Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до Державного підприємства «Племропродуктор Степове» (далі ДП«Племропродуктор Степове») про зобов`язання здійснити приватизацію квартири та видати свідоцтво про право власності на житло. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що відповідно до протоколу профспілкових зборів радгоспу «Степовий» від 10.06.1991 року [PERSON] виділено квартиру та 12.06.1991 року нею отримано ордер на квартиру [ADDRESS]. З цього часу вона та її син, який народився 20.08.1991 року прописані в спірній квартирі. Вона неодноразово зверталася до відповідача з заявами про приватизацію спірної квартири, однак відповідач відмовляв їй. Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.07.2012 року п. 4 рішення Миколаївської районної ради №6 від 12.06.1992 року в частині встановлення, що майновий комплекс радгоспу «Степовий» , в тому числі, службовий фонд, розташований за адресою: [ADDRESS] в комунальну власність не передається та приватизації не підлягає скасовано. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.02.2013 року визнано незаконною відмову ДП «Племрепродуктор «Степове» в приватизації квартири [ADDRESS]. За позивачами визнано право на приватизацію квартири [ADDRESS]. Однак, відповідач не проводить приватизацію квартири, посилаючись на те, що він не є органом приватизації, а вказане питання буде вирішуватися Степівською сільською радою. Посилаючись на те, що позивачі мають право на приватизацію вказаної квартири, а відповідач відмовляє у здійсненні заходів щодо її приватизації позивачі просили задовольнити позов. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини і просила його задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник позивача [PERSON] посилаючись на зазначені в позові обставини просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Племрепродуктор «Степове» [PERSON] позов визнав та пояснив, що на даний час проводиться приватизація підприємства і соціальна сфера та неприватизований житловий фонд буде переданий у комунальну власність Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, яка і буде приймати рішення щодо приватизації вказаної квартири. Просив прийняти рішення з врахуванням зазначених обставин. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін їх представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд установив такі факти та відповідні правовідносини. Згідно з ч.2 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. На підставі ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року, із змінами від 08.09.2011 року, приватизація державного житлового фонду - це відчуження зазначених квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два й більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд, як передбачено Законом, - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. До об'єктів приватизації належать квартири в багатоповерхових будинках, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках (де мешкають два і більше наймачів), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлових чеків або з частковою доплатою. Статтею 55 Конституції України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов'язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату(частини перша, друга статті 47 Основного Закону України). Права і свободи людини закріплюються і в міжнародних актах, які є частиною національного законодавства України, у разі надання Верховною Радою України згоди на їх обов'язковість (частина перша статті 9 Конституції України) Загальна декларація прав людини 1948 року передбачає право кожної людини на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї. У Декларації зазначено, що необхідний життєвий рівень забезпечує, зокрема, житло (пункт 1 статті 25) Аналогічне положення міститься в пункті 1 статті 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року , ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19 жовтня 1973 року, в якому, крім вказаного, закріплено обов'язок держав - учасників Пакту вживати необхідних заходів для забезпечення здійснення такого права. Отже, право людини на житло є загальновизнаним. Згідно з Конституцією України це право, як і інші конституційні права, є невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24). Воно не може бути скасоване і обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України . Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Відповідно до вищезазначеного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом його відчуження на користь громадян України у спосіб безоплатної передачі їм квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, а також продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов (частина перша статті 1, частина перша статті 3). Судом встановлено, що рішенням профспілкового комітету радгоспу «Степове» від 10.06.1991 року позивачці [PERSON] було виділено спірну квартиру. На підставі ордеру на житлове приміщення, виданого на сім`ю з двох осіб виконавчим комітетом Степівської сільської ради народних депутатів Миколаївського району Миколаївської області від 12.06.1991 року позивачка [PERSON] вселилася в квартиру [ADDRESS] та була зареєстрована за даною адресою. Після народження сина - [PERSON] , який є позивачем по справі, в 1991 році він також був зареєстрований за вказаною адресою. 11.07.2003 року позивачка розірвала шлюб із своїм чоловіком - [PERSON] і на даний час він в спірній квартирі не проживає та не зареєстрований. Спірна квартира знаходиться на балансі ДП «Племрепродуктор «Степове», яке є правонаступником радгоспу «Степове». Відповідно до рішення виконкому Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25.07.1995 року №28 директору радгоспу «Степовий» зобов`язано визначити своїм наказом відповідальну особу за приватизацією державного майна. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.02.2013 року, по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до ДП «Племрепродуктор Степове», Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання незаконною відмови в приватизації жилого приміщення про виключення квартири з числа службового приміщення та про визнання права на приватизацію квартири, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20.05.2013 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 31.07.2013 року, визнано незаконною відмову ДП «Племрепродуктор «Степове» в приватизації квартири [ADDRESS]. За позивачами визнано право на приватизацію квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.8 п. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнанні або заперечування. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Враховуючи те, що спірна квартира знаходиться на балансі ДП «Племрепродуктор Степове», яке користується нею на праві господарського відання та входить до переліку об`єктів нерухомого майна, перерахованих у ч.2 ст. 2 Закону Украъни «Про приватизацію державного житлового фонду», то саме ДП «Племрепродуктор Степове» зобов`язано здійснювати заходи щодо її приватизації. Отже, посилання відповідача на те, що воно не має законних підстав вирішувати питання щодо приватизації спірної квартири є безпідставними. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, про необхідність захисту порушених прав позивачів та задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved