Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Зайцівської сільської ради про визнання права приватної власності на земельні ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 вересня 2007 року в Другій синельниківській державній нотаріальній конторі вона уклала два договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] . Згідно з договорами купівлі-продажу вона отримала право на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 5500 кв.м. (договір купівлі-продажу ВЕХ № 140082 від 05.09.2007 р.). Право власності зареєстровано 28.01.2008 року в Синельниківському МБТІ в книзі № 24, номер запису 69; земельні ділянки, загальною площею 0, 550 га, з яких - 0,250 га для обслуговування та будівництва житлового будинку; 0,300 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі-продажу ВЕХ 140083 від 05.09.2007р.). Земельні ділянки належали продавцю [PERSON] на підставі двох державних актів: на 0,250 га та на 0,300 га, яким присвоєно кадастрові номери відповідно: 1224882500:05:002:0011 та 1224882500:05:002:0012. На підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок 25 червня 2008 року в Синельниківській районній раді вона отримала два державні акти на право влас\-ності на земельну ділянку на своє ім`я: державний акт серія ЯЕ № 980526 на земельну ділянку площею 0,250 га для обслуговування та будівництва житлового будинку; державний акт серія ЯЕ № 980541 на земельну ділянку площею 0,300 га для ведення особистого селянського господарства. В державних актах вказано, що вони зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, відповідно за № 0003701 та за № 0003701-1, є підписи голови Кислянської сільської ради та начальника Синельниківського райвідділу земельних ресурсів, кадастрові номери залишились від попереднього власника - [PERSON] . Вона вважала, що вже є законним власником земельних ділянок. Влітку 2020 року вона мала намір продати житловий будинок та земельні ділянки. Для оформлення договору купівлі-продажу земельних ділянок нотаріусу необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру в якому, зокрема, містяться відомості про кадастрові номери земельних ділянок. 13.07.2020 року вона звернулася з заявою, а 21.07.2020 року отримала відповідь з відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № 31-4-0.26-387/114-20 про те, що: «Державні акти на право власності на земельні ділянки,серія ЯА № 165203 та серія ЯА № 165204, які розташовані на території Кислянської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, гр. [PERSON] , у відділі у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропет\-ровській області відсутні.». А про державні акти на землю, які вона отримала на своє ім`я після оформлення договору купівлі-продажу земельних ділянок взагалі відсутні відомості. Позивачка замовила виготовлення нової технічної документації із землеустрою, яку виготовило ДП ЦДЗК. В листопаді знову звернулася з заявою про отримання витягу з Державного земельного кадастру. У відділі у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вона отримала відповідь від 18.11.2020 року 31-4-0.26-523/114-20, з якої вбачається, що після виготовлення нової технічної документації, присвоєння кадастрових номерів здійснюється через автоматизовану систему ДЗК та визначається автоматично програмою, тому на земельні ділянки були визначені нові кадастрові номери 1224882500:05:002:0056 та 1224882500:05:002:0057. Згідно відомостей, які містяться в Державному земельному кадастрі власни\-ком земельної ділянки значиться [PERSON] - перший власник земельної ділянки загальною площею 0,55 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СВ № 003900 від 01.06.1996 року. Після смерті [PERSON] свідоцтво на право на спадщину, зокрема і на земельну ділянку отримала [PERSON] , з якою вона 05.09.2007 року уклала договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок. Після присвоєння нових кадастрових номерів на земельні ділянки вона звернулася до відділу Державної реєстрації Синельниківської райдержадміністрації щодо проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 1224882500:05:002:0056(7) на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок 2-1921 від 05.09.2007р. 15.10.2020 року за № 72/11-09 вона отримала відповідь за підписом начальника відділу суть якої зводиться до того, що згідно договору купівлі-продажу земельних ділянок, продавцем була [PERSON] , «а згідно відомостей Державного земельного кадастру відповідно до витягу власником земельної ділянки є [PERSON] . Вона має всі документи, які підтверджують перехід права власності на земельні ділянки від [PERSON] до неї, тому вважає, що за нею може бути визнано право власності на спірні земельні ділянки. Просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на земельні ділянки, розташовані за адресою : [ADDRESS] земельну ділянку, кадастровий номер 1224882500:05:002:0056; земельну ділянку,кадастровий номер 1224882500:05:002:0057. У підготовче засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував щодо задоволення позову. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05 вересня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., зареєстрованого в реєстрі за №24, [PERSON] прийняла у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 вересня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної нотори Мельниковим О.Ж., зареєстрованого в реєстрі за №2-1921, [PERSON] прийняла у власність земельні ділянки, загальною площею 0,550 гектарів в межах згідно з планом, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Ці земельні ділянки належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17.05.2006 року, за реєстровим №2-594. Землю передано для: 0, 300 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,250 га - для обслуговування та будівництва житлового будинку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2006 року виданого нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., [PERSON] отримала в спадщину від [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці 5500 кв.м. приватної власності. Зазначений факт також підтверджується копією спадкової справи №344/2005 після смерті [PERSON] . Згідно довідки №31-4-0.26-387/114-20 від 21.07.2020 року виданої відділом у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровськівй області, державні акти на право власності на земельні ділянки, серія ЯА№165203 та серії ЯА№165204, які розташовані на території Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] , у відділі відсутні. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі N 910/18560/16). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, перейшло право власності на спірну земельну ділянку так як продавець на момент укладення договору купівлі-продажу мав право власності на цю земельну ділянку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте позивачем не заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на її користь судових витрат. Таким чином, суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved