Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 28140.39 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 27.08.2009 року, а також понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.08.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 4200.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір, яким передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії, інших витрат. Проте, свої зобов»язання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 30.06.2016 року, утворилась заборгованість в сумі 28140.39 грн., яка складається із 3431.51 грн. заборгованості за кредитом; 20042.67 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 2850.00 грн. заборгованості з пені та комісії за користування кредитом; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини); 1316.21 грн. - штрафу (процентної складової), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях 07.09.2016 року та 26.09.2016 року вимоги позивача визнав частково, згоден погашати заборгованість по кредиту, але вважає завищеною суму, яка заявлена в позові та додатково пояснив, що дійсно отримував у банку кредит та користувався коштами, а потім його бувша дружина приблизно в 2013 році викрала в нього вказану картку та разом з сином зняла всі кошти, після чого він звернувся до банку та заблокував картку і декілька разів погашав заборгованість; з приводу крадіжки картки до поліції та банку він не звертався; про те, що зобов»язаний берегти картку та тримати в таємниці ПІН-код не знав; розмір відсотків за користування кредитом йому ніхто не повідомляв; свого розрахунку суми боргу відповідач суду не надав, але вважає, що він винен банку приблизно 8000.00 грн. Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 27.08.2009 року позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 4200.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана відповідачем заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між [PERSON] та банком договір і згода на це засвідчена підписом відповідача в анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в «Приватбанку» (а.с.6). Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід»ємною частиною договору, відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед позивачем погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту та комісії (а.с.10). У відповідності до положень п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань передбачених договором більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с.10 зворотній бік). Окрім того, згідно з положеннями п.6.1. Умов і правил надання банківських послуг, відповідач взяв на себе обов»язок не передавати картку та ПІН - код до неї третім особам (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] умови вищевказаного кредитного договору щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, відповідно до умов договору, порушив, внаслідок чого станом на 30.06.2016 року, утворилась заборгованість на загальну суму 28140.39 грн., яка складається із 3431.51 грн. заборгованості за кредитом; 20042.67 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 2850.00 грн. заборгованості з пені та комісії; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини); 1316.21 грн. - штрафу (процентної складової). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до положень ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов»язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень на позов, зокрема щодо того, що сума боргу, заявлена банком не відповідає дійсності та що банківська картка була викрадена і нею користувалася бувша дружина відповідача, оскільки згідно з повідомленням Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області від 29.09.2016 року № 12223/124/38.2016, заяви, повідомлення та інші події по факту викрадення кредитних карток у [PERSON] у Журналі обліку Бахмацького ВП відсутні. (а.с.50). За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, а тому, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення з нього 28140.39 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 27.08.2009 року обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивачем понесена та документально підтверджена сплата судового збору, який відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved