнської сільської ради Болградського району Одеської області від 16.11.2016 року за № 4002 на день смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні за місцем її постійної реєстрації за адресою: вул. Толстого, № 12, с. Городнє, Болградський район, Одеська область ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав (а.с.10). 31 січня 2017 року приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] письмовим листом за № 350/01.16 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 03.12.2007 року в звязку зі спливом шестимісячного строку, встановленого законодавством України (а.с.11). Крім того, за повідомленням приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 15.02.2017 року за № 445/01.16 спадкова справа до майна померлої 03.12.2007 року [PERSON] не заводилась, спадкоємці померлої із заявою про прийняття спадщини не зверталися (а.с.21), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46775551 від 15.02.2017 року (а.с.22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). [PERSON] до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Стаття 1272 ЦК України встановлює, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. [PERSON] п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Відповідач позов визнав повністю, цілком і без заперечно (а.с.41). Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки його дружина тривалий час хворіла, потім померла, він змушений був виїжджати на заробітки за межі Одеської області, та повернувся лише взимку 2017 року, а отримавши після смерті спадкодавця правовстановлюючі документи на спадкове майно, та заповіт на своє імя тривалий час доброчесно вважав, що таким чином він прийняв спадщину. Такі обставини, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо переходу до позивача спадкового майна належного спадкодавцю, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об'єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. [PERSON] ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов'язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є. Пропуск строку на прийняття спадщини є досить значним. Позивачка, яка є спадкоємцем за законом, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки здійснивши дії щодо фактичного прийняття спадщини, не вчинив обовязкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. Суд приймає до уваги, та визнає поважною причиною несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, відсутність у позивачки свідоцтва про смерть матері, яка померла на території Придністроської Молдавської Республіки, та позивачка отримала свідоцтво про смерть повторно лише у вересні 2016 року, та 02.02.2017 року здійснила його переклад на українську мову, нотаріально посвідчивши (а.с.7,8). Враховуючи те, що за весь цей період з часу відкриття спадщини спадкова справа взагалі не заводилася, тобто спадщина після смерті [PERSON] до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, представник відповідача згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, та положень ст.213 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Щодо позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин, суд дійшов наступного. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. Судом встановлено, що: Позивачка [PERSON] народилася 27 травня 1950 року в с. Городнє Болградського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ЯЩ №624270 від 07.07.1950 року, складеного Огороднєнською сільською радою Болградського району Одеської області, де значиться її дівоче прізвище «Генова», мати значиться російською мовою «[PERSON] (а.с.6). З витребуваного судом актового запису про народження позивачки № 84 від 07.06.1950 року, складеного виконавчим комітетом Городнєнської сільської ради Болградського району Одеської області вбачається аналогічна помилка, де мати значиться «Бужикова Фина Степановна» російською мовою (а.с.23-24, 27-28). Зі свідоцтва про смерть серії ІІ-МП №3-0005939, виданого 07.09.2016 року (повторно) відділом РАЦС Державної адміністрації Слободзейського району та м.Слободзея, ПМР (а.с.7), та перекладу свідоцтва на українську мову, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 02.02.2017 року (а.с.8) вбачається, що імя спадкодавця значиться [PERSON], померла 03 грудня 2007 року. [PERSON] Форм 1 (Заяви про видачу паспорту), наданої суду Арцизьким районним сектором ГУДМСУ в Одеській області вбачається, що позивачка отримувала паспорт на імя російською «Кочена Надежда Петровна», де в графі «Прізвище, імя, по батькові батьків, місце їх проживання» значиться мати «[PERSON] (а.с.25). Тоді як згідно Форм 1 (Заяви про видачу паспорту), наданих суду Болградським районним сектором ГУДМСУ в Одеській області вбачається, що мати заявниці отримувала двічі паспорта на імя [PERSON] (українською мовою), та "Бужиковой Ефимии Степновны" (російською мовою), [INFO], проживала за адресою: [INFO], була неграмотною (а.с.32-34). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], померлої 03 грудня 2007 року, а тому є всі підстави вважати встановленим факт родинних відносин між донькою та матір'ю. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а й справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved