Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку незакінченого будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася після смерті померлого [INFO] чоловіка/батька [PERSON] у зв`язку із тим, що відсутні документи на ім`я померлого, які згідно ст. 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об`єкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, яким позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з розрахунком кімнати з однієї до п`яти включно, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 29.02.1984 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1-374, [PERSON] та [PERSON] було надано земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій був побудований житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2019 року за № 264, власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з розрахунком кімнати з однієї до п`яти включно, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 29.02.1984 року. Зазначений житловий будинок побудований у 1989 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. за №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Згідно листа № 12/5 - 126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва та архітектури житлової політики України об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.09.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 10734409 від 17.08.2007 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.05.1983 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.1987 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01.1985 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 15.04.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 553 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого - небудь з інших спадкоємців закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування такої заяви не допускається. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] . В свою чергу, позивачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Таким чином, частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , розподілилися таким чином: [PERSON] належить 2/3 частки, у тому числі - 1/2 частка належала їй на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з розрахунком кімнати з однієї до п`яти включно, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 29.02.1984 року, та 1/6 частка - після смерті чоловіка; [PERSON] належить 1/3 частки, у тому числі - 1/6 після смерті батька та 1/6, що відмовилася на його користь сестра [PERSON] після смерті батька. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що згідно вищезазначеного договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з розрахунком кімнати з однієї до п`яти включно, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 29.02.1984 року, [PERSON] та [PERSON] належав в рівних частках кожному, тобто по 1/2 частині житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , а одночасне існування права спільної сумісної власності та спільної часткової власності на житловий будинок, позбавляє позивача можливості реєстрації права власності на зазначений житловий будинок, а також беручи до уваги що відповідач [PERSON] відмовилась від оформлення належної їй 1/6 частини спадкового будинку на користь позивача [PERSON] , то суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] і за [PERSON] право власності на 1/3 частину зазначеного житлового будинку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та права позивачів на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved