Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, пояснюючи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2018 року він є власником будинку будинку за [ADDRESS] . У 2000 році за згодою колишнього власника будинку в будинку був зареєстрований відповідач, який не проживає за адресою реєстрації з 2005 року, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості розпорядитися своєю власністю. Позивач вказує, що, не проживаючи в будинку за місцем реєстрації понад 1 рік, відповідач втратив право користування житловим приміщенням у будинку, тому просив в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, у позові вказав про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення судової повістки на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, тому суд, у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2018 року позивачеві належить жилий будинок за [ADDRESS] , право власності позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.08.2018 року. ( а.с.5,7) З домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] вбачається, що відповідач зареєстрована за вказаною адресою з 25.07.2000 року. (а.с.8-10) Відповідно довідки військово - цивільної адміністрації за № 1807 від 10.06.2019 року, відповідач зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але не мешкає за вказаною адресою з 2005 року ( а.с.11 ) . Згідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, втратила право проживання за вказаною адресою, тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved