Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Просить суд в порядку поділу майна стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію взамін 1/2 частини вартості автомобіля марки Volkswagen Passat 2006року випуску, номерний знак [NUMBER] , чорного кольору, двигун об`ємом 1968см.куб., кузов № [NUMBER] , що становить 87 448 гривень 50 копійок. Автомобіль залишити у власності відповідача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.10.2003 року між сторонами було укладено шлюб. За час проживання у шлюбі подружжям було придбано за спільні кошти спірний автомобіль ринкова вартість якого станом на 21.08.2020 року згідно висновку експерта №132 становить 174 897 гривень. Вказаний автомобіль за їх спільною домовленістю був зареєстрований на відповідача [PERSON] . Тому, зсилаючись на ст.ст.60,61,63,70 СК України, просить позов задовольнити. 15.09.2020 року відкрито провадження у справі В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Микитюк С.М. позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Онищук Т.Н. позов не визнав. Заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , просить розділити спірний автомобіль по Ѕ частці кожному з подружжя. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2003 року. На час розгляду справи шлюб між сторонами розірвано,про що сторони підтвердили в судовому засіданні. За час шлюбу подружжям за спільні кошти придбано автомобіль марки Volkswagen Passat 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , чорного кольору, двигун об`ємом 1968см.куб., кузов № [NUMBER] , який було зареєстровано 26.12.2019 року на ім`я [PERSON] (а.с.18). Ринкова вартість даного автомобіля станом на 21.08.2020 року згідно висновку експерта №132 становить 174 897 гривень (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень(а.с.13). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У свою чергу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про поділ майна подружжя доказами, що свідчать про кількість та вартість майна, можуть бути акти опису спільного майна, копії рахунків в установах банків, боргові розписки, квитанції, чеки, свідоцтва про право власності, висновки експертиз, тощо. Необхідно зазначити, що судом в ході розгляду справи учасникам справи роз`яснювався обов`язок доказування та наслідки невчинення процесуальних дій, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічним засобом, але, не зважаючи на це, в ході розгляду справи відповідачем не представлено до суду переконливих доказів, які б підтверджували ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, зокрема, про те, що спірний автомобіль підлягає поділу між подружжям у частках, оскільки він автомобілем не користується, однак не заперечив, що автомобіль зареєстрований на праві власності на нього, постійно перебуває за місцем його проживання, він має водійське посвідчення, яке надає йому право керувати транспортним засобом. Водночас, позивачка автомобіль не використовує, прав на керування транспортним засобом в неї немає. Тому, аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль Volkswagen Passat 2006року випуску, номерний знак [NUMBER] , чорного кольору, двигун об`ємом 1968см.куб., кузов № [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і, зважаючи на встановлені обставини доцільним буде поділ спірного автомобіля шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації. При цьому суд виходить з вартості автомобіля, яка визначена у висновку про вартість майна №132 від 30.08.2020 ПП [PERSON] , оскільки відповідачем в ході розгляду справи не спростовано доводів сторони позивача щодо вартості спірного автомобіль, тому позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути Ѕ частину вартості автомобіля, що становить 87 448 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 874,50 гривень. На підставі ст.ст.60,61,63,65,68,69,70,71 СК України, ст.ст.368,369 ЦК України,

Outcome: approved