Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулася з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку і доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те що, 11.11.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Новороздільському відділі РАГСу Миколаївського району Львівської області від якого у них народилась донька. Відповідач не надає коштів на утримання доньки, чим ставить її у важке матеріальне становище. Враховуючи те, що дитина перебуває повністю на її утриманні, відповідач свідомо ухиляється від свого обов'язку утримувати доньку, вона змушена звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в примусовому порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить такий задоволити, покликаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Позов визнає. Крім цього надав суду довідку про заробітню плату. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження від 31.03.2000 року, серії [NUMBER]. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, беручи до уваги те, що відповідач працює на посаді електрогазозварника у ТзОВ "Деос Реліз" середня заробітня плата якого становить 1652,18 гривень, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved