Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, [NUMBER], на яку було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були її рідний брат [PERSON] та сестра позивач [PERSON]. У встановлений законом строк вони подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. За життя він зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці позивачу [PERSON]. Належне йому право на земельну частку (пай), що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER] видане Карапишівською сільською радою Миронівького району Київської області 02.10.2001, заповідає дочці [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що йому належало. [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви до Миронівської районної державної нотаріальної про прийняття спадщини. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] був виготовлений та виданий після смерті [PERSON], що є перешкодою до оформлення спадкових прав нотаріусом. Позивачі просили в судовому порядку визнати за [PERSON]в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої в адміністративних межах Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, [NUMBER], призначеної для ведення особистого селянського господарства, за [PERSON]в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 5/12 частин вказаної земельної ділянки, за [PERSON]в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/12 частину земельної ділянки. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 19 квітня 2018 року за клопотанням представника позивачів судом вирішено питання про витребування унотаріуса письмових доказів у виді матеріалів спадкових справ [PERSON] та [PERSON] Всудове засідання позивачі та представник позивачів не з'явилися, представник позивачів подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів Миронівської районної державної адміністрації Київської області, головного управління Держгеокадастру у Київській області, Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] виконавчим комітетом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київській області. Встановлено, що померлій [PERSON] на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 19 серпня 2011 року № 465 передано у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Карапишівської ради Миронівського району Київської області, [NUMBER]. В підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], копію якого додано до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 27 вересня 2012 року за № 322290008002372. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] був виготовлений та виданий після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцями за законом другої черги після смерті [PERSON] були її рідний брат [PERSON] та сестра [PERSON], яка є позивачем у справі. Родинні відносини померлих [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвами про народження: серії [NUMBER], виданим в Миронівським РайБюро ЗАГС, серія [NUMBER], виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області 26 жовтня 2011 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області 08 квітня 1978 року. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується рішенням Миронівського районного суду Київської області від 03 лютого 2012 року. 26 жовтня 2011 року, тобто у встановлений встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись звернулися до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявами про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 371/2011. 04 травня 2012 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій [PERSON] земельну ділянку площею 2,6577 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Карапишівської сілької ради Миронівського району Київської області. Спадковим майном є, в тому числі, земельна ділянка площею 1,0000 га, кадастровий номер [NUMBER], призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 08 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом заповіту, посвідченого секретарем Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області 30 серпня 2013 року, зареєстрованим в реєстрі за номером 86, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно з яким все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідає своїй дочці [PERSON]. А належне йому право на земельну частку (пай), що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER] видане Карапишівською сільською радою Миронівького району Київської області 02 жовтня 2001 року, заповідає дочці [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38006271 від 30 липня 2014 року, який приєднано до матеріалів спадкової справи, даний заповіт є чинним. Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є відповідно дружиною та дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруженні серії [NUMBER], виданим Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області 10 листопада 1964 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області 25 травня 1985 року. Позивач [PERSON] 30 липня 2014 року, тобто у встановлений статтею 1269 ЦК України шестимісячний строк після смерті батька, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно положень статті 1241 ЦК України повнолітні непрацездатна вдова (вдівець) спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач [PERSON] є непрацездатною, оскільки є пенсіонером. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] постійно проживала з спадкодавцем [PERSON] до дня його смерті, тобто на час відкриття спадщини. Такі дані підтверджуються даними довідки Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області № 943 від 21 жовтня 2014 року, від спадщини у встановлений строк не відмовлялася. 22 жовтня 2014 року звернулася до нотаріуса. У поданій нотаріусу 21 січня 2015 року заяві за № 35 [PERSON] просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на обов'язкову частку на 1/12 частину спадкового майна. При визначенні розміру обов'язкової частки позивача у спадщині суд враховує правила статті 1241 ЦК України. Відповідно до положень даної статті позивач [PERSON], будучи непрацездатною, має право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася, та, незалежно від змісту заповіту, спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. В разі спадкування за законом вона успадковувала б нарівні з [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину спадкового майна, тому розмір обов'язкової частки у спадщині складає 1/12 частину від загального обсягу спадкового майна у виді 1/2 частини земельної ділянки. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] № 196/ 2014. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 12 грудня 2017 року державний нотаріус склав та підписав листи за № 1579/02-14 та 1580/02-14, за змістом яких наявні перешкоди у оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] та [PERSON] Оскільки документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, яка є спадковим майном, видано на ім'я [PERSON] після її смерті, а спадкодавець [PERSON] після смерті [PERSON] не оформив спадкові права, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку у відповідних частках як за законом, так і за заповітом, не може бути видано позивачам. Дані обставини вказують на наявність перешкод у оформленні спадкових прав. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Порушене право позивачів підлягає захисту шляхом визнання права власності на відповідну частку у спадковому майні в судовому порядку. Визнання права є засобом усунення невизначеності у взаєминах суб'єктів, створення необхідних умов для його реалізації і запобігання з боку третіх осіб, які можуть перешкоджати його нормальному здійсненню. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 328, 1216 - 1218, 1223, 1233, 1241, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 81, 152 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved