Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 02 вересня 2000 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилася діти: донька - [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, та відсутність взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні стосунки, мають окремий бюжет та не ведуть спільне господарство; окремо проживають. Спроби позивача зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. Шлюб існує формально. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим. Шлюб носить формальний характер. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу та викладених позивачем та її представником обставин не заперечував. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 02 вересня 2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис № 851. Від шлюбу строни мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. В ході судового розгляду встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків; мають окремий бюджет та окремо проживають. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаємодовіри, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння.

Outcome: approved