Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] 15 травня 2014 року звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві зазначили, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], яка мешкала в с. Мурафа, Краснокутського району, Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивачі являються спадкоємцями за заповітом, оскільки при житті [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона заповіла позивачам в спадок земельну частку (пай), яка належала їй згідно сертифікату, однак при житті померлою матір'ю позивача був виготовлений Державний акт на право власності на земельний пай серії І - ХР №105661. Після смерті матері позивачі з приводу оформлення спадщини зверталися до Краснокутської державної нотаріальної контори, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в зв'язку з відсутністю предмета заповіту. Позивачі мають намір успадкувати майно, оскільки являються спадкоємцями першої черги за законом , в зв'язку з чим звернулися до суду з позовом про визнання за кожним права власності на ? частину земельної ділянки розміром 4,1846 га, яка розташована на території Мурафської сільської ради. В відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діяла на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. В відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області 22 липня 2013 року. По Мурафській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 9.04.2001 року, згідно якого [PERSON] належну їй на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ХР № 0229479, заповіла своїм дітям в рівних долях кожному - [PERSON], [PERSON]. 20 травня 2003 року заповідачка [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю Серії І - ХР № 105661 на земельну ділянку площею 4,1846 га, яка розташована на території Мурафської сільської ради, Краснокутського району, Харківської області, КСП «Мурафське». Позивачі після смерті матері [PERSON] з приводу оформлення спадщини зверталися до Краснокутської державної нотаріальної контори, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, в зв'язку з відсутністю предмета заповіту ( постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2014 року №448/02-31), а тому позивач позбавлений можливості прийняти спадщину за заповітом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тобто [PERSON] та [PERSON]. Факт, що [PERSON] та [PERSON] являються дітьми спадкодавці [PERSON] підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І- ХР № 105661, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці після смерті спадкодавці [PERSON], мають право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відповідно до чинного законодавства, оскільки вони надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved