Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 36253,74 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 28 квітня 20І5 року рішенням Апеляційного суду Львівської області за апеляційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів частково недійсними, визнання права власності, стягнення компенсації вартості частки та припинення права власності, стягнення безпідставно набутих коштів стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Mercedes Benz 208D, в розмірі 20221 грн. та компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Mercedes Benz 311 СDІ, 2000 р.в. в розмірі 51 713 грн., всього 71 934 грн. (сімдесят одна тисяча дев'ятсот тридцять чотири гривні). Однак, таке рішення Апеляційного суду Львівської області не виконується, а кошти [PERSON] у сумі 71934 грн. на користь позивача не сплачені. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила слухати справу у її відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала, позов просила задоволити та проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, зокрема через оголошення в пресі. Заперечень на позовну заяву від відповідача не поступило. За таких обставин суд вважає, що причина неявки відповідача не є поважною та можливо розглянути справу у його відсутності, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких мотивів. 28 квітня 2015 року рішенням Апеляційного суду Львівської області за апеляційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року у справі № 442/9031/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів частково недійсними, визнання права власності, стягнення компенсації вартості частки та припинення права власності, стягнення безпідставно набутих коштів з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Mercedes Benz 208D, 1997 р.в., номер кузова 97069023621Р586288, в розмірі 20221грн. та компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Mercedes Benz 311 СDІ, 2000 р.в.. номер кузова \R167154, в розмірі 51 713 грн., всього 71 934 грн. (а.с. 5- 7). Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобовязання (справа № 6-113 цс 14, постанова від 01.10.2014 року), будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2\~ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу, оскільки чинним законодавством не передбачено припинення зобов'язання ухваленням такого рішення. В цих випадках діє загальне правило про припинення зобов'язання проведенням належного виконання. Статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобовязання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, внаслідок невиконання відповідачем судового рішення у справі № 442/9031/14-ц, починаючи з 29.04.2015 року, у нього наявний обовязок компенсувати позивачу інфляційні втрати та 3% річних за період користування чужими коштами. Розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних повинен розраховуватись, виходячи з основної суми боргу , яка становить 71934 грн., розрахунок інфляційних втрат та 3% річних проводиться з 29 квітня 2015 року, тобто з моменту набрання судовим рішенням законної сили про стягнення вказаних коштів і до 01.09.2017 подання позовної заяви. Отже, зазначені суми складають: 3 % річних становить 5061 грн; інфляційне збільшення боргу - 31192,74 грн. Розмір інфляційних витрат та 3% річних становить 36253,74 грн (тридцять шість тисяч двісті пятдесят три грн. сімдесят чотири коп.). Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.04.2015 щодо сплати 71934 грн., з нього підлягають стягненню на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідно до роз'яснення, що викладені в листі ВСУ №62-97р - розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції в цілому за певний період індекси інфляції перемножуються. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»). Відповідно до\~листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця. Щодо методики нарахування суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справі окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та\~лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (судова практика постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30). Враховуючи, що період прострочення становить з 29.04.2015 року по 01.09.2017 року, тобто з моменту прострочення минуло більше місяця,- інфляційні витрати та 3 % річних підлягають нараховуванню в сумі 36253 грн. Тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення . Задовольняючи позовні вимоги у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved