Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] 17.04.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.10.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. З грудня 2017 року відповідач не виконує свої обов'язки щодо виховання та утримання доньки, не відповідає на телефонні дзвінки, з власної ініціативи не спілкується з дитиною та як наслідок не переймається питаннями її годування, одягнення та розвитку. У зв'язку з тим, що донька постійно проживає з позивачкою, яка виховує її, забезпечує здоровим харчуванням, фізичним та психічним розвитком, а відповідач відмовляється у добровільному порядку сплачувати на її утримання аліменти, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 18.04.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 23.04.2018 року позивачем були усунуті недоліки позову та подану уточнену позовну заяву. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27.04.2018 року провадження у справі відкрито та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 04.06.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 12.07.2018р. сторони не зявились, причини неявки суду не повідомили. У судове засіданні 17.09.2018 року позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю та без фіксації технічними засобами. Також позивачка в заяві зазначила, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи. У судові засіданні 17.09.2018 року відповідач не з'явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою) направлялась відповідачу за останньою відомою адресою проживання, . Крім того, ухвалу суду від 27.04.2018 року про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м.Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Суд, у зв'язку другою неявкою, з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності відомостей про належне сповіщення відповідача, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, за згодою позивача при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, які були присутні у судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції (а.с.12). Донька проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №211 від 18.11.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.5). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.10.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. З грудня 2017 року відповідач не виконує свої обов'язки щодо виховання та утримання доньки, не відповідає на телефонні дзвінки, з власної ініціативи не спілкується з дитиною та як наслідок не переймається питаннями її годування, одягнення та розвитку Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вбачає, що сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти суду не надані. Тому суд виходить з того, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відомостей щодо перебування у відповідача інших осіб на утриманні суду не надано. Доказів того що відповідач офіційно працевлаштований суду не надано. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; - від 6 до 18 років становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved