Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2018 року. Відповідач є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які не досягли трирічного віку, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Проживає окремо від відповідача, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даною позовною заявою та просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на своє утримання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона позов підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ддослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 21.04.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис № 515. (а.с.3) Від спільного життя мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 4-5) Згідно довідки Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради № 139 від 13.03.2019 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу державну соціальну при народженні на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Інших видів соціальних допомог не отримує. (а.с. 8) Таким чином між сторонами виник спір, який витікає зі шлюбно-сімейних відносин щодо надання утримання матері дитини до досягнення нею трирічного віку. Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Статтею 84 СК України, передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду . У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Ст. 191 ч. 1 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку законності заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову. Суд вважає, що у позивача виникло право на отримання від відповідача аліментів, так як позивачка виховує малолітніх дітей віком до трьох років, батьком якої є відповідач і право на це утримання вона має до 14.09.2021 року. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674. На підставі ст.ст.75, 76, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved