Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на даний час розірваний. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем в них не склалося. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на сина не надає, не реагує на її вмовляння щодо такої допомоги. Він утаємничує місце своєї роботи і заробітки. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 900 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. На стягненні аліментів в заявленому розмірі наполягає. Відповідач позов не визнав. Вважає, що він утримує дитину, купляє сину одяг, а тому не має сплачувати аліменти. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.11.2013 (а.с.22). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] (а.с.4) та копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.21), згідно якого вбачається, що позивач змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №1389 від 22.06.2017 (а.с.6). Оскільки дитина проживає з матір'ю - позивачем по даній справі, то аліменти необхідно стягувати на її користь. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно дост. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», якою встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня - 1777 гривень, а тому, відповідно, розмір аліментів для дитини даного віку не може бути меншим 888,50 грн. Також судом врахованопозиція позивача щодо позовних вимог, яка не суперечать чинному законодавству та стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, інших утриманців не має. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не представлено суду доказів та не зазначено обставин, які б спростовували б доводи та докази представлені позивачем, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 22.06.2017. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст.88 ЦПУ Країни, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved