Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення авансу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 27.03.2012 року між сторонами було укладено договори оренди земельних ділянок, що знаходяться на території Благодарівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та належать відповідачу. Ще до закінчення строку дії договорів сторони домовилися про їх продовження на новий термін і 11 січня 2017 року між тими же сторонами було укладено новий договір оренди відповідних земельних ділянок, належних відповідачці. В рахунок орендної плати за землю майбутніх періодів відповідачка отримала від позивача грошові кошти в розмірі 3000 гривень, 3000 гривень та 15293 гривень. Але не дивлячись на це, [PERSON] 23.08.2016 року та 19.01.2017 року повторно здала в оренду вищезазначені земельні ділянки іншій юридичній особі - приватному підприємству «Ніколь Агро». Таким чином, відповідачка, шляхом обману, своїми умисними недобросовісними діями двічі здала в оренду належні їй одні і ті самі земельні ділянки двом різним юридичним особам (орендарям). Представник позивача Васеньов Д.О. в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Відзив на позовну заяву подала з порушенням встановленого судом строку. Після подання відзиву представником відповідача, відповідачка та її представник в судові засідання жодного разу не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копій державних актів на право власності на землю серії [NUMBER] та [NUMBER] земельні ділянки площею 12,3646 га та 1,3549 га, що знаходяться на території Благодарівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, належать [PERSON] . Згідно договорів оренди земельних ділянок від 27 березня 2012 року між СГВК «Урожайний» (на той час - КСП "Сонячне") та відповідачкою [PERSON] було укладено договори оренди земельних ділянок площею 12,3646 га та 1,3549 га, що знаходяться на території Благодарівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Вказані договори відповідно до діючого на той час порядку було зареєстровано відділом Держкомзему у Миколаївському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 серпня 2012 року. Таким чином, вказані договори оренди набули чинності згідно діючого законодавства і є обов`язковими до виконання його сторонами. Як вбачається з позовної заяви, з 2012 року по 2017 рік СГВК «Урожайний» здійснював користування двома вищезазначеними земельними ділянками. Ще до закінчення строку дії договорів сторони домовилися про їх продовження на новий термін, внаслідок чого 11 січня 2017 року між тими же сторонами було укладено новий договір оренди відповідних земельних ділянок, належних відповідачці. Відповідно до платіжних відомостей згідно видаткових касових ордерів № 47 від 10 квітня 2017 року, № 73 від 12 травня 2017 року та № 138 від 11 серпня 2017 року (платіжна відомість № 1 за серпень 2017 року), в рахунок орендної плати за землю майбутніх періодів відповідачка отримала від СГВК «Урожайний» суми грошових коштів в розмірі 3000 гривень, 3000 гривень та 15 293 гривень відповідно, про що свідчить її підпис на документах. Зазначене також підтверджується довідкою СГВК «Урожайний» № 74 від 01 грудня 2017 року. Проте, як вбачається з інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16 серпня 2017 року, земельні ділянки площею 12,3646 га та 1,3549 га, належні [PERSON] , було передано нею в оренду приватному підприємству «Ніколь Агро» ще 23 серпня 2016 року та 19 січня 2017 року, про що свідчать дані про їх державну реєстрацію в державному реєстрі прав. Таким чином, відповідачка, своїми умисними недобросовісними діями двічі здала в оренду належні їй одні і ті самі земельні ділянки двом різним юридичним особам (орендарям - СГВК «Урожайний» та ПП. «Ніколь Агро». Своїми діями [PERSON] порушила п. 29 договору, відповідно до якого орендодавець зобов`язаний вказати про права третіх осіб на земельні ділянки та не вчиняти дій, які перешкоджали б орендареві користуватися орендованими ділянками. Через вказану обставину, як свідчить позивач, орендовані земельні ділянки за цільовим призначенням СГВК «Урожайний» в 2017 році не використовувались, але орендна плата за цей період була сплачена авансом і отримана відповідачем в сукупному розмірі 21 293 гривень. Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс до переліку видів забезпечення виконання зобов`язання не включено. Аванс, сплачений в рахунок майбутніх платежів, який не несе, як завдаток, функції забезпечення. На аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за виконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути. Таким чином, оскільки [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, вона повинна повернути позивачу отриману нею суму авансу в розмірі 21 293 гривень. Відповідно до викладеного, суд находить позовні вимоги такими, що можливо задовольнити.

Outcome: approved