Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача на його користь суми заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. У cудовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що 06.07.2011 року [PERSON] отримав в банку кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.12.2017 року становить 116 822 грн. 50 коп. Всупереч даному кредитному договору відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань, а тому представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] 116 822 грн. 50 коп. кредитної заборгованості та судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 1 762 грн. Представник позивача також поснив, що кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межав встановленого кредитного ліміту, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданного кредиту. Клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Тому, вважає, що банком не пропущенні строки звернення до суду із даним позовом так як строк дії виданої відповідачу картки до 04.2015 року, а банк звернувся до суду із даним позовом - 02.2018 року - до спливу строку позовної давності. Окрім того, п.1.1.7.31 Умов договору строк давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки був збільшений до 50 років. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов»язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні просить застосувати до позовних вимог банку до [PERSON] наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у позові. Вважає, що оскільки відповідачем останній платіж по сплаті заборгованості за крединим договором відбувся 13.06.2014 року то позивач, звернувшись до суду із позовом у лютому 2018 року пропустив встановлений законодавством трьохрічний строк позовної давності, а щодо стягнення пені - однорічний строк. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно умов кредитного договору № б/н від 06.07.2011 року [PERSON] отримав в банку кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому «Тарифами банку», що діяли на дату нарахування. Згідно розрахунку виданого ПАТ КБ "Приват Банк", сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору № б/н від 06.07.2011 року станом на 31.12.2017 року становить 116 822 грн. 50 коп.: - 4405 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; - 107 322 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 5095 грн. 10 коп. - заборгованість за пенею та комісією. [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 06.07.2011 року, отримав картку № [NUMBER], зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2015 року, що стверджується повідомленням АТ КБ «Приват Банк» від 05.07.2018 року. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що [PERSON] отримав в банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії якої становить - 04.2015 року. Так як, за договором, що укладений між сторонами, не визначено щомісячних платежів погашення кредиту, то перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня строку дії картки, тому суд вважає, що позивачем не пропущено встановленого трирічного строку звернення до суду із вказаним позовом, який поданий ними -12.02.2018 року. Однак суд вважає, що заборгованість за пенею підлягає стягненню із відповідача лише за один рік, що передує зверненню позивача до суд із даним позовом, що становить - 1100 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] не виконав умови кредитного договору та допустив заборгованість по кредитному договору, яка підлягає стягненню із останнього. На підставі наведеного,

Outcome: approved