Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнила 26.03.2020 та який обґрунтовувала тим, що 02.10.1982 зареєструвала шлюб з відповідачем, з яким проживала до лютого 2012 року, після чого між ними були припинені фактичні шлюбні відносини, а в подальшому і розірвано шлюб рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 12.08.2019. Від сумісного проживання сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання за спільні кошти сторони придбали 1/2 частку житлового будинку загальною площею 96,5 кв.м, житловою площею 77,3 кв.м, з відповідними надвірними спорудами, розташовані по [ADDRESS] . Власником вказаної частки будинку в договорі купівлі-продажу, посвідченого завідуючим Путивльською районною державною нотаріальною конторою 11.02.1997 за № 269 в реєстрі, було зазначено відповідача [PERSON] . Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно на підставі ст. ст. 60, 70 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, просила визнати за нею право власності на 1/4 частку житлового будинку, загальною площею 96,5 кв.м, житловою площею 77,3 кв.м, з відповідними надвірними спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позивач в підготовче засідання не з`явилася, її представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала в повному обсязі, судові витрати просила з відповідача не стягувати, а покласти на позивача. Відповідач в підготовче засідання також не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вбачається з копій свідоцтва про укладення шлюбу від 02.10.1982 та рішення Путивльського районного суду від 12.08.2019 те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1982 по 11.09.2019. Від спільного проживання сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1997 відповідач придбав 1/2 частку житлового будинку загальною площею 96,5 кв.м, житловою площею 77,3 кв.м, з відповідною часткою надвірних споруд, які розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК (2947-14) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми надепозитний рахуноксуду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК (435-15),за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11ЦК)та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 60, 70 СК України щодо презумпції виникнення права спільної сумісної власності подружжя на придане ними за час шлюбу майно і рівності часток у ньому дружини та чоловіка, суд вважає, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати по справі не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved