Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2015 між ПАТ «СК «Країна» та ТОВ «Штраус Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № [NUMBER], за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER]. У період дії договору страхування застрахований автомобіль був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота» склала 67396,22 грн. Позивач сплатив на користь ТОВ «Штраус Україна» страхове відшкодування у сумі 65585,47 грн. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «Просто-страхування», яке здійснило страхову виплату на користь позивача у розмірі 49490,00 грн. Різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою складає 16095,47 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат. Від представника ПАТ «Страхова компанія «Країна» Козацької Т.С. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримають у повному обсязі та просять їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, будь-яких заяв, клопотань, або відзиву суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявних у справі доказах та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Від представника третьої особи Синюка С.Л. надійшов відзив, в якому останній просить розглянути справу за відсутності представника АТ «Просто-страхування» та прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 02.12.2015 між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ТОВ «Штраус Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № [NUMBER], за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією забезпеченого наземного транспортного засобу марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6). 25.07.2016 о 22 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Маршала Малиновського, 5 в м. Києві, здійснювати поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3(б), 16.6 Правил дорожнього руху. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили. Згідно з ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25.07.2016 за участю автомобіля [NUMBER], та застрахованого автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], є водій [PERSON] Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Тойота», який належить страхувальнику, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винен відповідач. Розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь власника автомобіля «Тойота», визначений позивачем у страховому акті № 36/40770/2.1.5.1 від 25.07.2016 та складає 65585,47 грн. Відповідно до платіжного доручення № 16484 від 13.12.2016 сума страхового відшкодування у розмірі 65585,47 грн. перерахована позивачем на користь власника автомобіля «Тойота» - ТОВ «Штраус Україна» (а.с. 30). За таких обставин, до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], була застрахована у АТ «Просто-страхування» на підставі полісу №АІ/8468629. Ліміт відповідальності за вказаним договором за шкоду, заподіну майну, становить 50000,00 грн., франшиза складає 510,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Просто-страхування» сплатило на користь позивача в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн. Відтак, у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 16095,47 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16095,47 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн. З викладеного,

Outcome: approved