Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням, яка належить їм на праві спільної часткової власності, усунення перешкод у праві користування та вселення. В заяві позивачі зазначили, що кожній з них на праві власності належить по 5/36 часток квартири 101 в бу\-динку 6 по вул. Сорок років Радянської України у м. Запоріжжя, а в цілому 5/18 її частин, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 23.08.2011р. № 3-376 та № 378, виданих державним нотаріусом 1-ї Запорізької нотаріальної контори та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно від 25.03.2013р.. Відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності 13/18 часток вказаної квартири на підставі договору дарування частки квартири від 26.01.2009 року та договору дарування частки квартири від 04.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 268 та № 1239 та свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 23.08.2011р., реєстровий № 3-378. Таким чином, вони є співвласниками зазначеної квартири та вона їм належить на праві спільної часткової власності Вказана квартира [ADDRESS] Радянської України в м.Запоріжжі загальною площею 74,9 кв.м. складається з трьох окремих ізольованих кімнат жилою площею 13,47 кв.м., 18,59 кв.м. та 19,44 кв.м. Позивачі неодноразово намагались домовитися з відповідачем щодо порядку користування спірною квартирою. У спірній квартири відповідач не проживав, здає квартиру в оренду третім особам та у вересні 2011 року самовільно змінив у спірній квартирі замки та перешко\-джає їм у користуванні нею. З метою врегулювання спору, вони пропонували відповідачу купити їх частки у квартирі 19.09.2011р. між сторонами був укладений попередній договір, відповідно до умов якого, відповідач зобов»ячався купити у їх частки квартири до 21.11.2011р. Але, у подальшому він відмовився від укладання договору купівлі-продажу їх часток. Також, у листопаді 2011р. сторони домовилися про спільний продаж квартири в цілому та 16.11.2011р. уклали договір № 202 про надання послуг, пов`язаних з продажем нерухомості на вторинному ринку. Але, через відмову відповідача квартира продана не була. Вони неодноразово намагалися вселитися у спірну квартиру, але відповідач перешкоджає у вселенні та користуванні квартирою. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2/334/3252/13 від 29.10.2013 року їх позов було задоволено та 28 квітня 2014 року у при\-мусовому порядку позивачки вони були вселенні до спірної кварти\-ри. На пропозиції визначити порядок користування квартирою за згодою сторін, відповідач [PERSON] відмовився. Між сторонами не досягнуто угоди щодо сплати ко\-мунальних послуг по спірній квартирі, оскільки позивачі позбавлені можливості користуватися нею. Після вселення в примусовому порядку, відповідач знов змінив на вхідних дверях квартири та знову перешкоджає позивачам користуватися належною їм часткою квартири. На сьогоднішній день, порядок користування спірною квартирою не визначений та вони як співвласники позбавлені можливості користуватися нею. Просять суд встановити порядок користування квартирою 101 у будинку 6 по вул. Сорок років Радянської України в м.Запоріжжі між співвласниками, виділивши у користування : - [PERSON] та [PERSON] на 5/18 належних їм частин зазначеної квартири окрему кімнату площею 13,47 кв.м.; - [PERSON] на 13/18 належних йому частин зазначеної квартири окремі кімнати площею 19,44 та 18,59 кв.м.; - залишити в загальному користуванні співвласників : кухню 8,4 кв.м., вбиральню (туалет) 1,51 кв.м., ванна кімната 3,38 кв.м., коридор 9,52 кв.м., кладову 0,59 кв.м. Пояснили, що в даному випадку права відповідача як співвласника не порушуються, оскільки вони мають право на користування у зазначеній квартирі 14,3 кв.м., а просять у користування меньшу кімнату площею 13, 47 кв.м., що приблизно відповідає їх частці у праві власності. Просять також усунути їм перешкоди в здійсненні права користування належними 5/18 частинами зазначеної квартири, а саме, житловою кімнатою площею 13,47 кв.м. та об`єктами загального користування кухнею, вбиральнею, ванною кімнатою, коридором, кладовою та вселити їх в кімнату площею 13,47 кв.м. квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], а також їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. кімнатою, коридором, кладовою, вселивши їх в кімнату площею 13,47 кв.м. квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти позову. Додав, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2013р. про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення він виконав у добровільному порядку, що підтверджується актом державного виконавця від 28.04.2014 року. Порядок користування зазначеною квартирою між ними не визначено, т.я. позивачі не враховували розмір часток співвласників квартири. Заперечує, проти вселення позивачів у спірну кімнату, оскільки між ними не визначено порядок користування квартирою та її оплату. Представник третьої особи МКП "Осниованіє" в судове засідання не з`явився, надав суду довідку від 24.07.2015р. № 751 та 289, згідно яких станом на 01.07.2015р. в квартирі [ADDRESS] Радянської України в м.Запоріжжі зареєстровані особи не значаться, мається заборгованість за утримання будинку в розмірі 1715,88 грн. та комунальні послуги в розмірі 500,00 грн. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ч.1. та ч.2 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ч.1 ЦК України , власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ч.1, ч.3, ч.4 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Статтею 61 ЦПК України встановлюється, що обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі сві\-доцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого дер\-жавним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запо\-різької області [PERSON], 23 серпня 2011 року за реєстровим № 3-376, [PERSON] належить 5/36 часток квартири [ADDRESS] ро\-ків Радянської України у м. Запоріжжя. На праві приватної власності, на підставі сві\-доцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого дер\-жавним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запо\-різької області [PERSON], 23 серпня 2011, за реєстровим № 3-378 [PERSON] належить 5/36 часток квартири [ADDRESS] ро\-ків Радянської України у м. Запоріжжя. Зазначені обставини підтверджені витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та технічним паспортом на зазначену квартиру. На підставі договору дарування частки квартири від 26 січня 2009 року, посвідченого приватним но\-таріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 268, договору дарування частки квартири від 04 квітня січня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорі\-зького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1239 та свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 23 серпня 2011 року, за реєстровим № 3-378, відповідачу [PERSON], належить на праві приватної власності 13/18 часток квартири [ADDRESS] Радянської України у м. Запоріжжя Отже, квартира [ADDRESS] Ра\-дянської України у м. Запоріжжя належить на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON], [PERSON] Світ\-лані Василівні та відповідачу - [PERSON]. Спірна квартира складається з трьох окремих ізольованих кімнат жилою площею 13, 47 кв. м., 18, 59 кв. м. та 19, 44 кв. м., загальна площа квартира складає 74, 9 кв. м. [PERSON] змінив у квартирі замки та перешко\-джав позивачкам у користуванні зазначеною квартирою, у зв'язку з чим позивачі позбавлені права користування своєю часткою квартири та були вимушені звернутися до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселен\-ні. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовт\-ня 2013 року вказана позовна заява була задоволена у повному обсязі та 28 квітня 2014 року вказане рішення суду було виконано у при\-мусовому порядку, а саме позивачі були вселенні до спірної кварти\-ри.. На пропозиції визначити порядок користування квартирам за згодою сторін відповідач відмовився. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/1904/14 від 15.09.2014р. позов [PERSON] та [PERSON] було задоволено, визначено порядок користування квартирою 101 будинку 6 по вулиці Сорок років Радянської України у м. Запоріжжя, виділено [PERSON] та [PERSON] в ко\-ристування житлову кімнату площею 18,59 кв.м., [PERSON] виділено в користування кімнати площею 13,47 кв.м та 19,44 кв.м., а місця загального користування: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та кладові залишені у спільному користуванні. Рішенням апеляційного суду Запорізької області № 22-ц/778/4618/14 від 12.11.2014р. вищевказане рішення суду скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням відмовлено. Своє рішення суд обґрунтував тим, що виділивши у користування позивачів житлову кімнату площею 18, 59 кв.м. суд порушив право відповідача [PERSON], якому належить 13/18 часток квартири. [PERSON] та [PERSON] належить 5/18 часток квартири, тому вони мають право на користування 14,3 кв.м., а виділена їм у користування кімната розміром 18, 59 кв.м. значно перевищує їх частку у спільній частковій власності.. Станом на час розгляду справи, відповідач повторно змінив замки у квартирі, користується нею самостійно та здає в оренду третім особам житло, а позивачі знов позбавлені права користування часткою спільної квартири, яка відповідає їх часткам у праві спільної часткової власності. Спірна квартира не може бути поділена в натурі, також немож\-ливе переобладнання квартири у приміщення, які можуть використо\-вуватися як окремі квартири, з двома самостійними виходами. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позо\-вами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Співвласники вказаної квартири не досягли згоди щодо користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою Виділенням позивачам у користування окремої кімнати площею 13, 47 кв.м. права відповідача як співвласника не порушуються, оскільки позивачі мають право на користування у зазначеній квартирі 14,3 кв.м., а просять у користування меншу кімнату площею 13, 47 кв.м., що приблизно відповідає їх 5/18 часткам у праві власності. Доводи відповідача про те, що виділення позивачам у користування зазначеної кімнати не вирішує питання спільного користування зазначеною квартирою та її оплатою, суд вважає безпідставними, оскільки при визначенні порядку користування квартирою, кожний з них зможе укласти окремий договір на обслуговування та сплачувати за користування своєї частки. Суд вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою 101 будинку 6 по вулиці Сорок років Радянської України у м. Запоріжжя між співвласниками, виділивши [PERSON], [PERSON] в ко\-ристування на належні їм 5/18 частин окрему житлову кімнату площею 13,47 кв. м., а [PERSON] на належні 13/18 частин- виділити в користування дві окремі кімнати площею 19,44 кв. м. та 18,59 кв. м. Місця загального користування кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та кладову залишити у спільному користуванні, що жодним чином не буде порушувати права сторін користуватись належними їм на праві власності майном, та жодним чином не змінить розміри часток у праві власності на вказану квартиру. Крім того, суд вважає за необхідне усунути позивачам перешкоди в здійсненні права користування належними їм 5/18 частинами квартири, а саме, житловою кімнатою площею 13,47 кв.м. вказаної квартири та об`єктами загального користування кухнею, вбиральнею, ванною кімнатою, коридором, кладовою, вселивши в зазначену кімнату квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивачів підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., кожній по 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved