Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просить визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS], в порядку спадкування по закону після смерті брата [PERSON], померлого [INFO], в тому числі з урахуванням 1/2 частки земельної ділянки, яку він отримав в спадщину після своєї матері [PERSON], шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем, але не оформивши це право документально. В обґрунтування вимог позовної заяви позивачем вказано, що земельна ділянка, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS], надана для ведення садівництва, належала [PERSON] (батьку позивача) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 07.07.2000 на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради №762 від 19.09.1996. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкове майно по закону отримали [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (рідний брат позивача). Разом з тим, згідно заповіту, посвідченого Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 14 квітня 2006 року за реєстровим №2-243, [PERSON] заповіла все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день смерті на користь свого сина - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Проте, [PERSON] не оформив право власності на належне йому за заповітом майно, після смерті своєї матері - [PERSON], хоча згідно з вимогами статті 1268 ЦК України фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, адже був зареєстрованим та мешкав зі спадкодавцем на день смерті. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті прийняла спадкове майно позивач у даній справі, його рідна сестра - [PERSON], що зокрема підтверджується фактом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину (земельну ділянку, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS]) за законом після смерті [PERSON] позивачу у даній справі нотаріус відмовив, у зв'язку з відсутності кадастрового номеру земельної ділянки. Відтак, позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом, адже в поза судовому порядку врегулювання спору є неможливим. На підставі ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2018 року цивільну справу №641/1740/18 за позовом [PERSON] до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчий Ігор Олександрович, про визнання права власності на спадкове майно по закону, передано на розгляд Харківського районного суду Харківської області згідно з вимогамич.1 ст.30 ЦПК України. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2018 року вказана позовна заява залишена без руху, визначено недоліки та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ним ухвали для виправлення недоліків позовної заяви. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 12 червня 2018 року. На підставі ухвали від 12 червня 2018 року закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено розгляд справи по суті в судове засідання 04 липня 2018 року. 04 липня 2018 року слухання справи знято, у зв'язку з перебуванням судді Шинкарчука Я.А. у відпустці та призначено на 23.07.2018. 23 липня 2018 року в судове засідання сторони не з'явилися, слухання справи відкладено на 18.09.2018. 18 вересня 2018 року слухання справи було знято у зв'язку зі зайнятістю судді в іншому процесі та призначено на 25.10.2018. 25 жовтня 2018 року слухання справи було знято у зв'язку зі перебування судді на лікарняному та призначено на 27.11.2018. 27 листопада 2018 року слухання справи було знято з розгляду у зв'язку зі зайнятістю судді в іншому процесі та призначено на 08.01.2019. В судове засідання призначене на 08.01.2019 позивач [PERSON] повідомлена не з'явилась. В матеріалах справи від неї мається заява про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання 08.01.20149 не з'явився. До канцелярії суду 19 червня 2018 року надійшов направлений поштою від представника Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області - юрисконсульта [PERSON], який діє на підставі довіреності №56 від 10.01.2018, відзив, в якому вказано, що селищна рада не заперечує проти позову та просить розглядати справу без участі представника відповідача, згідно з чинним законодавством та за наявними у справі матеріалами. Від третьої особи у даній справі - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого Ігоря Олександровича до суду надходила заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність та підтримує позовні вимоги. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, а також обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 06.02.2006 міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції (а.с.174, Т.1). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася зі всього належного йому на день смерті майна, зокрема, земельної ділянки, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка належала померлому згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 07.07.2000 на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради №762 від 19.09.1996 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3015. В матеріалах цивільної справи міститься копія відповідного державного акту (а.с. 177, Т.1). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.179, Т.1) виданого 14 квітня 2006 року державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2-241 (спадкова справа №219/2006) спадкоємцями майна громадянина [PERSON], померлого [INFO], порівну є його дружина [PERSON] та син [PERSON], що мешкають в [ADDRESS]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, розміром 0,0995, розташованої на території Пісочинської сел. Ради Харківського району Харківської області [ADDRESS] наданої для ведення садівництва. Відтак, з приведеного вище вбачається, що спадкоємцями після [PERSON], померлого [INFO], були дружина померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON], успадкувавши зокрема, в рівних частинах кожний спірну земельну ділянку. [INFO] помирає [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 16.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.175, Т.1). За життя, а саме 14 квітня 2006 року, померлою складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П. та зареєстровано в реєстрі за 2-241 (а.с.178, Т.1), яким [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все належне їй на день смерті майно своєму сину - [PERSON]. Однак, як вбачається з інформаційної довідки з Спадкового реєстру виданої приватним нотаріусом Молодчим І.О., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.48, Т.2). В позовній заяві позивач наполягає на тому, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], в порядку вимог частин третьої статті 1268 ЦК України, адже постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від прийняття спадщини. На підтвердження даної обставини позивачем до суду надано копію інформації з КП «Жилкомсервіс» за вих.№21882/2/0705 від 28.09.2016 (а.с.46, Т.2). Свої спадкові права на спірне майно (земельну ділянку в СТ «Бор») [PERSON] за життя не встиг оформити належним чином, адже [INFO] помирає, про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 04.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.176, Т.1). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась, зокрема, із земельної ділянки, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS], та належала померлому в 1/2 частині в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], та в 1/2 частині в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1257 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернулась його рідна сестра, позивач у даній справі - [PERSON]. Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 02 вересня 2016 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчий І.О. видав [PERSON] на підставі статті 1262 ЦК України після смерті [PERSON], померлого [INFO], свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.172, Т.1). Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2016, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчий І.О., відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на земельну ділянку, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення садівництва, у зв'язку з відсутністю на вказану земельну ділянку кадастрового номера. Таким чином, з наданих до суду документів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем другої черги після [PERSON], померлого [INFO], є його рідна сестра - [PERSON], якій нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, у зв'язку з чим, вона була змушена звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення ним права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності кадастрового номера земельної ділянки, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно статті 6 Земельного кодексу України, громадяни набувають право власності на земельну ділянку у разі одержання їх в спадщину. З огляду на викладене, позивач - [PERSON] як єдиний спадкоємець другої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкує все майно померлого. Враховуючи викладене, суд вважає позивача такою, що набула права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, площею 0, 0995 га, яка розташована на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [ADDRESS], з цільовим призначенням - для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. За статтею 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, аналізуючи все приведене вище, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно по закону, підлягає задоволенню.

Outcome: approved