Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 13 листопада 2018 року рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини не надає, хоча є працездатним. У зв`язку з чим позивач змушена звертатись до суду. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 23 грудня 2019 року недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (вх.№31820 від 23 грудня 2019 року). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 листопада 2018 року рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова шлюб зареєстрований 14 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 24, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.12-14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 серпня 2012 року [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб сформованої 28 листопада 2019 року, дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, хоча має для цього матеріальну можливість, так як є працездатною особою. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положеннями ст. 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: 1) способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; 2) за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; 3) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовим розглядом встановлено, що позивачкою [PERSON] заявлено вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у мінімальному розмірі аліментів, встановлених чинним законодавством. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що відповідач має інших утриманців або інші аліментні зобов`язання суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань суду також не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50% від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 02 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved