Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0558 га, кадастровий номер 3221482001:01:022:0060, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, вул. Лесі України, 95, яка придбана подружжям за час шлюбу; визнати за ним [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири площею 29,4 кв.м. за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, військове містечко №21[ADDRESS], яка придбана подружжям за час шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 01.09.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №23. 24.03.2015 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбала у власність земельну ділянку площею 0, 1158 га, за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, вул.. Лесі Українки, 95, яка була розділена на частини: площею 0,0558 га, кадастровий номер 3221482001:01:022:0060 та 0,06 га, кадастровий номер 3221482001:01:022:0059. 19.05.2015 року відповідач продала земельну ділянку площею 0,06 га, у власності залишилась земельна ділянка площею 0,0558 га, кадастровий номер 3221482001:01:022:0060, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, вул. Лесі України, 95. 25.12.2015 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на квартиру площею 29,4 кв.м. за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, військове містечко № 21[ADDRESS]. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Все майно було придбано за час шлюбу та за спільні кошти, а тому він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, проси відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~ чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного Кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України). Відповідно до п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Пунктом 24 визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім»ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Судом достовірно встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 01 вересня 2007 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії І-ОК №046139, виданого виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №23 (а.с. 11). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12-13). На підставі нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 28.12.2015 р. (а.с. 54), позивач [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 3221482000:05:019:0005, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, вул.. Д.Галицького (а.с. 53). Висновком №10/17 експертного почеркознавчого дослідження Центру судових експертиз «Альтернатива» підпис від імені [PERSON], електрографічне зображення якого міститься у графі «Підпис» в технічній копії заяви від 28.12.2015 р., зареєстрованої в реєстрі №2326, виконаний не [PERSON]А.(а.с. 55-57). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0558 га, кадастровий номер 3221482001:01:022:0060, яка знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, вул. Лесі України, 95, та квартиру площею 29,4 кв.м. за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, військове містечко №21[ADDRESS] (а.с. 15-17). Право власності на квартиру площею 29,4 кв.м. за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, військове містечко №21[ADDRESS], за [PERSON] також підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно СТА 800038 (а.с. 20). У сторін по справі є син [PERSON], [INFO], який відповідно до Акта від 20.09.2017 року, проживає з матір»ю за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Данилівка, вул. Лесі України, 95 (а.с. 63). \~ \~ \~ \~Судовим наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 64). \~ \~ \~ \~Згідно Розрахунку фактичних середньомісячних витрат на дитину [PERSON] віком 11 років становить 3675,08 грн. (а.с. 97-99). \~ \~ \~ \~Відповідно до Довідки наданої [PERSON] за місцем роботи ТОВ «Загран Сервіс», дохід [PERSON] за період з 01.08.2018 р. по 31.01.2019 р. склав 22\~935,28 грн. (а.с. 100). Приймаючи до уваги, прохання що в матеріалах справи є докази правомірного набуття відповідачем права на вищевказане нерухоме майно, яке набуте перебуваючи з позивачкою в шлюбі, за їх спільні кошти, що знайшло своє підтвердження, а тому, таке визнання може бути прийнято судом та суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд не приймає до уваги прохання відповідачки про врахування інтересів дитини при винесенні рішення, оскільки позивач сумлінно сплачує аліменти на дитину, нею не подавалась заява про збільшення розміру вказаних в судовому наказі аліментів, а тому суд не враховує вказані позивачкою доводи про збільшення частки в майні. На підставі викладеного та

Outcome: approved