Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь гроші в сумі 4\~570,15 доларів США, що за курсом НБУ 26,07 станом на 28 березня 2016 року становить 119\~143, 81 грн. та судові витрати понесені нею при подачі позову. В обґрунтування позову зазначає, що 01 травня 2013 року позичила відповідачу 3000 доларів США терміном до липня 2013 року, що підтверджується розпискою наданою останньою. Однак на момент закінчення терміну дії позики повністю грошові кошти не повернула. На неодноразові вимоги про повернення коштів відповідач не реагує, а навпаки ухиляється від будь-яких зустрічей. Позивач в судове засідання не прибула, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вона була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.05.2013 року позивач позичила відповідачу 3000 доларів США грн., на строк до липня 2013 року. Відповідач в свою чергу зобовязалась повернути позику до липня 2013 року, про що свідчить написана власноручно відповідачем розписка (а.с.15). У вказаний в розписці строк відповідач борг не повернула в повному обсязі. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому, позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч.2\~ст. 533 ЦК України\~якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 12\~Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. Згідно із частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій\~статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений\~ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій\~статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Саме така правова позиція визначена у постанові Верховного суду України № 6-36цс14 від 2 липня 2014 року, яка є обов`язковою для врахування всіма судами України. Із матеріалів справи вбачається, що в розписці від 01.05.2013 року не було передбачено нарахування та одержання позикодавцем процентів від суми позики, тому за весь період користування чужими грошовими коштами відповідач повинен сплатити проценти на рівні облікової ставки Національного банку України. Загальна сума заборгованості за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.07.2013 року по 27.03.2016 року складає 1323,08 дол. США (а.с. 10). Згідно із ч.2\~ст. 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних складають 247,07 доларів США, і ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 4 570 (чотири тисячі п'ятсот сімдесят) дол. США 15 центів, що за курсом НБУ 26,07 станом на 28.03.2016 року складає 119143,81 грн., а саме: 3 000 (три тисячі) дол. США 00 центів - сума основного боргу (позики); 247 (двісті сорок сім) дол. США 07 центів - сума трьох відсотків річних від суми боргу за порушення грошового зобов'язання; 1323 (одна тисяча триста двадцять три) дол. США 08 центів - сума процентів за користування позикою. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ними не заявлено. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. За таких обстави суд визначає позов обґрунтованим та задовольняє його повністю. На підставі ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати у сумі 1191,44 грн.

Outcome: approved