Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним, [PERSON],\~право на земельну частку (пай) КСП «Птахофабрика «ЗОРЯ» площею 2,17 умовних кадастрових гектарів, виділена йому відповідно до сертифікату серії ХР № 0206038, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 38. В обґрунтування вимог позовної заяви нею зазначено, що на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації Харківської області від 25.09.1997 №818 [PERSON]був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Птахофабрика «Зоря», серії ХР №0206038, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №38. На теперішній час сертифікат на земельну частку (пай) втрачено, у звязку з чим, позивача позбавлений можливості оформити своє право на земельну ділянку. Так, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.08.2018, в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Птахофабрика «Зоря» на імя [PERSON] від\~05.11.1997\~за №38,\~ зареєстрований сертифікат на земельну частку (пай) ХР №0206038, площею 2,17 умовних кадастрових гектарів, однак видати дублікат даного сертифікату не видається можливим, у звязку з відсутністю бланків сертифікатів. Листом від 21.08.2018 [PERSON] районна державна адміністрація позивачу відмовлено у наданні дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), у звязку з відсутністю бланків сертифікатів. Відтак, позивач в досудовому порядку врегулювати спір не зміг, а тому звернувся до суду з відповідною позовною заявою. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 05 жовтня 2018 року. Згідно ухвали суду від 26 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 27 лютого 2019 року. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON],\~яка діє\~на підставі\~ордеру серії\~ЧК №84063\~від 05.09.2018, не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. В матеріалах справи міститься заява позивача, в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та судові витрати просить залишити за ним. Також в матеріалах справи мається заява представника позивача, в якій остання просить суд розглядати справу у її відсутність, а позовну заяву [PERSON]В, підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області повідомлений про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Разом з тим, в матеріалах справи міститься відзив, наданий до суду 01 жовтня 2018 року, в якому представник [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON], яка діє на підставі довіреності, вказала, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу у відсутність представника відповідача. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статей 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Так, в статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 09.12.1986 по 30.11.2000 працював на птахофабриці «Зоря» (КСП «Птахофабрика «Зоря» з 06.12.1995), що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І №6677356. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.08.2018 за № Б-1008/0.023,061-963/156-18, в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Птахофабрика «Зоря» на імя [PERSON] від 05.11.1997 за №38 зареєстрований сертифікат на земельну частку (пай) ХР №0206038, виготовлено на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25.09.1997 №818. Сертифікат посвідчує право на земельну частку (пай) площею 2,17 умовних кадастрових гектарів, в склад якої входять такі сільськогосподарські угіддя: рілля, пасовища/сіножаті, багаторічні насадження. Виготовити дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) не має можливості, оскільки відсутні бланки сертифікатів. Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 29.12.2012 включно, в Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутня інформація про реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельну ділянку виготовлених на імя [PERSON] на підставі сертифікату ХР №0206038. У відповідності до наданої до приведеного вище листа завіреної копії запису про реєстрацію про сертифікату ХР №0206038, останній видано на імя [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25.09.1997 №818 та зареєстрований 05.11.1997 в Книзі реєстрації сертифікатів на право земельної частки (пай), що видаються [PERSON] районною державною адміністрацією за №38. Згідно копії листа [PERSON] районної державної адміністрації Харківської області від 21.08.2018 за вих.№01-19/1863 на звернення [PERSON] стосовно надання дублікату сертифікату на земельну частку (пай) замість втраченого повідомлено заявника, що у звязку з відсутністю бланків сертифікатів, видати дублікат не вбачається можливим. Разом з тим, в газеті «Слобідський край» № 69 від 28 серпня 2018 року розміщено оголошення про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0206038 на ім'я [PERSON]. Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України гарантується право на землю. У відповідності до пункту «а» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Абзацом 7 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з нормами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, враховуючи, що позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0206038, виданого 05.11.1997 [PERSON] районною державною адміністрацією Харківської області на підставі рішення № 818 від 25 вересня 1997 року, суд визнає за [PERSON] право на земельну частку (пай), яка надана йому, як члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) «Птахофабрика «ЗОРЯ» площею 2,17 умовних кадастрових гектарів, та задовольняє вимоги позивача щодо визнання за ним права на право на земельну частку (пай) КСП «Птахофабрика «ЗОРЯ».

Outcome: approved