Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на ? частини земельної ділянки - площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та на ? частину земельної ділянки, площею 0,23 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою : с. Мильці, пров. 8 Березня,3, Полтавський район Полтавська область, як за спадкоємцем після смерті [PERSON], померлого 13.08.2015 року. Одночасно прохала визнати частки у праві спільної сумісної власності на вказані земельні ділянки, оскільки частки між співвласниками не були визначені. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та прохали його задовольнити. Представник відповідача Супрунівської сільської ради Полтавського району та області в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Від третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду надійшла заяви про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону, або незаконність набуття не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що 13 серпня 2015 року помер [PERSON] (а.с.7). Відповідно до договору дарування від 21.05.2001 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], [PERSON] передала в дар [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами та приватизованих земельних ділянок, загальною площею 0,38 га, які використовуються єдиним масивом та складаються із двох окремих земельних ділянок : площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка, площею 0,23 га для ведення особистого селянського господарства які належали дарителю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Полтавською районною державною нотаріальною конторою 27.06.1997 р. Частки співвласників в договорі дарування не визначені. За життя померлий заповіт не залишив. В установлений законом строк позивач звернувся до Першої Полтавської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно померлого. Сини позивача [PERSON] та [PERSON] відмовились від належної їм частки у спадщині ( а.с. 17). На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2016 р., позивач успадкувала після померлого ? частину житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою : с. Мильці, пров. 8 Березня, 3, Полтавського району Полтавської області ( а.с. 16 ), стосовно оформлення права власності на земельні ділянки, загальною площею 0, 38 га , Першою Полтавською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що позивачем не було надано державного акту вищевказану земельну ділянку на ім`я спадкодавця та тому , що частка зазначеної земельної ділянки на ім `я спадкодавця не визначена ( а.с. 17 ). Факт належності померлому [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується також довідкою, виданою Супрунівською сільською радою Полтавського району № 391/02-25 від 01.02.2016 р. ( а.с. 18 ). Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників),належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті370, частина друга статті372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за ріше нням суду. Як пояснила в судовому засідання позивач спору щодо часток на спадкове майно , зокрема, на земельну ділянку , між нею та померлим чоловіком ніколи не виникало та частки вважались рівними. Частиною 2 ст. 89 Земельного Кодексу України визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку , що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0, 38 га, що розташована по пров. 8 Березня, 3 в с. Мильці Полтавського району та області становить ? частку, та частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищевказану земельну ділянку становить ? частку. Визнання за [PERSON] права власності на ? частину земельної ділянки - загальною площею 0,38 га, яка використовується єдиним масивом та складається із двох земельних ділянок : площею 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка, площею 0,23 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: с. Мильці, пров. 8 Березня, 3, Полтавського району Полтавської області не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється спадкоємцем після померлого, то відповідно за нею можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно.

Outcome: approved