Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] Однак з липня 2013 року відповідач не в повному обсязі сплачує кошти за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9 429,50 грн., крім цього 1807,43 грн. - інфляційні втрати та 486,27 грн. - три проценти річних. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 9 429,50 грн., інфляційні втрати за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 1807,43 грн., три проценти річних за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 486,27 грн. та витрати зі сплати судового збору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідач є власником особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно розрахунку заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у відповідача за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 9 429,50 грн. (а.с. 12). Згідно розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року інфляційні втрати становлять у розмірі 1807,43 грн., три проценти річних - 486,27 грн. (а.с. 13-15). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 9 429,50 грн. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги зазначені і в п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 9 429,50 грн. Тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 9 429,50 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 1807,43 грн. та три проценти річних за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 486,27 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Тому за прострочення виконання зобов'язання щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року з урахуванням суми заборгованості та індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 1807,43 грн. Також судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та встановлено таке. За прострочення зобов'язання щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року з урахуванням суми заборгованості три відсотки річних становить у розмірі 486,27 грн. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 1807,43 грн. та трьох процентів річних за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 486,27 грн., підлягають задоволенню повністю. З урахуванням викладеного позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Печерський-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на користь Житлово-будівельного кооперативу «Печерський-1», код ЄДРПОУ 38498432, юридична адреса: 02160, вул. Каунаська, 4, м. Київ, заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 9 429 (дев'ять тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 50 коп., інфляційні втрати за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 1807 (одна тисяча вісімсот сім) грн. 43 коп. та три проценти річних за період з 01 липня 2013 року по 01 жовтня 2018 року у розмірі 486 (чотириста вісімдесят шість) грн. 27 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 1762 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved