Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Підставою звернення із позовом вважають те, що 13.02.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір DNН4KP20430749 від 13.02.2006 року, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 3 424,19 (три тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 19 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилається на те, що відповідач [PERSON] за кредитним договором взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування. Станом на 13.03.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 54 271(п'ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривня, 13 копійок. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на винесення заочного рішення погоджується, але відповідач не повертає кредит за умовами договору. Відповідач по справі про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами, без поважних причин до суду не з'явився, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце був повідомлений, поважних причин неявки суду не представив. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] до оператора поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх процесуальних обов'язків, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача підлягаючими задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах законну та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. У судовому засіданні встановлено, що 13.02.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір DNН4KP20430749 від 13.02.2006 року, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 3 424,19 (три тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 19 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, а також не виконав вимогу банку щодо дострокового погашення заборгованості. Станом на 13.03.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 54 271(п'ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривня, 13 копійок, що включає в себе: - заборгованість за кредитом - 3 424(три тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 20 копійок; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 807 (шістнадцять тисяч вісімсот сім) гривень 38 копійок; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 30 979 (тридцять тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять) 02 копійки; А також штрафи відповідно до пункту 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок; - штраф (процентна складова) - 2 560 (дві тисячі п'ятсот шістдесят) гривень, 53 копійки Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Крім того, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 271 (двісті сімдесят одна) гривень 34 копійок.

Outcome: approved