Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] селищної ради, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача є [PERSON] Посилається на те, що 17 квітня 2009 року померла її матір - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в смт.Берегомет по вул.Кузнечна, 1, Вижницького району Чернівецької області. Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлої [PERSON], яка спадщину не прийняла та на неї не претендує, інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Вона, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, своєчасно прийняла спадщину, оскільки зареєстрована та постійно проживає у спадковому будинку, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус видав постанову, якою відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно. Крім того, виявлено,що у свідоцтві про смерть її матері прізвище значиться як «Бужор», а в її свідоцтві про народження прізвище матері записано «Бужора». Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що померла 17.04.2009 року [PERSON] є її матірю та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в смт.Берегомет по вул.Кузнечна, 1, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 17 квітня 2009 року [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання представника позивачки [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] селищної ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника селищної ради. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, атому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17 квітня 2009 року померла позивачка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №061029, виданого 20.04.2009 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №47. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в смт.Берегомет по вул.Кузнечна, 1, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ.А з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в смт.Берегомет по вул.Кузнечна, 1, Вижницького району Чернівецької області, 1920 року побудови, вартістю 12457,00 грн. З копії свідоцтва про народження, Серія ІV-УР №1894258, виданого 05.01.1965 року вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], записані в графі матір «Бужора». З довідки [PERSON] селищної ради №4158 від 29.06.2016 року вбачається, що покійна [PERSON] проживала і була зареєстрована за місцем постійного проживання в [INFO]. На день смерті [PERSON] разом з нею проживала дочка - [PERSON] Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та померлою 17.04.2009 року [PERSON], як дочки та матері, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом є дочка померлої [PERSON] [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, спадщину не прийняла, на неї претендує, інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №119/2016. Позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але у звязку із тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №757/02-31(с/с 119/2016) від 14.12.2016 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1920 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved