Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано 28.09.2008 року виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. З відповідачем вони разом не проживають. Незважаючи на її неодноразові звернення відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і також потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює та має змогу сплачувати аліменти у частці від заробітку. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитини, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною віку трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача адвокат [PERSON] надала суду заяву, в якій просила суд справу розглядати за її відсутності та відповідача, позов в частині присудження аліментів на дружину в розмірі 1/6 частки та на дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку визнала, не заперечувала щодо його задоволення. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Приймаючи до уваги те, що сторони використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право, отож суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу засобами технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, які перевірив зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.09.2008 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області складено відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про шлюб серія 1-АМ № 060382 (а.с. 7). Подружжя має двоє неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], батьками яких згідно свідоцтв про їх народження (а.с. 3, 4) є сторони спору. Діти проживають разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області за № 246 від 19.05.2016 року (а.с. 5). Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно приписів ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, а також те, що дочці [PERSON] не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Приписи частини першою статті 183 СК України вказують, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та позиції сторін з вирішення даного спору, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, протипоказань за станом здоров'я не має, інших аліментних зобов'язань не несе, отримує дохід регулярно, відтак є фінансово - спроможним, а тому в змозі утримувати матеріально як неповнолітніх дітей так і дружину до досягнення дитиною віку трьох років. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку доходу, а на утримання дружини у розмірі 1/6 частки. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу. Із вказаної норми слідує, що мінімальний розмір аліментів визначається на кожну дитину по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як і просила позивач та які невірно було трактовані відповідачем. Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями визначеними ст. 84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, які були перевірені судом, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до повного задоволення. Вирішуючи питання судових витрат на підставі ст. 88 ч.3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. Згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у виді витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, а саме витрати на правову допомогу.

Outcome: approved