Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту та заборону на відчуження всього нерухомого майна, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, боржника [PERSON] , винесеної на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2011 року, ВП № 28063262, в.о.началшьника відділу Кондратенко В.Р., пояснивши, що 14 лютого 2008 року позивач отримала кредит у Публічному Акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приватбанк» у сумі 1400,00 (долар США) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте у встановлений строк позивач не виконала умов договору і станом на 31 травня 2011 року сума заборгованості становила 2887,77 (долар США). Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області №2-з-11/11 від 03 серпня 2011 року було накладено арешт на грошові кошти та рухоме і нерухоме майно [PERSON] 09 серпня 2011 року постановою в.о. начальника відділу ДВС Новоархангельського районного управління юстиції Кондратенко В.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №28063262). 19 червня 2013 року постановою начальника відділу ДВС Новоархангельського районного управління юстиції Мельником С.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження (ВП №37715048). Підставою накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчудження став виконавчий лист №2-211/2011 виданий 07 жовтня 2011 року виданий Новоархангельським районним судом Кіровоградської області. 24 лютого 2021 року рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області знято арешт на заборону відчудження всього нерухомого майна, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження винесеної 19 червня 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Новоархангельського районного управління юстиції Мельник С.В. у виконавчому провадженні №37715048 номер запису про обтяження 1421680. У червні 2012 року [PERSON] погасила заборгованість, що підтверджується довідкою від 14.06.2012 року за №225914 виданої Публічним акціонерним товариством «Приватбанк». 11 березня 2020 року [PERSON] звернулась до Новоархангельського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з проханням зняти арешт з нерухомого майна, проте отримала відповідь, в якій роз`яснено, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду. 14 липня 2020 року [PERSON] звернулась із заявою до Новоархангельського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з проханням відновити втрачене виконавче провадження ВП №28063262, відповідно до розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, для здійснення реалізації зняття накладеного на грошові кошти та рухоме і нерухоме майно. 28 серпня 2020 року [PERSON] отримала відповідь на вищевказану заяву, в якій зазначено, що підставою для зняття арешту з майна боржника є завершення виконавчого провадження, однак виконавче провадження №АСВП 37715048 закінчено, що не являється підставою для зняття арешту майна. Оскільки вирішити спір в добровільному порядку неможливо, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Просить зняти арешт та заборону відчуення всього нерухомого майна, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження, ВП від 09.08.2011 року № 28063262, в.о.начальника відділу Кондратенко В.Р. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав відзив на позовну заяву, просив у позові відмовити. Представник Новоархангельського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, Відзив від відповідача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо арешту майна, які регулюються Законом України "Про виконавче провадження". В судовому засіданні встановлено, рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 2887,77 (дві тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США, за курсом НБУ 7,971 грн. складає 23018 (двадцять три тисячі вісімнадцять ) грн. 41 коп., судові витрати по справі в сумі 230 (двісті тридцять гривень) 44 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 (сто двадцять) грн., а всього підлягало стягненню 23368 (двадцять три тисячі триста шістдесят вісім) грн.85 грн (а.с. 15). В ході виконання судового рішення 09 серпня було відкрито виконавче провадження №ВП №28063262 від 09.08.2011 року, згідно якого був накладений арешт на все майно та грошові кошти [PERSON] та заборонено здійснювати відчудження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 14). Згідно відповідей на звернення Новоархангельського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №5413 від 25 травня 2020 року, №7760 від 28.08.2020 року на запит позивача зазначено, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження АСВП № 28063262 з примусового виконання ухвали № 2-з-11/2011 від 03.08.2011 року про накладення арешту на грошові кошти та на рухоме і нерухоме майно [PERSON] . 09.08.202011 року в ході виконання державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 12.08.2011 року реєстратором Кіровоградської філії державного підприємства інформаційний центр» Міністерства Юстиції України було накладено арешт на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 11497092. 27.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення. Виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконаного документу державним виконавцем було передано до архіву та відповідно до інструкції з діловодства знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с. 17, 20). Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 24 лютого 2021 року знято арешт на заборону відчудження всього нерухомого майна, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, винесеної 19 червня 2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Новоархангельського районного управління юстиції Мельник С.В. у виконавчому провадженні №37715048 номер запису про обтяження 1421680 (а.с. 21-22). Довідкою АТ КБ «Приватбанк» №ОKK36DBH4F1FE163 від 05.06.2020 року засвідчено той факт, що станом на 05.06.2020 року [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.13). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, індексний номер 252736088 існує тип обтяження- арешт нерухомого майна боржника [PERSON] , зареєстрований 25.06.2013 року за № 1421680 реєстратором Новоархангельського РУЮ Кіровоградської області відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер 37715048, виданої 19.06.2013 року ВДВС Новоархангельського РУЮ (а.с. 24). Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на дату звернення до суду з даним позовом, арешт з майна чи коштів боржника може бути знятий за рішенням суду. У відзиві на позовну заяву представник банку зазначає, що спори про право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядається в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, а на рішення державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Вважає, що арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби слід розглядати в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.По суті спору представником не зазначено у відзиві обґрунтування заперечення проти позовних вимог. Просив відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі Так, відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Тобто, даною нормою констатовано таке право звернення сторони виконавчого провадження. Аналогічне роз`яснення дано у п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» де зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У даному роз`ясненні також констатовано право на таке звернення саме сторони виконавчого провадження. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач на час звернення до суду з позовом не є стороною виконавчого провадження, виконавчий документ повернуто стягувачу, тому захист прав позивача можливий лише в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тому з врахуванням вищевикладеного, суд визначає такий спосіб захисту прав позивача, який не суперечить закону. Дані щодо іншого виконавчого провадження, або інших підстав накладення арешту на майно сторонами до справи не надано. Тобто, за вищевказаних обставин, як встановлено в ході розгляду справи, наразі відсутнє будь-яке відкрите виконавче провадження з приводу примусового виконання будь-якого рішення, де боржником є позивач. Накладення арешту на майно позбавляє позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. Проте, згідно поданої позивачем заяви, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved