Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь переплачену суму допомоги в розмірі 6581 гривня 54 копійки, обґрунтовуючи його тим, що відповідач звернулася із заявами до управління 24.11.2017 року, 18.05.2018 року про призначення допомоги на дітей одиноким матерям. Згідно з рішеннями від 06.12.2017 року, 22.05.2018 року відповідачу було призначено допомогу з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 724,98 гривні, з 01.12.2017 року по 30.04.2018 року у розмірі 790,98 гривень, з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року у розмірі 1450,83 гривень щомісячно. При заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 24.11.2017 року та від 18.05.2018 року відповідач повідомила про отримання лише соціальної допомоги. Інших видів доходів відповідач не вказала. Відповідач зобов'язалася повідомляти про будь-які обставини, які могли б вплинути на розмір та термін призначення допомоги. В результаті проведеної перевірки справи було встановлено, що відповідач надала неповну інформацію про отримані доходи своєї родини, не зазначила дохід від продажу транспортного засобу. В результаті перегляду права на отримання допомоги та з урахуванням додаткових доходів було встановлено, що відповідач не має права на отримання зазначеної допомоги, що призвело до надмірно виплачених державних коштів у вигляді допомоги на загальну суму 7581,54 гривні. 20.06.2018 року та 25.07.2018 року відповідачу були направлені повідомлення про припинення соціальної допомоги та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти у розмірі 7581,54 гривні. Відповідачем було повернуто на рахунок управління 1000 гривень. Відповідач звернулася до управління із заявою від 15.08.2018 року щодо продовження строку виплати надмірно нарахованих бюджетних коштів до 20.10.2018 року та зобов'язалася щомісячно здійснювати оплату. Позивач вказує, що було прийнято рішення про продовження строку виплати надмірно нарахованих коштів лише до 20.09.2018 року. Однак за період з 01.08.2018 року по 20.09.2018 року відповідач не здійснив жодної виплати. Залишок суми у розмірі 6581,54 гривні до цього часу на рахунок управління не повернутий. У судове засідання представник позивача не з'явилася, від неї до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомих причин, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомила. Через неявку відповідача у судове засідання, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 24.11.2017 року, 18.05.2018 року відповідач звернулася із заявами до управління про призначення допомоги на дітей одиноким матерям (а.с.4,8). Відповідно до п. 34 Порядку призначення і виплат державної допомоги сім'я з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 допомога на дітей одиноким матерям, надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно з рішеннями від 06.12.2017 року, 22.05.2018 року відповідачу було призначено допомогу з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 724,98 гривні, з 01.12.2017 року по 30.04.2018 року у розмірі 790,98 гривень, з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року у розмірі 1450,83 гривень щомісячно (а.с.7,11). При заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 24.11.2017 року та від 18.05.2018 року відповідач повідомила про отримання лише соціальної допомоги. Інших видів доходів відповідач не вказала, про що свідчать додані до матеріалів справи копії декларацій (а.с.6,10). Відповідно до поданих заяв відповідач зобов'язувалася повідомляти про будь-які обставини, які могли б вплинути на розмір та термін призначення допомоги. У результаті проведеної позивачем перевірки справи було встановлено, що відповідач надала неповну інформацію про отримані доходи своєї родини, не зазначила дохід від продажу транспортного засобу, що призвело до надмірно виплачених державних коштів у вигляді допомоги на загальну суму 7581,54 гривні, що також підтверджується доданими до матеріалів справи копіями актів проведених перевірок № 951/438559 від 20.06.2018 року та № 994/438559 від 25.07.2018 року (а.с.17). 20.06.2018 року та 25.07.2018 року відповідачу були направлені повідомлення про припинення соціальної допомоги та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти у розмірі 7581,54 гривні (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було повернуто на рахунок управління 1000 гривень. 15.08.2018 року відповідач звернулася до управління із заявою від щодо продовження строку виплати надмірно нарахованих бюджетних коштів до 20.10.2018 року та зобов'язалася щомісячно здійснювати оплату (а.с.20). Згідно з копією виписки з протоколу №16 від 21.08.2018 року комісії виконкому з усіх видів адресної соціальної допомоги, комісією прийнято рішення про продовження строку виплати надмірно нарахованих коштів до 20.09.2018 року (а.с.21). Судом встановлено, що за період з 01.08.2018 року по 20.09.2018 року відповідач не здійснив жодної виплати та залишок суми у розмірі 6581,54 гривні до цього часу на рахунок управління не повернутий. Згідно зі ст. 22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Разом з тим, згідно п. 49 Постанови КМ України №1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім'ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім'ї тощо). Суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Таким чином, на підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved