Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення малолітньою донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем по справі з осені 2014 року проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. З 22.10.2015 року зареєстрували шлюб. Від шлюбних відносин вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З березня 2017 року вони з відповідачем припинили подружні стосунки, [PERSON] залишив сім'ю і вони з дитиною проживають окремо від нього. Відповідач не підтримує ні позивача, як дружину, з якою проживає дитина віком до трьох років, ні дитину матеріально. Позивач зазначає, що доглядає за донькою до досягнення нею трирічного віку та перебуває на обліку в УПСЗН Дніпровського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Також вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення на її користь аліметів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття доньки. Батьки відповідача мають самостійний дохід, стан здоров'я відповідача задовільний. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи, суд враховує те, що кожна сторона має право розпоряджатись своїми процесуальними правами на власний розсуд, в тому числі і в частині визнання позову. При цьому, ч.1 ст.174 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Частиною 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони з 22 жовтня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №602 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, актовий запис №564 від 15 жовтня 2015 року (а.с.9), копією довідки ТОВ «ЄРЦ КП» №1/4291 від 04.05.2017 року (а.с11) та визнано сторонами у справі. Згідно довідки №1654 від 06.07.2017 року виданою Управлінням соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку з 01.07.2017 року до 01.10.2018 року. Згідно ст.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Абзацом 4 п.48 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем наданий суду договір від 11 липня 2017 року, укладений між адвокатом Ярош І.В. та [PERSON] про надання правової допомоги у вигляді оформлення позову до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину в Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська. Надана також довідка про вартість правової допомоги у розмірі 450,00 гривень. З наданих позивачем документів не вбачається розрахунку витрат на правову допомогу, не є такі документи доказом оплати відповідних сум, тому це є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача. При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved