Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості у розмірі 309850,03 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 252072,58 грн., сума заборгованості за відсотками 48431,33 грн.; пеня 8344,75 грн; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 270,70 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 730,67 грн., за кредитним договором №08.3/74/06-НВ від 18.08.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки з [PERSON], а саме: житлова квартира №100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова, 19, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.08.2006 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за №2890, зареєстрованого Херсонським ДБТІ в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 71743, в книзі №185, реєстраційний номер 14168734.; визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на житлову квартиру №100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова, 19 Свої вимоги мотивують тим, що 18.08.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08.3/74/06-НВ, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 18 200,00 дол. США на строк з 18.08.2006 року по 17.08.2031 року. 26.06.2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаними Договорами про надання споживчих кредитів іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 13/74/І01/06-НВ від 18.08.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно: житлова квартира №100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова, 19, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.08.2006 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за №2890, зареєстрованого Херсонським ДБТІ в електронноу реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 71743, в книзі №185, реєстраційний номер 14168734. 26 червня 2013 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «Кредитпромбанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року). Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. У судове засідання представник позивача не зявився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, якою також не зхаперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК). Дослідивши подані позивачами докази, а також матеріали інвентарної справи №84289 та відомості з Державного реєсру речових прав на спірну нерухоме майно суд вважає необхідним позов задовольнити, ухваливши заочне рішення на підставі наявних доказів. Так судом встановлено, що 18.08.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір № 08.3/74/06-НВ, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 18200,00 дол. на строк з 18.08.2006 року по 17.08.2031 року. 26.06.2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаними Договорами про надання споживчих кредитів іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 13/74/І01/06-НВ від 18.08.2006 року передав у іпотеку нерухоме майно: житлова квартира №100, яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 38,9 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова, 19, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.08.2006 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за №2890, зареєстрованого Херсонським ДБТІ в електронноу реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 71743, в книзі №185, реєстраційний номер 14168734. 26 червня 2013 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «Кредитпромбанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року). Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема за умовами вказаного Кредитного договору, повернути кредитні кошти та сплатити проценти, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відношень за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до положень ст.ст.1048-1050 ЦК України позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики, розмір яких встановлюється договором, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві в строк та в порядку, визначеному зобовязанням. У випадку порушення зобовязань щодо повернення позики, позичальник несе відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя,- що міститься в Іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, у зв'язку з чим за Відповідачем наявна заборгованість у сумі:309850,03 грн., з якихтіло кредиту 252072,58 грн.; відсотки 48431,33 грн., пеня 8344,75 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 270,70 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по процентам 730,67 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості ( а. с. 15 -6, 13 зворот). Відповідно до п.39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до п. 4.2. укладенного за обставинами справи іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Майно у випадку порушення Іпотекодавцем умов кредитного договору або умов іпотечного договору. Згідно п.4.4. іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов даного Договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших передбачених законодавством України, підстав. Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Окрім того майнові права відповідача на спірне нерухоме майно , як і наявність обтяжень вказанного майна за обставинами справи, підтверджуються дослідженними судом джоговором купівлі-продажу спірного майна від 17.08.2006 року, і витягом про реєстрацію прав власноті за вказаним Ждоговором від 18.08.2006 року, а таккож інформацією з Державного реєсру речових прав на спіне майно станом на час прийняття судом рішення, з якої також не вбачається порушення прав третіх осіб за розглядуванними правовідносинами. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки на даний час відповідачем зобовязання за договорами не виконані. ПИтання щодо розподілення судових витрат по справів вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України із урахування звільнення позивачів від сплати судового збору та враховуючи ціну позову.

Outcome: approved