Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Прилуки Чернігівської області в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги на майно та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01 травня 2014 року разом зі позивачкою та її малолітнім сином, як член сім`ї стала проживати [PERSON] , [INFO] . З 13 березня 1975 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , однак, її чоловік помер ще [INFO] . Від шлюбу дітей вони не мали, а тому забезпечити належної старості не було кому, оскільки, інших родичів [PERSON] , також, не мала. З часу поселення [PERSON] разом зі позивачкою, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільні витрати на продукти харчування, одяг, вони спільно утримували та оплачували житло, в якому проживали, вона допомагала позивачці у вихованні її сина, для якого була як рідна бабуся. Позивачка доглядала за нею під час її хвороби та оплачувала її лікування. Вони разом святкували сімейні свята, дні народження, запрошували друзів, проводили дозвілля. [INFO] [PERSON] померла, та саме позивачка здійснила її поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме, квартиру [ADDRESS] , але при зверненні до нотаріальної контори було встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на вказане житло були втрачені, що не дозволяє у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Інших родичів на день смерті [PERSON] не мала, а зі позивачкою, як член сім`ї вона прожила більше 6 років. У зв`язку з неможливістю оформлення свідоцтва про право на спадщину, вона і звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги на майно та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка в судове засідання 07 липня 2021 року не з`явилася, проте, в минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримала, а також, згідно письмової заяви її представника адвоката Зарічної Л.А., просили судове засідання проводити без їх участі. Позовні вимоги задовольнити. Предстаник відповідача, також не з`явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 березня 1975 року, [PERSON] та [PERSON] , 13 березня 1975 року уклали шлюб після чого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 16 на зворотньому боці). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 вересня 1983 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 серпня 2020 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12). Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року, квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] (а.с. 13). Згідно копії Довідки комітету самоорганізації населення № 1 Центрального мікрорайону Прилуцької міської ради № 3823 від 17 листопада 2020 року, [PERSON] , [INFO] з травня 2014 року і по день смерті, [INFO] проживала без реєстрації за адресою [ADDRESS] А разом з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою від 18 грудня 2020 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась (а.с. 38). Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, що він є сусідом позивачки. Покійну [PERSON] знав, вона дійсно проживала з 2014 року з [PERSON] та її сином. Вони жили як одна сім`я, спільно вели господарство за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення, що вона була сусідкою [PERSON] . Вони разом отримували квартири в буд. [ADDRESS] . Покійна [PERSON] була одинока, дітей та родичів у неї не було. Позивачка [PERSON] являється її донькою. [PERSON] пішла жити до неї у 2014 році. Вони жили за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. Таким чином, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обовязковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, у справі підлягали встановленню, як факт проживання позивача однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років. На дані обставини також звертає увагу п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України ). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17 липня 1997 року №475/97 - ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим факт, що [PERSON] з травня 2014 року проживала разом з спадкодавицею, тому, є спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , якій за життя належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому, позов про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги на майно та визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню.

Outcome: approved