Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину. Заявлені позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні, позивач мотивує тим, що ухвалою Яремчанського міського суду від 24.07.2015 року кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку із відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. Внаслідок вчинення [PERSON] злочину потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які належать до легкого тілесного ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров'я, а також у вигляді синців та садна обличчя, травматичного крововиливу в підкон'юктивальну оболонку правого ока, садна ділянки лівого ліктьового суглобу, садна ділянки правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта від 03.06.2015 року № 114/74-Д відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно довідки Яремчанської ЦМЛ №454 від 11.06.2015 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 15.04.2015 року по 24.04.2015 року, і на його лікування медичним закладом витрачено 4242 грн.15 коп., які підлягають до стягнення із відповідача на користь Яремчанської міської ради. Самостійно [PERSON] кошти, витрачені на лікування потерпілого [PERSON], не сплатив. Дії [PERSON] з приводу несвоєчасного відшкодування витрат на лікування, понесених Яремчанською ЦМЛ, ускладнюють надання лікувальним закладом безоплатної медичної допомоги населенню, оскільки до бюджету не надходять кошти, що в свою чергу негативно впливає на ефективність здійснення своїх функцій установою охорони здоров'я. Цим також порушується один із пріоритетів діяльності держави - охорона здоров'я, а тому органи прокуратури вбачають у невідшкодуванні шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, порушення загальнодержавних інтересів, що відповідно до ст.121 Конституції України є правовою підставою для звернення прокурора в інтересах держави до суду з позовною заявою. Вказане підтверджується долученими до позову документами. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути із [PERSON] витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 4242 грн. 15 коп. на користь Яремчанської міської ради. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив позов задовільнити, звернувшись до суду із заявою про розстрочку виконання рішення. Представник Яремчанської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без представника Яремчанської міської ради. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.60 ЦПК України, оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. На органи прокуратури, відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 45 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України ''Про прокуратуру'', прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Згідно ч.3 ст. 23 Закону України ''Про прокуратуру'' прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Як установлено в судовому засіданні, ухвалою Яремчанського міського суду від 24.07.2015 року кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку із відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення (а.с.4). У вказаній ухвалі судом встановлено, що [PERSON] 13.04.2015 року близько 18.00 год., знаходячись в приміщенні продуктової крамниці ПП [PERSON] розташованої в [ADDRESS], та перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно наніс потерпілому [PERSON] рукою декілька ударів по голові та руках. В результаті нанесених обвинуваченим побоїв потерпілому [PERSON] згідно висновку судово-медичного експерта від 03.06.2015 року № 114/74-Д спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які належать до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, а також у вигляді синців та садна обличчя, травматичного крововиливу в підкон'юктивальну оболонку правого ока, садна ділянки лівого ліктьового суглобу, садна ділянки правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року ''Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат '', питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з ''Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання'', затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. У п.7 постанови № 14 від 18.12.2009 року ''Про судове рішення у цивільній справі'' Пленум Верховного Суду України надав судам роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. З довідки Яремчанської ЦМЛ №454 від 11.06.2015 року (а.с.5) вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 15.04.2015 року по 24.04.2015 року, і на його лікування медичним закладом витрачено 4242 грн.15 коп. За вимогами ст.217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, відповідач [PERSON] подав суду заяву з доданими документами (а.с.29), в якій просив врахувати його важке матеріальне становище, з метою належного виконання рішення суду, розстрочити виконання рішення щодо стягнення заборгованості в сумі 4242 грн.15 коп. За таких обставин, суд вважає, що суму заборгованості 4242 грн.15 коп. можливо розстрочити починаючи з набрання чинності рішення суду на строк 12 місяців, з врахуванням норм ст.217 ЦПК України, який дозволяє суду з врахуванням обґрунтування обставин клопотання, вирішити одночасно питання в т.ч. розстрочки виконання рішення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про стягнення на користь Яремчанської міської ради вартості витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 4242 грн.15 коп., визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у справі слід ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, ст. 131-1 Конституції України, ст. 1206 ЦК України, ст.ст. 1,23 Закону України "Про прокуратуру",

Outcome: approved