Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати автомобіль марки Toyota Venza, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вартість 1/2 частини вказаного автомобіля, який був відчужений ним не в інтересах сім`ї, в розмірі 226 957 грн. 50 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 21 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області. Згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу позивачем та відповідачем було куплено майно, яке належить нам з відповідачем на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль марки Toyota Venza, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Позивач зазначає, що вказаний автомобіль було куплено в період шлюбу та за спільні кошти подружжя. Як вказує позивач, на весні 2017 року їх стосунки з відповідачем погіршилися, вони перестали проживати як подружжя. Оскільки в момент купівлі-продажу автомобіля в нх були довірчі відносини то реєстрація автомобіля була здійснена на [PERSON] . В січні 2019 року позвач звернулася з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності, а саме автомобіля Toyota Venza, 2010 року випуску. Цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності, а саме автомобіля ТОУОТА [NUMBER] , 2010 року випуску слухалась під головуванням судді Позарецької С.М., справа № 711/530/19. Під час розгляду даної справи було встановлено, що [PERSON] 22.11.2018 року даний транспортний засіб перереєстрував на іншу особу, а саме на [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача. Дана інформація стала відома коли на запит судді Придніпровського районного суду м.Черкаси Позарецької С.М. було отримано відповідь з Територіального сервісного центру № 7141 РСЦ МВС В Черкаській області, а саме 22.10.2019 року. Після отримання такої інформації позивачем було залишено позовну заяву без розгляду. Копія ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року в справі № 711/530/19 додається. Оскільки з урахування отриманого доказу з ТСЦ № 7141, вбачається, що спірний транспортний засіб був відчужений відповідачем 22.11.2018 року, тому поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на 1/2 частки відповідного майна за кожним із подружжя є неможливим, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 6 травня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. 11 червня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки вказує що спірний автомобіль було придбано ним за особисті кошти заощаджені ним у період, коли сторони проживали окремо та не вели спільного бюджету та господарства, а саме з весни 2015 року. З огляду на зазначене, вважає, що вказаний автомобіль є його особистою приватною власністю, а відтак позивач не має права на грошову компенсацію Ѕ частини вартості спірного автомобіля. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на зазначені обставини. Протокольною ухвалою суду від 22 грудня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . 28 січня 2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від третьої особи [PERSON] . З даних пояснень вбачається, що [PERSON] позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки є близькою родичкою відповідача [PERSON] і їй відомо, що відповідачем було придбано спірний автомобіль за особисті кошти, після фактичного припинення шлюбних відносин на весні 2015 року із позивачем [PERSON] . В березні 2015 року позивач зібрала особисті речі та виїхала з помешкання в якому вони разом з відповідачем проживали однією сім`єю. Сторони припинили вести спільне господарство, а їх шлюб став носити суто формальний характер. В подальшому, восени 2018 року вона придбала вказаний автомобіль у відповідача за 250\~000грн. З огляду на зазначене, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року підготовчий розгляд справи закрито. Призначено справу до розгляду по суті позовних вимог у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача адвокат Хмельницька Л.М., позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням обставин викладених у ньому та доданих до нього доказів. Окремо звернула увагу суду на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль було придбано ним за особисті кошти. Відповідач та його представник адвокат Бурлаченко П.Д., в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, з огляду на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначили, що спірний автомобіль було придбано відповідачем у період часу, коли сторони фактично припинили шлюбні відносини та не вели разом спільного господарства та бюджету. В судовому засіданні від 02.04.2021р. третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Посилаючись на обставини, що викладені у наданих нею письмових поясненнях. Вказала, що на даний час автомобіль перебуває у її власності. У дане судове засідання третя особа не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомленої про розгляд справи третьої особи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши зміст позовної заяви та поданих учасниками судового розгляду письмових заяв по суті позовних вимог, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 21 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області (актовий запис №984) сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року у справі №711/531/19, яке набрало законної сили 16 травня 2019 року (а.с. 5). На підставі договору купівлі-продажу №30/8046 від 28 листопада 2015 року, 04 грудня 2015 року за [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано транспортний засіб марки Toyota Venza, 2010 року випуску, об`єм двигуна 2690 см.куб., в Територіальному сервісному центрі №8046 Регіонального сервісного центру в м. Києва. Зазначене вбачається із листа №31/23/41-2258 від 07.11.2018р. ТСЦ №7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України (а.с. 6, 6 зворот). Зазначене також вбачається з реєстраційної картки ТЗ (а.с. 9). Згідно відомостей ТСЦ МВС №7141 РСЦ в Черкаській області від 22 жовтня 2019 №31/23/41-2484 наданих на запит суду у справі №711/530/19, транспортний засіб марки Toyota Venza, 2010 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , який був зареєстрований 04.12.2015р. за [PERSON] , 22 листопада 2018 року було перереєстровано на іншу особу, а саме [PERSON] (а.с. 7.) Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує, що спірний автомобіль було придбано ним за особисті кошти в період фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Проте суд не може погодитись із зазначеним, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, а саме, що відповідачем на придбання спірного автомобіля було витрачено особисті кошти заощаджені ним в період часу з весни 2015 року по листопад 2015 року, враховуючи що транспортний засіб марки Toyota Venza, 2010 року випуску є достатньо дороговартісним. У зв`язку із цим, суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні зазначили, що позивач [PERSON] з весни 2015 року не проживає однією сім`єю з відповідачем [PERSON] , проте зазначеним свідкам не відомо за які кошти був придбаний вказаний автомобіль, також вказані свідки не могли сказати коли саме був придбаний спірний автомобіль. При цьому, свідок [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що спірний автомобіль було придбано відповідачем навесні 2015 року. З урахуванням зазначеного та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був набутий ними в період шлюбу та за спільні кошти подружжя. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов?язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини автомобіля. Щодо вартості 1/2 частки автомобіля, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд приймає до уваги, що згідно договору купівлі-продажу 7141/2018/1201517 транспортного засобу від 22.11.2018р. (а.с. 100-101) спірний автомобіль Toyota Venza, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був відчужений [PERSON] на користь [PERSON] за ціною 250\~000 грн. Разом з тим, в судовому засіданні сторони погодили, що ринкова вартість вказаного автомобіля на момент звернення позивача з позовом до суду становить 453915 грн. Отже, ринкова вартість Ѕ частини спірного автомобіля, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача складає 226 957 грн. 50 коп. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 2270грн..

Outcome: approved