Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] , будучи звільненим 02.04.2019 року з Західного територіально управління Національної Гвардії України (Військова частина [NUMBER] ), 20.06.2019 року звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та йому було надано статус безробітного з 20.06.2019 року на підставі поданої заяви про надання статусу безробітного від 20.06.2019 року відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі поданої заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю вiд 20.06.2019 року йому призначено допомогу по безробіттю з 27.06.2019 року. За час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. З 27.06.2019 року по 20.06.2020 року ним отримано таку допомогу в сумі 91 024,69 грн. У заявi про надання статусу безробітного вiд 20.06.2020 року [PERSON] підтвердив, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років йому не призначено, а також, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і засвідчив вказане особистим підписом. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків матеріального забезпечення та обґрунтованості виплат на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття » №110 від 01.12.2020 року) отримана інформація від "РЗО про отримання соцвиплат" та з`ясовано, що [PERSON] під час реєстрації і набуття статусу безробітного 20.06.2019 року та в період перебування на обліку як безробітний мав призначену та отримував пенсію за вислугу років з 03.04.2019 року. В результаті неповідомлення [PERSON] спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про призначення та отримання пенсії за вислугу років з 03.04.2019 року він безпідставно набув статус безробітного та перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 27.06.2019 р. по 20.06.2020 р. у сумі 91 024,69 грн. Львівським міським центром зайнятості скеровувалося повідомлення [PERSON] від 02.12.2020 року № 10-5522/20 щодо відшкодування зазначеної суми виплат, яке залишено без належного виконання. Відтак, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму безпідставно виплачених коштів. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечила позовні вимоги. Зазначає, що [PERSON] призначено допомогу по безробіттю з 27 червня 2019 року на підставі його заяви від 20.06.2019 року. Позивач обґрунтовує безпідставність набуття [PERSON] права на таку допомогу тим , що останнім не повідомлено позивача під час написання заяви про отримання ним пенсії за вислугу років. Разом з тим, [PERSON] отримував пенсію за вислугу років, починаючи з липня 2019 року, що відображено у Виписці від РЗО про отримання соцвиплат, яка долучена позивачем в якості доказу до позовної заяви. До моменту отримання такої пенсії [PERSON] не було відомо про прийняття щодо нього рішення про призначення пенсії за вислугу років від 03.04.2019 року, до цього часу виплата пенсії не проводилася. Відповідно, на момент звернення [PERSON] із заявою про призначення йому допомоги по безробіттю він надав правильні і достовірні відомості щодо наявності підстав для відмови в отриманні такої допомоги. Пенсія йому призначена автоматично з наступного дня після звільнення з військової служби. Так, наказом командира військової частини [NUMBER] Західного оперативно - територіального об`єднання національної гвардії України по стройовій частині від 02.04.2019 року №71 старшого прапорщика [PERSON] виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення з 02 квітня 2019 року. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що [PERSON] , знаючи, що він має право на пенсію за вислугу років і така пенсія за вислугу років йому призначена з 03.04.2019 року, все ж таки 20.06.2019 року звернувся та подав у центр зайнятості заяву про надання статусу безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» і заяву про призначення допомоги по безробіттю від 20.06.2019 року та в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний також не повідомляв про призначення пенсії за вислугу років, що свідчить про недобросовісність з боку [PERSON] , відтак, відсутні підстави для застосування ст. 1215 ЦК України. Таким чином, неповідомлення [PERSON] обставин, які не давали йому право для визнання його безробітним та отримання допомоги по безробіттю, свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив. В судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлялися про час та місце такого. Представник відповідача - адвокат Гірник О.О. в судовому засіданні 02.07.2021 року проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а в подальшому в судові засідання не з`являлася, поважних причин неявки суду не повідомляла. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 20.06.2019 року заповнив та подав до Львівського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного в якій, серед іншого, зазначив, що «пенсії на пільгових умовах та за вислугою не отримує». Більше того, останній подав 20.06.2019 року заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю. Вказані заяви особисто підписані відповідачем [PERSON] . Згідно із витягом із наказів про прийняття рішення по [PERSON] ПК № 135019062000009 вбачається, що наказом від 26.06.2019 року [PERSON] надано статус безробітного; 27.06.2019 року йому призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Актом № 110 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 01.12.2020 року, [PERSON] на момент отримання статусу безробітного мав призначену пенсію за вислугу років. Згідно довідки ГУ ПФУ від 27.11.2020 року [PERSON] призначена пенсія за вислугу років, починаючи з 03.04.2019 року. Позивачем скеровувалося повідомлення відповідачу від 02.12.2020 року про відшкодування коштів в сумі 91\~024 грн. 69 коп., однак, вказані кошти відшкодовані не були. Відповідно до ч.3\~ст.36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п.1 ч.1\~ст.43\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч.2\~ст.43\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» статус безробітного надається зазначеним у ч.1 ст.43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з ч.1\~ст.22\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч.3\~ст.22\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості. У п.2 ч.1\~ст.44Закону України «Про зайнятість населення»\~передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п.2\~ст.36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пп.4 ч.2\~ст.\~44\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій\~статті 45\~цього Закону - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Частиною 3\~ст.44\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. У результаті приховування інформації відповідачем було незаконно отримано матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю у сумі 91024 грн. 69 коп., що стверджується матеріалами справи. Відповідно до абзацу 6 ч.1\~ст.34\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим, як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Частиною 3 ст. 36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є обгрунтованим і такий слід задовольнити. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому, згідно з вимогами\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2270 грн. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~258,\~259,\~263-265, 352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved