Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд, стягнути з ТОВ «Малодивленський гранкарєр» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18000,00 грн., середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. мотивуючи свої вимоги тим, що з 31.08.2012 року по 31.01.2014 рік він працював на посаді начальника охорони в ТОВ «Малодивленський гранкарєр», в порушення ст.116, 117 КЗпП України відповідач не виплатив йому заборговану заробітну плату в строк передбачений законодавством в наслідок чого позивач переніс моральні страждання оскільки весь цей період знаходився у стані морального пригнічення і дискомфорту, оскільки тривалий час не мав засобів для існування. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі позовні вимоги підтримує з підстав які зазначені в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився про поважність причин не повідомив, повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач повторно не зявився в судове засідання, суд на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення. Суд, в судовому засіданні дослідивши та оцінивши докази по справі приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 31.08.2012 року по 31.01.2014 рік працював в ТОВ «Малодивленський гранкарєр» на посаді начальника охорони, що стверджується копією трудової книжки(а.с.6). Позивач був звільнений 31.01.2014 року згідно трудової книжки (а.с.6), розрахунок по заробітній платі в розмірі 18000,00 грн. по даний час не проведений оскільки відповідач не надав доказів на спростування зазначених обставин. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заборгованість по заробітній платі підтверджуються Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5), що видані УПФ України в Олевському районі і які наявні в матеріалах справи, з яких вбачається розмір щомісячного заробітку (чисельник у відомостях за звітний місяць) та те, що відповідач у зазначений період не сплачував страхових внесків, а відтак не виплачував заробітну плату (знаменник, права частина у відомостях за звітний місяць) (а.с.7). Згідно ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум - спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку. 31.01.2014 року був звільнений [PERSON] в порушенні ст.116,117 КЗпП у день звільнення повний розрахунок належних йому виплат здійснений не був, таким чином заборгованість по заробітній платі за період роботи з квітня 2013 року по 31 січень 2014 року включно у звязку з чим утворилась заборгованість яка становить в розмірі 1800,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - за квітень 2013 року; 1800,00 грн. за травень 2013 року;1800,00 грн. за червень 2013 року;1800,00 грн. за липень 2013 року;1800,00 грн. за серпень 2013 року;1800,00грн. за вересень 2013 року;1800,00 грн. за жовтень 2013 року;1800,00 грн. за листопад 2013 року;1800,00 грн.- за грудень 2013 року;1800,00 грн. за січень 2014 року. При проведенні судом розрахунку щодо середнього заробітку за весь час затримки розрахунку починаючи з дати звільнення по день прийняття судом рішення тобто з 31.01.2014 року по 03.08.2015 рік: січень 2014 року - 1 деньлютий 2014 року- 21 робочий день; березень 2014 року- 21 робочий день;квітень 2014 року- 21 робочий день;травень 2014 року- 19 робочих днів;червень 2014 року- 21 робочий день;липень 2014 року- 23 робочі дні;серпень 2014 року- 20 робочих днів;вересень 2014 року- 22 робочі дні;жовтень 2014 року- 23 робочі дні;листопад 2014 року- 20 робочих днів; грудень 2014 року 24 робочі дні;січень 2015 року 20 робочих днів;лютий 2015 року 20 робочих днів;березень 2015 року 22 робочі дні;квітень 2015 року 22 робочі дні;травень 2015 року 20 робочих днів;червень 2015 року 22 робочі дні;липень 2015 року 23 робочі дні;серпень 2015 року 1 робочий день.Отже час затримки виплати становить 386 днів. Термін розрахунку останні два повних робочих місяці (ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто грудень 2013 року- січень, 2014 року. Середньоденна заробітна плата складає: 1800,00 грн. (грудень 2013 року ) + 1800,00 грн. (січень 2014 року) : 43 робочі дні за два місяці (23 робочих днів у грудні 2013 року та 20 робочі дні у січні 2014 року) = 83 грн. 72 коп. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Таким чином заборгованість ТОВ «Малодивленський гранкарєр» за час затримки розрахунку становить 386 днів х 83 грн. 72 коп. = 32\~315, 92 грн.. Дослідивши всебічно та повно матеріали справи та врахувавши п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 24.12.99 N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд приходить до висновку про задоволення даного позову та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 18000,00 грн.; середнього заробітку за весь час затримки з 31.01.2014 року по 03.08.2015 року в сумі - 32315 грн. 92 коп.. Крім того, врахувавши розмір невиплаченої заборгованої заробітної плати, відношення позивача до порушених його прав, характер і тривалість завданих йому моральних страждань суд вважає, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., виходячи з принципу розумності та справедливості. Позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору в порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved