Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за нею право власності 1/5 частину житлового будинку № 177 по вул. Миру в м. Павлограді Дніпропетровської області, яка належала [PERSON], померлому 22.07.2000 року., за набувальною давністю. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що зазначений житловий будинок належить на праві власності декільком власникам, а саме: [PERSON] - 3/10 частки, [PERSON] - 3/10 частки, [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 1/5 частка. Зазначає, що вона є власником 1/5 частини житлового будинку № 177 по вул. Миру в м. Павлограді Дніпропетровської області. Власником іншої 1/5 частини зазначеного будинку є [PERSON], який помер 22.07.2000 року. [PERSON] ніколи не був зареєстрований в зазначеному будинку та ніколи в ньому не проживав. Протягом 20 років він не виявляв ніякого інтересу щодо своєї власності, ніяким чином будинок не утримував, та в ньому ніколи не проживав. Зазначає, що вона з 2005 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/5 частиною будинку, що належить [PERSON], проживає в ній, зробила ремонт, сплачує комунальні платежі, уклала відповідні договори з обслуговуючими організаціями. Позивач зазначає, що вона добросовісно, відкрито та безперервно з 2005 року, тобто більше 10 років, володіє 1/5 частиною зазначеного будинку, та продовжує нею володіти на даний час, тому вважає, що набула право власності на зазначене майно в порядку набувальної давності. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, дали пояснення відповідно до обставин викладених в позові, зазначили, що позивач вимушена звернутись до суду для належного оформлення свого права власності на 1/5 частину житлового будинку № 177 по вул. Миру в м. Павлограді Дніпропетровської області, так як власником за якими зазначена частина зареєстрована помер, спадкоємців не має. 1/5 частина, зареєстрована за [PERSON] і її 1/5 частина є одним житловим приміщенням, в якому вона проживає з сім'єю, робить ремонт, та утримує, як своє власне. Померлого [PERSON] вона ніколи не бачила, інтересу до майна він ніколи не виявляв. На даний час вона не може вирішити питання щодо отримання земельної ділянки під зазначеним будинку у приватну власність, так як необхідна згода всіх власників, а фактично власником спірної 1/5 частини є вона, так як в ній проживає та володіє з 2005 року, спадкоємців після смерті [PERSON], померлого в 2002 році, немає, більше ніж за 10 років, з 2005 року, ніхто не з'являвся. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду подав заяву, згідно якої справу просить розглядати без їх участі, щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду, зазначили, що спадщина після смерті [PERSON], а саме 1/5 частина житлового будинку № 177 по вул. Миру в м. Павлограді Дніпропетровської області, відумерлою не визнавалась. Треті особи у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами позивача, яка проживає за адресою [INFO] з 2005 року, зробила ремонт, відкрито та добросовісно піклується про житло, утримує його в доброму стані, відноситься як до своєї власності, так як 1/5 частина, яка належала померлому [PERSON] та 1/5 частина позивача - це одне жиле приміщення. [PERSON] вони не бачили більше 20 років, він ніколи своєю власністю не цікавився, ніякого інтересу до неї не виявляв, чи є в нього спадкоємці вони не знають. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача, позивача, свідків, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2016 року право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська області, м. Павлоград, вул. Миру, 177, зареєстровано за [PERSON] - 3/10 частки, [PERSON] - 3/10 частки, [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 1/5 частка. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.12.2016 року право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська області, м. Павлоград, вул. Миру, 177, зареєстровано за [PERSON] [PERSON] - 3/10 частки, [PERSON] - 3/10 частки, [PERSON] - 1/5 частка, [PERSON] - 1/5 частка. [PERSON] успадкувала 3/10 частики після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2-1266 від 19.08.2016 року. Позивач по справі змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] 29.09.2006, та є власником 1/5 частини спірного домоволодіння, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 049998, копією договору довічного утримання від 17.06.2005 року, витягом з реєстру прав власності на нерухому майно № 7626757 від 29.06.2005 року, інформаційними довідками з Державного реєстру прав на нерухоме майно, копією технічного паспорту. Згідно до технічного паспорту на домоволодіння № 177 по вул. Інтернаціональна (Миру) в м. Павлоград, складеного 01.03.2005 р., власниками частини домоволодіння, яке складає одне жиле приміщення, зазначені [PERSON] - 1/5 частина та [PERSON] - 1/5 частина. [PERSON], [INFO], помер 22.07.2000 р., що підтверджується копією актового запису про смерть № 960 від 24.07.200 року, зробленого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Сєвєродонецьк Луганської області, копією довідки Адресного бюро м. Сєвєродонецьк від 12.02.2005 року та відповіддю Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану на запит суду № 314-14.23-29 від 26.01.2017 р., відповідно до якого згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян, смерть [PERSON], [INFO] зареєстрована ВДРАЦС Сєвєродонецького МУЮ у Луганській області, актовий запис № 960 від 24.07.2000 року. Судом, встановлено, що відповідно до відповіді Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 16.03.2017 року на запит суду після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини або відмови від неї ніхто не звертався, спадкову справу не заведено. На даний час позивач фактично володіє 2/5 частинами спірного домоволодіння, але право власності на 1/5 частину зазначеного домоволодіння залишається зареєстрованим за померлим [PERSON], вона не є його родичем, тому іншим чином оформити своє право власності, ніж як за набувальною давністю вона не може. Відповідно до акту від квартального комітету № 14 м. Павлоград та довідки квартального комітету № 14 м. Павлоград від 24.11.2016 року, позивач [PERSON] разом з сім'єю проживає та зареєстрована в домоволодінні, яке розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Миру, 177. Згідно паспорту позивача [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] з 06.02.2006 року. Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, що встановлено ч. 4 ст. 344 ЦК України. У пункті 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК)». Враховуючи те, що 2/5 частини спірного домоволодіння є неподільною річчю у розумінні частини другої статті 183 ЦК України, недобросовісних мотивів в діях позивача щодо володіння спірним нерухомим майном в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що позивач добросовісно заволоділа 1/5 частиною домоволодіння, що залишилися після смерті [PERSON] Іншим чином, відповідно до діючого законодавства, оформити своє право власності на спірне майно позивач не має можливості. Зважаючи на те, що позивач проживає у зазначеному домоволодінні з 2005 року по теперішній час, зареєстрована за адресою: [INFO] з лютого 2006 року, оплачує житлово-комунальні послуги, зробила ремонт, що підтверджується поясненнями свідків та письмовими доказами по справі, а саме копіями договорів на отримання комунальних послуг та чеками на сплату комунальних послуг, розрахунковими книжками за комунальні послуги, договорами підряду, чеками, та іншими письмовими доказами, що підтверджують закупівлю матеріалів для ремонту, суд вважає, що позивач володіє зазначеним майном відкрито, добросовісно і безперервно, строком більше десяти років. Відповідно до пункту 11 вищезазначеної постанови Пленуму: "Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року". Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав у позивача для набуття права власності на 1/5 частину спірного домовлодіння за набувальною давністю. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Outcome: approved