Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про виділ в натурі частини земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. [PERSON] неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та в останній редакції свого уточненого позову просить суд: провести розподіл земельної ділянки [ADDRESS] між нею та відповідачем згідно варіанту, який запропоновано експертом при проведенні судової земельної експертизи; виділити обом співвласникам двір загального користування площею 0,0060 га для проходу та обслуговування житлового будинку. Вхід зі сторони [ADDRESS] зробити загальним для проходу та користування обох сторін; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування розміром 0,0060 га шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] знести за власний рахунок ним самочинно збудовані споруди: навіс, кухня літня літ. «В», зазначені на схематичному плані літ. «Г», «Д», «В» та дерев'яний паркан за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] відкрити проїзд та не перешкоджати [PERSON] в користуванні двором загального користування по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що їй (3/4 частини) із відповідачем (1/4 частина) на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння перебуває у власності Білгород-Дністровської міської ради, сторони ж по справі є користувачами вказаної земельної ділянки. На даний час позивач має намір здійснити державну реєстрацію права власності земельної ділянки, на якій розташована належна їй на праві власності частина житлового будинку. Однак, у зв'язку із тим, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні зазначеної земельної ділянкою та сторони не можуть досягнути домовленості щодо порядку користування земельною ділянкою, розташованої по [ADDRESS], позивач була змушена звернутися до суду із відповідною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує. Представник третьої особи, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку [ADDRESS]. Позивачу на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 26.12.1988 року, зареєстрованого Білгород-Дністровським міжміським БТІ та записане в реєстрову книгу №13, за реєстровим №1846 належить ? частини вказаного будинку. Власником інших1/4 частин будинку є [PERSON] В процесі судового розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги та змінювався відповідач по справі. Підставою для зміни відповідача було наступне. Так, з 1998 року на підставі свідоцтва про право власності на спадщину [PERSON] є власником ? частини будинку [ADDRESS]. (що встановлено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.02.2012 року (т. 2, а.с. 56-57) та у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає повторному доказуванню). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2007 року було визнано дійсним, укладений 28.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу ? частини будинку [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на вказану ? частину будинку, яке 13.01.2009 року зареєстроване КП «Білгород-Дністровське БТІ», що підтверджується наданою реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2014 року. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.02.2012 року (т. 2, а.с. 56-58) рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2007 року було скасоване. Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 червня 2013 року, залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.11.2013 року (т. 2, а.с. 95-98) було допущено поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2007 року та зобов'язано КП «Білгород-Дністровське БТІ» та відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області скасувати запис про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на ? частини будинку [ADDRESS] та поновити запис про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на зазначену ? частину будинку. Відповідно до довідки, наданої КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 04.03.2014 року, на виконання ухвали суду від 10.06.2013 року до реєстрових книг реєстрації прав власності КП «Білгород-Дністровське БТІ» внесено відомості про скасування запису про державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на ? частини будинку [ADDRESS]. Таким чином на теперішній час власником ? частини будинку [ADDRESS] є [PERSON] З огляду на вищевикладене, в уточненій позовній заяві [PERSON] було зазначено належного відповідача [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння перебуває у власності Білгород-Дністровської міської ради, сторони ж по справі є користувачами вказаної земельної ділянки, що підтверджується схематичним планом Б-Дністровського міжрайонного бюро технічної інвентаризації про склавшийся порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] (т. 1, а.с. 4). Між сторонами по справі не був встановлений порядок користування зазначеною земельною ділянкою та на даний час між останніми склалися неприязні стосунки, постійні непорозуміння з приводу користування вищевказаною земельною ділянкою призводять до сутичок та незручностей, які виражаються у обмеженому доступі до належної позивачу частини житлового будинку. На даний час позивач має намір оформити право власності на земельну ділянку на якій розташована належна їй на праві власності частина житлового будинку [NUMBER]. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №59 від 24.02.2011 року "Про надання дозволу на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України в м. Білгород-Дністровському" [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки у спільну сумісну власність громадянам України в м. Білгород-Дністровському Одеської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із пояснень позивача вбачається, що відповідачем було самовільно захоплена земельна ділянка площею 358 кв.м., а позивачу була залишена земельна ділянка площею 229 кв.м. при загальній площі земельної ділянки 691 кв.м. і земельної ділянки загального користування площею 34 кв.м. Своїми діями відповідач порушує право позивача, як належного користувача земельної ділянки на вільне користування нею та право останньої, передбачене ст. 116, 118 Земельного кодексу України на оформлення права власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до п. 19 Постанови №7 від 16.04.2004 року Пленуму Верховного Суду України у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що право позивача, як належного землекористувача підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за доцільне визначити та виділити земельну ділянку в натурі для подальшої її приватизації позивачем. В даному спорі виділення в натурі земельної ділянки не є її виділенням у власність або користування, а проводиться з метою визначення меж земельної ділянки для її наступної приватизації. Для повного та всебічного з'ясування обставин по справі судом призначалася судова земельна експертиза, відповідно до висновку якої був встановлений варіант розділу земельної ділянки по [ADDRESS] між землекористувачами. (т.1, а.с. 28-32). Суд вважає запропонований порядок розділу земельної ділянки таким, що не ущемляє законні права співвласників та підлягає застосуванню. Крім того відповідач самовільно закрив позивачу в'їзд на земельну ділянку, на якій розташована частина житлового будинку, належна позивачу, що підтверджується матеріалами справи. Так, позивачем було самовільно збудовано споруди: навіс, кухня літня літ. «В», зазначені на схематичному плані літ. «Г», «Д», «В» та дерев'яний паркан за адресою: [ADDRESS]. (т. 1 а.с. 29, 32, 34). Своїми діями відповідач порушує право позивача як землекористувача загальною земельною ділянкою, а саме позбавляє позивача можливості користуватися земельною ділянкою загального користування та перешкоджає вільному доступу позивача до належного їй майна. Самостійно здійснити відповідну перебудову з метою усунення вказаних порушень прав позивача відповідач відмовляється, у зв'язку з чим суд вважає за доцільне зобов'язати [PERSON] знести за власний рахунок ним самочинно збудовані споруди: навіс, кухня літня літ. «В», зазначені на схематичному плані літ. «Г», «Д», «В» та дерев'яний паркан за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.41 Конституції України громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані забезпечувати користування землі за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Відповідно до п. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотних відхилень від проекту, що суперечить спільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved