Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про стягнення з Страхової компанії страхового відшкодування в розмірі 10730 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.11.2013 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 25.12.2013р. [PERSON] був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах», яка на підставі ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності Страховика. На проведення відновлювального ремонту транспортного засобу ним були витрачені кошти в розмірі 10730 гривень. Позивач посилається на те, що він тричі звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, однак станом на день звернення до суду будь-яких дій щодо врегулювання даного питання відповідачем вчинено не було. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. На підставі положень ст..ст.224-226 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що 16.11.2013 р. о 01 год. 50 хв. на перехресті вулиць Л.Толстого-Жилянська в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 25.12.2013р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» відповідно до Полісу № АС2095364. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та матеріали були сплачені кошти в розмірі 10730 гривень на рахунок ПП [PERSON], який не є платником ПДВ. Відповідно до Полісу обов»язкового страхування № АС2095364 розмір франшизи за договором, укладеним з [PERSON], становить нулю. Судом встановлено, і це підтверджуться копіями заяв, які містяться в матеріалах справи, що позивач звертався до ПрАТ «СК «Інкомстрах» з заявами про виплату страхового відшкодування, однак на момент звернення до суду воно здійснено не було, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин відповідачем не надано. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 10730 гривень, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі на користь позивача.

Outcome: approved