Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названою позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів в розмірі ? частки всіх видів його заробітку, щомісячно, на період продовження навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини - до 30.06.2017 року. Судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] (позивач по справі), який навчається в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини на І (першому) курсі технолого-педагогічного факультету. Позивач повністю перебуває на утриманні матері, не працює, оскільки навчається на денній формі навчання. Батьки позивача спільно не проживають, відповідач матеріальної допомоги позивачеві в утриманні останнього щодо продовження навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини не надає, проте, має можливість надавати грошову допомогу на його утримання. Відповідач має можливість сплачувати аліменти в сумі ? частки всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період продовження навчання, але до досягнення сином двадцяти трьох років, без погіршення свого матеріального стану. Вказані обставини встановлені дослідженими матеріалами справи. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачем до початку судового засідання подана до суду заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частки заробітку визнав частково, при цьому погодився сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, до закінчення навчання сина у навчальному закладі - до 30.06.2017 року, додавши до матеріалів справи, як на підставу своїх пояснень, додаткові документи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовіні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні терміну сплати аліментів суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1,2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До працездатних осіб належать особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV). Як вбачається із сум прожиткового мінімуму на 2014 рік встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII, збільшення яких відповідно до Закону № 1165-VII від 27.03.2014 р. на 2014 рік не передбачено, розмір прожиткового мінімуму працездатної особи встановлений на рівні 1218 грн. 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто повнолітнього позивача [PERSON] становитиме 365,40 грн. (1218 грн. х 30% = 365,40 грн.), а як вбачається із ст.ст. 182, 200 СК України мінімальний розмір аліментів на одну особу не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Таким чином, запропонований відповідачем розмір сплати аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, не відповідає вимогам передбачених ст.ст. 182, 200 СК України, Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII. Докази подані відповідачем, як на підставу зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина із посиланням на своє матеріальне становище, наявності на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини та інших осіб, не відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів, а також будь-яких доказів на підтвердження його непрацездатності та непрацездатності його нинішньої дружини взагалі не надано. Крім того, з поданих відповідачем документів вбачається, що в нього на утриманні не має інших рідних дітей ( є не рідні діти від попереднього шлюбу нинішньої дружини), а також на користь відповідача за рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 30.08.2011 року по справі № 2-5603/2011 року, стягуються з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідачем належних та допустимих доказів щодо можливості зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] суду не надано, а в свою чергу судом не встановлено будь-яких поважних причин, які б звільняли відповідача від обов'язку утримання сина, суд вважає, що відповідачем не виконано вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що повнолітній син відповідача продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а останній має можливість надавати таку допомогу, суд вважає ухвалити рішення відповідно до якого стягнути на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на період продовження навчання, але до досягнення сином двадцяти трьох років, починаючи з 05 червня 2014 року до 30 червня 2017 року. Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином,

Outcome: approved