Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] згідно якого виділити в користування [PERSON]: житлову кімнату 3-а площею 18,4 кв. м. та житлову кімнату 4-а площею 7,6 кв.м, [PERSON] виділити : житлову кімнату 1-а площею 10,6 кв. м. та житлову кімнату 2-а площею 13,1 кв.м; інші приміщення -кухню площею 7,6 кв. м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м, вбиральню площею 1,1 кв.м, коридор площею 11,4 кв.м, кладовку площею 0,7 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м., залишити у спільному користуванні сторін. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що відповідно до договору дарування, посвідченого 28 листопада 2008 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2375, вона являється співвласником квартири за номером [ADDRESS] її частка складає 1/2 частину квартири. Право власності на ? частку квартири [ADDRESS] зареєстровано у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентанризації 14 січня 2009 року і записано в реєстрову книгу №7 за № 1727. Іншим співвласником вищезазначеної квартири є її син - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Дриботун Т.В. У вказаній квартирі вони проживають разом. На даний час у неї із сином склалися неприязні відносини, син знущається над нею, застосовує до неї фізичне та психологічне насильство. Вона часто хворіє, являється інвалідом другої групи, їй необхідні сприятливі умови до проживання, тиша та спокій. Однак, проживаючи разом із сином в одній квартирі, вона постійно нервує, неодноразово була госпіталізовна до лікарні. Вона пропонувала синові добровільно вирішити між нами конфлікт, який склався, шляхом продажу квартири та покупки кожному окремого житла, однак, син категорично заперечує проти цього. Добровільно встановити порядок користування квартирою син також не бажає, тому вона вимушена звертатись до суду за захистом своїх порушених прав. Зазначена квартира розташована на 2 поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з 4 кімнат житловою площею 49,7 кв.м, у тому числі: кімната 1-а - 10,6 кв. м, кімната 2-а -13,2 кв.м, кімната 3-а - площею 18,4 кв.м, кімната 4-а - 7,6 кв.м, кухня - 7,6 кв.м, ванна кімната - 2,8 кв.м, вбиральня - 1,1 кв.м, коридор - 11,4 кв.м, кладовка - 0,7 кв.м, балкон -0.7 кв.м. Загальна площа квартири складає 76,3 кв.м. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, але надіслав до суду заяву , в якій позов підтримує, просить справу розглядати без його участі . Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, однак до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить справу розглядати в його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого 28 листопада 2008 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2375, позивач являється співвласником квартири за номером [ADDRESS] , та її частка складає 1/2 частину квартири( а.с. 2). Право власності на ? частку квартири [ADDRESS] зареєстровано на позивача у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 14 січня 2009 року і записано в реєстрову книгу №7 за № 1727( а.с.3). Іншим співвласником вищезазначеної квартири є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Дриботун Т.В. У вказаній квартирі сторони проживають разом. На даний час у позивача [PERSON] із відповідачем склалися неприязні відносини. [PERSON] часто хворію, являється інвалідом другої групи та їй необхідні сприятливі умови до проживання, тиша та спокій. Добровільно встановити порядок користування квартирою сторони не змогли , а тому вимушені звернутись до суду . Зазначена квартира розташована на 2 поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з 4 кімнат житловою площею 49,7 кв.м, у тому числі: кімната 1-а - 10,6 кв. м, кімната 2-а -13,2 кв.м, кімната 3-а - площею 18,4 кв.м, кімната 4-а - 7,6 кв.м, кухня - 7,6 кв.м, ванна кімната - 2,8 кв.м, вбиральня - 1,1 кв.м, коридор - 11,4 кв.м, кладовка - 0,7 кв.м, балкон -0.7 кв.м. Загальна площа квартири складає 76,3 кв.м. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ст.ст. 317,319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України зазначено - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною-частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної \-матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленість між ними. Тобто кожен з співвласників майна має одержати реальну можливість володіти та користуватися спільним майном у натурі. Враховуючи те, що право спільної сумісної власності поширюється на усе майно, кожен з співвласників може вимагати доступу до володіння та користування спільним майном. Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови №20 від 22.12.12.1995 року"Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснив, що в разі неможливості поділу в натурі квартири, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Позивач є інвалідом другої групи, тому відповідно до ЗУ « Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору . Відповідно до ч.3 ст.. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved