Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідачів [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] Посилається на те, що 12 грудня 2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Чорногузи по вул.Р.Шухевича, 5, Вижницького району Чернівецької області. Вона, як спадкоємець по закону, своєчасно прийняла спадщину, а саме звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Зазначила, що крім неї спадкоємцем першої черги є її брат, син померлої [PERSON], який також своєчасно прийняв спадщину, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на 1/2 частки житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з належним до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Чорногузи по вул.Р.Шухевича, 5, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлому 12 грудня 2012 року [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав, не заперечував щодо визнання за позивачкою права власності на 1/2 спадкового майна, яке належало [PERSON] Суд, заслухавши представника позивачки [PERSON], відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №114036, виданого 13.12.2012 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №37, копією свідоцтва про народження, Серія І-МИ №263997, виданого 15.08.1970 року, сільською радою с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №27, копією свідоцтва про одруження Серія І-МИ №028635, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №3. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Чорногузи по вул.Р.Шухевича, 5, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в с.Чорногузи по вул.Р.Шухевича, 5, Вижницького району Чернівецької області, 1990 року побудови, вартістю 115351,00 грн. З довідки виданої [PERSON] сільською радою №911 від 21.07.2016 року вбачається, що згідно записів у по господарській книзі №18, особовий рахунок №0806-1 [PERSON], який помер 12.12.2012 року, був власником житлового будинку, що знаходиться в с.Чорногузи по вул.Р.Шухевича, 5, Вижницького району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом після його смерті є [PERSON] та [PERSON] Судом також встановлено, що крім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є син померлої [PERSON], який спадщину прийняв, подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у встановленому законом порядку право на спадкове майно не оформив, інших спадкоємців, та осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №105/2013 року від 26.04.2013 року. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок їй було відмовлено у видачі свідоцтво на відповідну частку спадкового майна, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.07.2016 року №915/02-31. Відповідно до ст.1267 ч.1 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - знаходиться в сільському населеному пункті, 1990 року побудови, має в ньому окремий порядковий номер, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/2 частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з належним до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved