Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися\~до суду\~з позовом,\~яким просили\~визнати дійсним договір № 435 від 19.01.2001 купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,50 кв. м., житловою площею 27,40 кв. м., укладеного на Товарній біржі «Мегаполіс-Інфо», зареєстрованого в ММБТІ 09.02.2001 за реєстровим № 18368, між [PERSON] , [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншого боку. Мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] . Вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка є їх матір`ю, яка померла [INFO] . Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спірний Договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально. Ухвалою суду від 17.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Раніше квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2001, зареєстрованого в ММБТІ 15.01.2001 за реєстровим № 18368. 19 січня 2001 року між [PERSON] , [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншого боку, на Товарній біржі «Мегополіс-Інфо», укладено договір № 435 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,50 кв.м., житловою площею 27,40 кв.м. Зазначений договір було зареєстровано в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 09.02.2001 за № 18368. Договір купівлі-продажу квартири підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявив, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу квартири, сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на теперішній час, визнання такого договору дійсним можливе лише у судовому порядку. Позивачі вказують на те, що після укладання договору купівлі-продажу квартири, сторонами були виконані всі умови договору. Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 19.11.2021 за вих. № 3209, відповідно до паперових носіїв інвентарної справи БТІ станом на 28.12.2012, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 2-435 від 19.01.2001, виданого Товарною біржею «Мегаполіс-Інфо» та зареєстрованого в БТІ 09.02.2001 за реєстровим № 18368. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З довідки замість свідоцтва про шлюб з Міського відділу реєстрації актів цивільного стану виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 22.12.1995, вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко І.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . зазначила, що крім неї, є ще спадкоємець син померлої [PERSON] , який спадщину прийняв, так як проживав зі спадкодавицею та місце його проживання було зареєстроване за однією адресою зі спадкодавицею. 08 листопада 2021 року за вих. 284/02-31 постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савченко І.М., позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що Договір № 435 купівлі продажу нерухомого майна, нотаріально не був посвідчений. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22.12.2021, права власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу квартири між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у січні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивачі, на теперішній час, не мають можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивачі не мають можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved