Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 13 травня 2006 року по 03 червня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Кошти на утримання сина відповідач надавав виключно до листопада 2018 року. З листопада 2018 року до теперішнього часу відповідач виплати 10 000 грн. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 25 відсотків з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з грудня 2018 року і до досягнення його повноліття. Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги уточнила та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 25 відсотків з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, але з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовну вимогу про стягнення аліментів за минулий час, а саме грудня 2018 року по квітень 2019 року просив залишити без задоволення. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 13 травня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Солом`янського районного суду у м. Києві від 03 червня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Між сторонами не досягнуто згоди з-приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році встановлені наступні розміри: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, враховуючи також визнання позову відповідачем щодо розміру аліментів, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 25 відсотків (ј частини) всіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 02 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Разом з тим, суд не може задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час. Так, відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що позивачем вживалися заходи щодо одержання аліментів за минулий час, до звернення з даним позовом до суду, підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий період не вбачається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved