Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] борг у сумі 10000,00 (десять тисяч) грн. на користь [PERSON] та судові витрати у розмірі 229,40 грн. Позивач зазначає, що відповідно до розписки від 20 грудня 2012 року [PERSON] взяв у нього в борг 10000,00 грн. (десять тисяч гривень), з терміном повернення 15 березня 2013 року. Станом на 10 квітня 2013 року борг відповідачем не було повернуто, що, на думку позивача, є порушенням не тільки його прав, а і вимог діючого законодавства. Згодом, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернути гроші, яку відповідач проігнорував. Неодноразові звернення позивача до відповідача не дали жодного результату, борг не повернуто. В судове засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, визнані достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Предметом договору позики у справі, яка розглядається, є державна валюта гривня. Відповідно до частини першої статті 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. В правовій позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13) зазначено, що: Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. В абзаці другому пункту 1 статті 1 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що валюта України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України. Як вбачається з розписки на а. с. 3, [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], взяв в борг у [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], суму в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень на особисті потреби, які зобов'язується повернути до 15.03.2013 року. Розписка підписана власноруч, без тиску, за згодою. Розписка датована 20.12.2012 роком та зроблений особистий підпис боржника. Як вбачається з вимоги до [PERSON], [INFO], проживаючого: [ADDRESS], зареєстрованого: [ADDRESS], про повернення боргу, позивач [PERSON] дійсно надсилав на адресу проживання боржника вимогу про повернення боргу, про що в справі наявне рекомендоване повідомлення з особистим підписом відповідача про отримання. Таким чином, зобов'язання, що витікає з договору позики порушено відповідачем і у встановлені строки не виконане. З відповідача у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн. на користь позивача. На підставі ст.ст. 192, 202, 207 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved