Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 354-23-001 від 23 жовтня 2018 року в сумі 30099,97 грн. В обґрунтування позову вказує, що 23 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 354-23-001, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 43450,00 гривень на споживчі цілі, а саме для придбання котла та відповідного додаткового обладнання і матеріалів до них, зі сплатою 17,99% річних строком на 36 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 22 жовтня 2021 року. Позивачем зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконані належним чином. Кредит було видано одноразово шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок для видачі позичальнику з подальшим перерахунком кредитних коштів в безготівковій формі на поточний рахунок фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Зазначений факт підтверджується випискою руху коштів по рахунку. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про споживчий кредит № 354-23-001 від 23 жовтня 2018 року, заборгованість останнього перед позивачем станом на 10 червня 2020 року становить 30099,97 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту - 25345,90 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1537,09 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 110,29 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 49,51 грн., сума сплаченої пені - 151,99 грн., 3% річних від сум простроченої заборгованості за основним боргом - 852,90 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 58,02 грн., інфляційні втрати від сум простроченої заборгованості за кредитом - 2159,23 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 139,02 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" та відповідачем на умовах публічної оферти було укладено договір про споживчий кредит № 354-23-001, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в сумі 43450,00 гривень на споживчі цілі, зі сплатою 17,99% річних строком на 36 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 22 жовтня 2021 року. Так, відповідно до п.2.2 вказаного договору, позивачем надано відповідачу кредит у сумі 43450,00 гривень на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22 жовтня 2021 року. Згідно п.2.3 договору про споживчий кредит № 354-23-001 від 23 жовтня 2018 року, кредит надається на споживчі цілі, а саме для придбання котла з використанням будь-яких видів палива (крім природного газу та електроенергії) та відповідного додаткового обладнання і матеріалів до них. Відповідно до п.3.2.1 договору про споживчий кредит № 354-23-001 від 23 жовтня 2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок відповідача з подальшим перерахуванням кредитних коштів в безготівковій формі на поточний рахунок фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Відповідно до п.п.2.4.1 п.2.4 зазначеного договору про споживчий кредит за користування кредитом відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу відповідну плату (проценти) в розмірі 17,99% річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Позивачем умови договору про споживчий кредит виконані належним чином, оскільки згідно з випискою руху коштів по рахунку 23 жовтня 2018 року позивачем були надані відповідачу кредитні кошти в повному обсязі в сумі 43450,00 гривень. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про надання банківських послуг, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за договором про споживчий кредит № 354-23-001 від 23 жовтня 2018 року. Згідно наданого позивачем в позовній заяві останнього розрахунку, станом на 10 червня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором про споживчий кредит № 354-23-001 від 23 жовтня 2018 року становить 30099,97 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту - 25345,90 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1537,09 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 110,29 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 49,51 грн., сума сплаченої пені - 151,99 грн., 3% річних від сум простроченої заборгованості за основним боргом - 852,90 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 58,02 грн., інфляційні втрати від сум простроченої заборгованості за кредитом - 2159,23 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 139,02 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Верховного суду України у справі № 61-27275ск18 від 02 жовтня 2019 року, «свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. У відповідності до положень ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України)». Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 359/8795/16-ц, провадження № 61-32178св18. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до умов п.3.9, п.п.4.2.2 договору про споживчий кредит, укладеного між позивачем та відповідачем, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та або процентами більше, ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і необхідність їх задоволення та стягнення з відповідача на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості договором про споживчий кредит. В той же час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, сума боргу за кредитним договором є більшою, ніж зазначає позивач в позовній заяві, однак суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог, тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість саме в сумі 30099,97 грн., оскільки це є правом банку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved