Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі - продажу від 21.11.2011р., витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно від 07.12.2011р. вони є власниками будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстрований та проживав цивільний її син [PERSON], відповідач по справі. На теперішній час відповідач забрав свої речі і виїхав з будинку у невідомому напрямку, житлом не користується, комунальні послуги по утриманню квартири не сплачує. Вона є інвалідом другої групи, на утриманні має неповнолітню дитину, додаткових виплат крім пенсії не має, але змушена витрачати гроші на сплату обслуговування будинку за відповідача. Ця обставина становить позивачів в тяжке матеріальне становище та порушує їх права, як власників розпоряджуватися своїм майном. Просять визнати відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явилися надали суду заяву в котрій на позовних вимогах наполягають і просять розглядати справу за їх відсутністю, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідачів не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку представника позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто... Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, що свідчить про те, що відповідач був членом сім'ї позивача. Судом встановлено, що згідно витягу з реєстрау про державну реєстрацію прав на нерухоме майно позивачам належить будинок [ADDRESS]. Як вбачається з акту комітету мікрорайону №6 Краматорського міської ради від 26.12.2013 року, відповідач зареєстрований в [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає з червня 2013 року. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved