Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав зазначивши, що 30.05.2007 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Рішенням Черкаського районного суду від 03.03.2010 р. шлюб було розірвано. Відповідач не бере участі в утриманні та вихованні сина. З 2013 р. і до цього часу він жодного разу не провідав сина та не виявив бажання спілкування з ним, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги не надає. При випадковій зустрічі з дитиною, відповідач робить вигляд, що вони не знайомі, навіть не вітається. Згідно відомостей адміністрації Черкаської гімназії від 29.02.2016 р. №31 та СК «Матрікс» батька вони жодного разу не бачили, дитиною він не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.03.2010 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. 11.03.2016 р. відповідач написав заяву про позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO] Просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що гр.. [PERSON], [INFO] р.н. та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №782. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 05.12.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно характеристики наданої Черкаською гімназією №31, [PERSON] навчається в 2-В класі. Батько навчанням та вихованням сина не займається, сином не цікавиться, у школі не був жодного разу. Згідно пояснення тренера СК «Матрікс» [PERSON], [PERSON] з 03.12.2013 року займається в даному комплексі. За весь час тренувань батько не приходив, не сплачував за тренування. Хлопчиком цікавиться лише його мати. Аналогічні пояснення надали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які добре знають дану сім»ю та підтвердили, що батько взагалі не проявляє цікавості до сина, матеріально не допомагає, не приймає участі у духовному та фізичному розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. В матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява [PERSON] про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] і просить суд розглянути справу у його відсутність. [PERSON] надав пояснення про те, що він проживає з мамою. Батька він останній раз бачив в п»ять років. 15.04.2016 р. виконавчим комітетом Черкаської міської ради наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON], [INFO] щодо малолітнього [PERSON], [INFO] Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З пояснень позивача, а також з наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує сина матеріально, не піклується про життя та здоров'я, не дбає про його фізичний та моральний розвиток. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям сина та виконувати свій батьківський обов'язок. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні сина, підвищенні рівня його знань та оздоровлення дитини. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав..

Outcome: approved