Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS]. В позовній заяві вказав, що вказана квартира була надана [PERSON] на підставі ордеру у 1970 році. У 1992 році [PERSON] зареєстрував квартиру в БТІ м. Маріуполя на підставі довідки ЖБК «Азовець» про повну сплату внеску за кооперативну квартиру. [INFO] [PERSON] помер. Мати позивача - [PERSON] не заперечує оформити квартиру на позивача, про що надала нотаріусу письмові відмову від прийняття спадщини. Позивач 17.06.2013 року звернувся до Першої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та надав реєстраційне посвідчення, але нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки реєстраційне посвідчення не входить до переліку документів, які визнані правовстановлюючими документами. Просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, Маріупольської міської ради, Карацюба В.Л. у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, виданого Відділом РАГСу Жовтневого району м. Жданова 26.08.1974 року, позивач є сином [PERSON] ( а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 11.03.2013 року. ( а.с.11). Згідно копії ордеру № 1755 від 15.04.1970 року, виданого виконкомом Жданівської міської ради, [PERSON] була надана квартира [ADDRESS], на сім'ю із 1 особи. (а.с.14). Відповідачка, [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] та матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується копією паспорта, виданого Жовтневим РВ ММУ УМВС України в Донецькій області 11.07.1997 року та копією свідоцтва про народження позивача. Згідно копії довідки ЖБК «Азовець», виданої 22.11.2013 року, за вартість спірної квартири повністю сплачено внесок. (а.с.15). Згідно копії реєстраційного посвідчення, виданого Маріупольським Бюро технічної інвентаризації 15.04.1992 року, спірна квартира зареєстрована за батьком позивача, [PERSON], на підставі довідки ЖБК «Азовець». ( а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту, загальна площа квартири складає 43,50 кв.м., жила - 27,60 кв.м. (а.с. 18-22) Згідно листа завідувача Першої маріупольської державної нотаріальної контори № 181/01-16 від 31.01.2014 року, до майна померлого [PERSON] 17.06.2013 року за заявою [PERSON] була відкрита спадкова справа № 307/2013. (а.с. 82-83). Відповідно до заяви [PERSON], дружини померлого [PERSON]., остання відмовилася від прийняття спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON](а.с.84) Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори № 2311/02-31 від 15.11.2013 року, позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру у зв'язу із тим, що [PERSON] подано реєстраційне посвідчення, яке не входить до переліку документів, які визнані правовстановлюючими документами та передбачені законодавством.(а.с. 23) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 17255196 від 03.02.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні. (а.с. 86). Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", введеного в дію 15 квітня 1991 року, який діяв на час реєстрації права власності на спірну квартиру та який втратив чинність з 20 червня 2007 року, та ч. 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного кооперативу після повної сплати пайового внеску набуває права власності на квартиру. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41 Конституції України, яка закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Таким чином, [PERSON] фактично був власником спірної квартири, а позивач є спадкоємцем за законом після померлого батька, оскільки подав у визначений законом строк заяву як спадкоємець до нотаріальної контори. Відповідач [PERSON], яка також відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України як дружина померлого є спадкоємицею першої черги, не заперечувала проти прийняття спадщини її сином - позивачем по справі та подала заяву до нотаріальної контори про відмову у прийнятті спадщини на користь позивача. Інших власників чи спадкоємців судом не встановлено. Разом з цим, відсутність державної реєстрації права власності на квартиру позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв'язку із вказаним, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати його право власності на вказану вище квартиру в судовому порядку. На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ч. 3 ст. 384, ст. ст. 16, 392, 1218, 1223, 1261 ЦК України,

Outcome: approved