Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.10.2016р. на підставі складених протоколів про спилювання дерев без належних на то документів та заїзд у паркову зону, відповідача визнано винним. Розрахована сума шкоди склала 5675,00грн. Просять суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої шкоди зазначену суму і судові витрати. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища державної екологічної інспекції у Херсонській області складено протоколи №6902 та №6903 від 04.10.2016 року про адміністративне правопорушення за вчинення відповідачем адміністративного правопорушення за ознакамист. 153 КУпАП. Постановою №05-15/132 від 19.10.2016 року, винесеною відносно відповідача державною екологічною інспекцією у Херсонській області, за вчинення адміністративних правопорушень за ознаками ст. 153 КУпАП на відповідача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00грн. При цьому у постанові зазначено, що відповідач здійснив спилювання 4 дерев без належних на то документів та заїзд у паркову зону. Згідно зі ст.61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд вважає, що вина відповідача у знищенні зеленого насадження без оформлення належних документів є доведеною та доказуванню не підлягає. 29.11.2016 року на адресу відповідача був направлений лист вих. №09-13/38 з розрахунком розміру шкоди, в сумі 5675,00грн., та запропоновано у добровільному порядку відшкодувати нанесені збитки. У добровільному порядку завдана шкода відповідачем не відшкодована. Відповідно до ст.13 Конституції України,ст.324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Кожен громадянин має право користуватися природними обєктами права власності Українського народу відповідно до закону. Зокрема,ст.6 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»передбачено, що кожний громадянин України має право в тому числі на здійснення загального та спеціального використання природних ресурсів. При цьому, ст.10 даного Закону передбачено, що екологічні права громадян забезпечуються обов'язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище; здійсненням державного та громадського контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища; невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Крім того, у ст.12 даного Закону визначено, обовязок громадян компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Статтею 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»та Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженимуказом Президента України від 13.04.2011 №454/2011, передбачено, що Державна екологічна інспекція є центральним органом виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція України здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади,підприємствами,установамита організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами законодавства щодо охорони, утримання і використання зелених насаджень; складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом; розраховує розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронногозаконодавства, та пред'являє претензії; передає до прокуратури, органів досудового слідства та органів дізнанняматеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину. Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, в тому числі в областях. Зокрема, у відповідності до Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМУ від 01 серпня 2006 року №1045, видалення зелених насаджень здійснюється у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самостійних і порослих дерев з діаметром кореневої шийки не більше як 5 см. Видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (компетентний орган) на підставі ордера. Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою. Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості, до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень. У разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев комісія з'ясовує причину набуття деревами такого стану, про яку зазначається в складеному комісією акті. Голова комісії готує в п'ятиденний строк проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень, в якому зазначається інформація про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню і залишаються на земельній ділянці. Компетентний орган у місячний строк після надходження зазначеного проекту рішення про видалення зелених насаджень приймає відповідне рішення і видає наступного дня заявнику його копію для оплати відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню. Ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню. Методику визначення відновної вартості зелених насаджень і зразок ордера затверджує Мінрегіон. Сплата відновної вартості зелених насаджень не проводиться у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самостійних і порослих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 см. Зокрема,наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 12.05.2009 №127, на виконання пункту 2постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045 "Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах", затверджено зразок ордера на видалення зелених насаджень, а саме зразком ордера визначено, що на основі рішення компетентного органу (дата, номер), згідно з актом обстеження зелених насаджень (дата), надається дозвіл на видалення дерев, кущів, газонів і квітників із зазначенням їх кількості та виду. Встановлюється термін видалення та благоустрою і озеленення. Порядок використання вирубаної деревини. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, відповідно до ч.4ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 69 даного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Зокрема, постановою КМУ України від 08.04.1999 №559 (в редакції постанови КМУ від 01.02.2012 №111), затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів. Відповідно до розрахунків розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знищення зеленого насадження, проведеного проведеного позивачем відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням, затвердженихПостановою КМУ №559 від 08.04.1999, сума шкоди, спричинена відповідачем становить 5675,00 гривень. Пунктом 7 ч. 3 ст.29та п. 4 ч. 1 ст.69-1 Бюджетного Кодексу Українипередбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягають зарахуванню до спецфондів державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. На підставіст. 88 ЦПК Українисуд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати по справі в розмірі 1378,00 гривень необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved