Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, при цьому на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем [PERSON] 10 січня 2008 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.п.3.2,3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він надав право на зменшення/збільшення кредитного ліміту в будь-який момент. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 червня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 9211 гривень 18 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1 945 гривень 41 копійки, по процентам за користування кредитом в розмірі 4 305 гривень 35 копійок, заборгованість по комісії в розмірі 2 045 гривень 60 копійок, штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 414 гривень 82 копійок, які в добровільному порядку відповідач не сплачує, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву (а.с.24-27), згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як і не повідомила і про зміну свого фактичного місця проживання. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлялася судом за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання [ADDRESS], про що свідчить направлена рекомендованою кореспонденцією на її адресу повістка-виклик до суду, яка повернулася з відміткою про не проживання адресата за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання (а.с.42-44). Згідно довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 року [PERSON] дійсно зареєстрована за вищезазначеною адресою, але фактично там не проживає. У зв'язку з наведеним суд уважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Судом встановлено, що 10 січня 2008 року між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н , відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 2300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позивач зобов'язався надати позивачу кредит та за своїм рішенням встановити розмір кредитного ліміту, який був встановлений у відповідності до п.п.3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 2300 гривень, а відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором, а банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором, а при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову, відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13). Відповідач в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, нараховані за порушення умов договору та штрафи, в зв'язку з чим, за розрахунками позивача (а.с.6-8) станом на 31 червня 2014 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 9211 гривень 18 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1 945 гривень 41 копійки, по процентам за користування кредитом в розмірі 4 305 гривень 35 копійок, заборгованість по комісії в розмірі 2 045 гривень 60 копійок, штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 414 гривень 82 копійок, що свідчить про істотне порушення відповідачем в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, внаслідок чого суд у відповідності до ст.ст. 526, 611,615, 1049, 1054 ЦК України вважає необхідним стягнути зазначену заборгованість з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача штраф у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 414 гривень 82 копійок, які передбачені пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.13). З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 10 січня 2008 року в сумі в сумі 9211 гривень 18 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1 945 гривень 41 копійки, по процентам за користування кредитом в розмірі 4 305 гривень 35 копійок, заборгованість по комісії в розмірі 2 045 гривень 60 копійок, штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 414 гривень 82 копійок. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved