Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 503,76 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком як науковий працівник відповідно до ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність». Зазначає, що загальний розмір пенсії відповідача станом на 01.09.2016 року встановлено у розмірі 3891,90 грн. Відповідачу за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було надміру виплачено кошти в розмірі 503,76 грн. Переплата виникла у зв'язку з тим, що при перевірці пенсійної справи [PERSON] було виявлено, що пенсія виплачувалась в завищеному розмірі, а саме невірно визначено розмір підвищення по ст.42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 26.05.2015 року відповідачу було направлено лист №6087/06 з вимогою добровільно оплатити суму надміру виплачених сум, однак станом на день звернення з позовною заявою до суду заборгованість не погашена. Зазначає, що сума надміру виплачених грошових коштів у розмірі 503,76 грн. за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, який є предметом позовної заяви є виключно переплатою, а не пенсією, яка утворилась внаслідок виникнення рахункової помилки. На підставі викладеного просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду надав заяву в якій проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком як науковий працівник відповідно до ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність». Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було надміру виплачено відповідачу кошти в розмірі 503,76 грн. за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року. 26.05.2015 року відповідачу було направлено лист №6087/06 з вимогою добровільно оплатити надміру виплачених сум. Зазначена заборгованість в добровільному порядку не була погашена. 17.10.2015 року Управлінням було прийнято рішення №993 про утримання надміру виплачених сум пенсій шляхом звернення до суду, про що було повідомлено відповідача. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сума надміру виплачених коштів у розмірі 503,76 грн. була проведена позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку, а тому відповідач допустивши недобросовісність після отримання зазначених грошових коштів відмовився в добровільному порядку повертати їх власнику, відтак отримані ним за період з 01.03.2015 року по 31.03.2016 року кошти у розмірі 503,76 грн. підлягає стягненню. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved