Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 08 березня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Opel Omega» д/н [NUMBER] , під керуванням позивача, та автомобіля марки «Audi 100» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача, якого постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно звіту № 371/Ф/2019 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 23 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Omega» д/н [NUMBER] становить у розмірі 238 656,68 грн. 19 липня 2019 року листом Моторно (транспортного) страхового бюро України повідомлено позивача про прийняття рішення щодо виплати на його користь страхового відшкодування у розмірі 28 460,86 грн. Отже, різниця між розміром матеріальної шкоди (відновлювальним ремонтом) і страховою виплатою становить у розмірі 210195,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 210195,00 грн. та судові витрати. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 08 березня 2019 року на площі Дарницька в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Opel Omega» д/н [NUMBER] , під керуванням позивача, та автомобіля марки «Audi 100» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача, якого 28 березня 2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 51). Згідно звіту № 371/Ф/2019 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 23 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Omega» д/н [NUMBER] становить у розмірі 238 656,58 грн. (а.с. 8-46). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 210 195,00 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 210 195,00 грн. (238 656,58 грн. - 28 460,86 грн.). На підтвердження розміру матеріального збитку позивач надав суду звіт № 371/Ф/2019/1 про оцінку вартості матеріального збитку від 23 вересня 2019 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Opel Omega» д/н [NUMBER] становить у розмірі 238 656,68 грн., вартість матеріального збитку становить у розмірі 57 404,96 грн. (а.с. 137-173). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що 08 березня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Opel Omega» д/н [NUMBER] , під керуванням позивача, та автомобіля марки «Audi 100» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача, якого постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 19 липня 2019 року листом Моторно (транспортного) страхового бюро України повідомлено позивача про прийняття рішення щодо виплати на його користь страхового відшкодування у розмірі 28 460,86 грн. (а.с. 50). При розрахунку різниці суми відшкодування позивач виходить із вартості відновлювального ремонту, визначеної у звіті № 371/Ф/2019 від 23 вересня 2019 року. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Отже, позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Тому предметом доказування є обставини, що підтверджують оплату вартості відновлювального ремонту. Проте позивачем не надано доказів оплати суми вартості відновлювального ремонту, яка зазначена в звіті № 371/Ф/2019 від 23 вересня 2019 року. Разом з тим, позивачем надано звіт № 371/Ф/2019/1 про оцінку вартості матеріального збитку від 23 вересня 2019 року, в якому розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у розмірі 57 404,96 грн Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, оскільки відповідно звіту № 371/Ф/2019/1 про оцінку вартості матеріального збитку від 23 вересня 2019 року розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у розмірі 57 404,96 грн., а сума страхового відшкодування, виплаченого на користь позивача становить у розмірі 28 460,86 грн., тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 28 944 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 10 коп. В решті вимог відмовити. Підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1467327614.1 від 17 вересня 2019 року на суму 2 000,00 грн. (а.с. 175), виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2121,95 грн., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 28944,10 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 297,07 грн. (28944,10 грн. х 100% : 210195,00 грн. = 14 % х 2121,95 грн.).

Outcome: approved