Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15.03.2012 року між ним та відповідачем було підписано Договір №12 щодо здійснення робіт по ремонту кузова та фарбуванню автомобіля відповідача, згідно до заказ-наряду №138 на виконання робіт з ремонту автомобіля марки Citroen VIN VF7CH6FZB39612311, за переліком та ціною, що зазначені в даному заказ-наряді, на загальну суму 22405,00 грн. Факт прийняття виконаних робіт підтверджується підписами у заказ-наряді №138 від 15.03.2012 року та свідчить про погодження з обємом виконаних робіт та відсутністю претензій до якості виконаних робіт та комплектації автомобіля. На час звернення з даним позовом до суду в порушення умов договору грошові кошти на суму 22 405,00 грн. на поточний рахунок від відповідача на користь позивача не надходили, завіреного належним чином банківського платіжного доручення відповідач не надавав. 20.11.2014 року ним було надіслано на адресу відповідача лист-вимогу б/н від 19.11.2014 року про обовязок розрахуватись за виконані роботи, однак відповідач розрахунок в розмірі 22405,00 грн. в строк до 27.11.2014 року не здійснив. Таким чином, відповідач має заборгованість за Договором №12 від 15.03.2012 року у розмірі 22405,00 грн. Посилаючись на зазначене? позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 22 405,00 грн. та сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з»явився? про розгляд справи повідомлений належним чином. Позивач та його представник надали суду заяву, в якій підтримали заявлені вимоги та просили розглянути справу у їх відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази у цивільній справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 15.03.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було підписано Договір №12 щодо здійснення робіт по ремонту кузова та фарбуванню автомобіля відповідача марки Citroen VIN VF7CH6FZB39612311, за переліком та ціною, що зазначені в даному заказ-наряді №138 на загальну суму 22405,00 грн. Відповідно до п.4.1. Договору замовник оплачує виконавцю вартість виконаних робіт, вартість запасних частин, матеріалів тощо після підписання сторонами акта приймання виконаних робіт (заказ-наряду). У відповідності до умов зазначеного договору позивач зобовязувався виконати усі роботи, які зазначені у заказ-наряді якісно та в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався прийняти автомобіль та виконані роботи, підписати наряд-замовлення та сплатити вартість робіт за виконані роботи. Факт прийняття виконаних робіт підтверджується підписами сторін у заказ-наряді №138 від 15.03.2012 року та свідчить про погодження з обємом виконаних робіт та відсутністю претензій до якості виконаних робіт та комплектації автомобіля, тобто відповідно до п.4.1. договору відповідач повинен був сплатити позивачу вартість виконаних робіт, запасних частин та матеріалів саме після 15.03.2012 року, що здійснено ним не було. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав в повному обсязі, відповідач своєчасно вартість виконаних робіт не сплатив. У звязку з чим утворилась заборгованість, яка становить 22405,00 грн. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 20.11.2014 року позивачем було надіслано на адресу відповідача лист-вимогу б/н від 19.11.2014 року про обовязок розрахуватись за виконані роботи, однак відповідач розрахунок в розмірі 22405,00 грн. в строк до 27.11.2014 року не здійснив, не здійснив він його і на час розгляду справи, що не спростовано відповідачем. Таким чином, відповідач має заборгованість за Договором №12 від 15.03.2012 року у розмірі 22405,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved