Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором надання фінансових послуг №180622-105222 від 22 червня 2018 року у розмірі 47449,87 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 22 червня 2018 року між ТОВ «Прості Займи» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №180622-105222, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів: кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 24 травня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 47449,87 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - сума кредиту, 42181,12 грн. - проценти за користування кредитом, 606,88 грн. - пеня, 661,58 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення, 2000,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідач не надав. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 22 червня 2018 року між ТОВ «Прості Займи» та [PERSON] було укладено кредитний договір №180622-105222 (а.с. 11). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на особисті потреби в розмірі 2000 грн. строком на 16 днів до 07.07.2018 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 640 грн. (2% за кожен день користування кредитом, 730% річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15й день - 5,02%, на 30й день - 7,67% . Кредитний договір було укладено в електронній формі. На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позики регламентувалось Правилами про порядок надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості Займи», які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача www/bistrozaim.ua (а.с. 17-25). Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості Займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, та підтверджено подачу заяви-анкети. Відповідно до довідки №412, виданої 24.05.2021 року ТОВ ФК «Вей Фор Пей», 22 червня 2018 11:03:34 вказане товариство на картку [NUMBER] перерахувало грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 16). Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідно до наданих позивачем розрахунків щодо заборгованості за договором №180622-105222 від 22 червня 2018 року, станом на 24 травня 2021 року заборгованість відповідача становить 47449,87 грн., яка складається з: - 2000,00 грн. - сума кредиту; - 42181,12 грн. - проценти за користування кредитом; - 606,88 грн. - пеня; - 661,58 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; - 2000,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За висновками КЦС у складі ВС у постанові від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Із системного аналізу положень вказаного закону встановлено, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору №180622-105222 позивачем надано докази послідовності укладення даного договору, згідно якої 22 червня 2018 відповідач пройшов авторизацію в інформаційно-технічній системі, обрав розмір кредиту - 2 000 грн. та строк кредиту 16 днів, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ввів одноразовий ідентифікатор та акцептував пропозицію укласти договір (а.с. 15). 22 червня 2018 року відповідачу на його платіжну картку було перераховано 2000,00 грн., що підтверджується вказаною вище довідкою ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 24 травня 2021 року №412 (а.с. 16). Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що відбулось укладення договору №180622-105222, що узгоджується зі ст.ст.6, 627 ЦК України та статтями 11,12 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач порушив умови договору, укладеного 22 червня 2018 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і правильність нарахування якого стороною відповідача не спростована (а.с. 33-42). Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем. Суд враховує, що відповідачем відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог не надано. Беручи до уваги наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №180622-105222 від 22 червня 2018 року, що утворилася станом на 24 травня 2021 року у розмірі 47449,87 грн., і складається з: 2000,00 грн. - сума кредиту; 42181,12 грн. - проценти за користування кредитом; 606,88 грн. - пеня; 661,58 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2000,29 грн. - 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат необхідно стягнути 2270 грн.

Outcome: approved