overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові він зазначив, що з відповідачем зареєстрував шлюб 03.08.2012 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось. У подружжя зовсім різні погляди на життя, що призвело до розпаду сім'ї. Сторони припинили подружні стосунки і почали проживати окремо. Відновлення нормальних стосунків між подружжям неможливе, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не з"явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з"явилась, до суду надійшла її заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.08.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що було зроблено актовий запис за №1481, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серії [NUMBER]. Відповідно до частин 1 та 3 статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові вона зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 10.08.1997 року. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось. У подружжя зовсім різні погляди на життя, що призвело до розпаду сім'ї. Сторони припинили подружні стосунки і почали проживати окремо. Відновлення нормальних стосунків між подружжям неможливе, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не з"явилась, до суду надійшла її заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з"явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.08.1997 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що було зроблено актовий запис за №1763, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до частин 1 та 3 статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові вона зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 10.09.2011 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось. У подружжя зовсім різні погляди на життя, що призвело до розпаду сім'ї. Сторони припинили подружні стосунки і почали проживати окремо. Відновлення нормальних стосунків між подружжям неможливе, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не з"явилась, до суду надійшла її заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з"явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.09.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за № 39, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серії [NUMBER]. Відповідно до частин 1 та 3 статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 02.04.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Їх сімейне життя не склалось, оскільки під час перебування у шлюбі, в останні два роки, між ними постійно виникали сварки, так як вони мають різні погляди на спільне сімейне життя та ведення спільного господарства, втратили почуття любові, поваги та підтримки один до одного. З листопада 2015 року припинили шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати. Сторони до суду не з"явились, позивач клопотала про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала про, що вказала в заяві до суду. Відповідач до суду двічі не з"явився, причини неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання (а.с.12,16), заперечень проти позову не подав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02.04.2014 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомисрькій області, актовий запис №116. Спільних дітей сторони не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують шлюбних та сімейних відносин, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 08.05.2010 року вони перебувають у шлюбі, їх сімейне життя не склалось, оскільки змінились погляди на життя, вони втратили почуття взаємоповаги та кохання один до одного, кожен з них має протилежні погляди на життя, чоловік зловживає спиртними напоями і як результат нехтує сімейними цінностями. Вказала, що з ініціативи відповідача в сім"ї постійно виникають сварки, свідками яких стають їх неповнолітні діти. Вони намагались обговорити їх сімейні проблеми, однак це результатів не дало. Чоловік не розуміє суть проблеми, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 640,00 гривень. Сторони до суду не з`явились, клопотали про розгляд справи за їх відсутності про, що вказали в заявах до суду, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08.05.2010 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №125. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, судом не вирішується питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки дане питання сторонами не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 20.02.2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, на протязі місяця вони проживають окремо, чоловік її інтересами не цікавиться, шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Гребенкіна". Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач визнав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.02.2013 року, який було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №43. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, позов визнаний відповідачем, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, отже даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 25.10.2008 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Вказала, що їх сімейне життя не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне житя та обов"язки, з серпня 2016 року припинили спільне проживання, не підтримують подружніх та сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати. Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала; відповідач причини неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заперечень проти позову не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25.10.2008 року, який було зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 463. Спільних дітей не мають. Через непорозуміння між собою сторони припинили подружні стосунки, не підтримують сімейних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення не бажають. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини.\~ За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача, за таких обставин, суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, а отже даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 07жовтня 2006 року Зав"язанцівською сільською радою Мостиського району Львівської області, актовий запис № 2. \~ \~ \~ \~Обґрунтовує позов тим, що з 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Зазначає, що спільне життя не склалось, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Протягом останнього часу стосунки суттєво погіршились, сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Вважає, що шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, а подальше перебування в такому шлюбі суперечить її інтересам. Ухвалою від 20.04.2018 провадження у справі відкрито і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 21.05.2018 підготовче провадження закрито і призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про день та час судового розгляду, причин неявки не повідомив, відзив у визначений судом строк не подав. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07жовтня 2006 року Зав"язанцівською сільською радою Мостиського району Львівської області, актовий запис № 2. \~ \~ \~ \~Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] З'ясовано, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, з січня 2018 року проживають окремо, спорів щодо спільного нажитого майна немає. У відповідності до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше подружнє життя суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи наведене та інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, сторони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, без яких повноцінна сімя існувати не може, примирення неможливе. Оскільки сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, тому слід постановити рішення про розірвання цього шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Згідно позову сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1995 року. Мають двох дітей, [INFO] та [INFO]. З 1 березня 2013 року сімейні стосунки між ними були припинені через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Мешкають окремо. Відновлення сімейних відносин вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з покладенням на відповідача судових витрат та зміну при цьому її прізвища на дошлюбне "[PERSON]". Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, по невідомій причині, хоча про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини стали неможливими. Проаналізувавши надані докази, суд встановив, що сторони з 12.08.1995 року одружені. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [INFO] та [INFO]. З 1 березня 2013 року сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги один до один до одного. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи, вжиті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їх дітей, у зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved