Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , 2014 року народження. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 2017 року. Дитина проживає разом з позивачем з липня 2017 року і по цей час, що підтверджується відповідним розпорядженням органів опіки № 559 від 09 липня 2019 року. Відповідач маж можливість сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки працює в ТОВ «АКТІО» та має регулярний і стабільний заробіток. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовилась від надання матеріальної допомоги та ухиляється від обов`язку утримувати її до досягнення ним повноліття, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з огляду на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). 20 грудня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На даний час рішення вступило в законну силу. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до положень сімейного кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Та у зв`язку з тим, що дитина проживає з матір`ю, а відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, тому врегулювати в досудовому порядку не виявляється можливим. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги той факт, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Факт проживання дитини з батьком, також підтверджується розпорядженням № 559 від 09 липня 2019 року, відповідно до якого визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити повністю: стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 липня 2019 року і до досягнення повноліття. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved