Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду у липні 2015 року\~\~ з позовною заявою, в якій вказував, що 08 лютого 2011 року помер його батько [PERSON].\~ 17.11.1993 року батькові на підставі рішення Матвіївської сільської ради народних депутатів було надано у власність земельну ділянку площею 0,43 га, яка розташована по вул. Кооперативна, 57 в с. Матвіїха Володарського району, Київської області. Згідно записів в по господарських книг №1 Матвіївської сільської ради за [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,43 га., що розташована за адресою вул. Кооперативна 57 в с. Матвіїха та яка складається з двох земельних ділянок: - 0,25 га. цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - 0,18 га. цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. Позивач вказує, що ще за життя батько розпочав приватизацію вищевказаних земельних ділянок загальною площею 0,43 га, а саме звернувся до землевпорядної організації з метою виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку, але до дня своєї смерті не встиг отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Коли він звернувся до органів місцевого самоврядування з метою завершення процесу приватизації йому було відмовлено, тому він змушений звернутися до суду. Позивач просить\~ суд визнати за ним - [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок та видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки: - 0,25 га. цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою вул. Кооперативна 57 в с. Матвіїха, Володарського району Київської області; - 0,18 га. цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою вул. Кооперативна 57 в с. Матвіїха, Володарського району Київської області. В судове засідання позивач не з'явився . До суду 08.07.2015 року надійшла заява від позивача, в якій він просить позовну заяву задоволити, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 23 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи . У своїй письмовій заяві від 08.07.2015 року проти задоволення позову не заперечував, просив суд розгляд справи проводити без його участі (а.с. 24 ). Відповідач - Матвіїська сільська рада Володарського району Київської області свого представника в судове засідання не направила про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. У своїй письмовій заяві проти задоволення позову не заперечують, просять суд розгляд справи проводини без участі їх представника (а.с. 36). Представник відділу Держземагенства у Володарському районі Київської області у своїй письмовій заяві не заперечував проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити без його участі (а.с. 37 ). Відповідно до ст. 197 ЦПК України\~ , у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд , ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію учасників процесу викладену у їх письмових заявах , дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи судом встановлено, що 18 лютого 2011 року помер [PERSON], який до дня своєї смерті проживав в [INFO] (а.с 5). Позивач являється сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно довідки № 504 від 15.10.1999 року виданої архівним відділом Володарської райдержадміністрації , 17.11.1993 року спадкодавцю на підставі рішення Матвіївської сільської ради народних депутатів було надано у власність земельну ділянку площею 0,43 га, яка розташована по вул. Кооперативна, 57 в с. Матвіїха Володарського району, Київської області (а.с. 13). Довідка виконавчого комітету Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області від 02.07.2015 року за №223 вказує , що згідно записів в по господарських книгах №1 Матвіївської сільської ради за [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,43 га., що розташована за адресою вул. Кооперативна 57 в с. Матвіїха та яка складається з двох земельних ділянок: - 0,25 га. цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - 0,18 га. цільове призначення - ведення особистого селянського господарства (а.с. 14). За свого життя спадкодавець - [PERSON] розпочав приватизацію вище вказаних земельних ділянок, загальна площа яких становить 0,43 га, та звернувся до землевпорядної організації з метою виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку, але до дня своєї смерті не встиг отримати правовстановлюючі документи . Позивач звернувся до органів місцевого самоврядування з метою завершення процесу приватизації, однак йому було в цьому відмовлено. Задовольняючи вимоги позивача суд керується нормами закону , які регулюють дані правовідносини. Так, відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Спадкодавець за життя склав заповіт, яким призначив спадкоємцем всього майна позивача. Спадкоємцями за законом першої черги є відповідач по справі - [PERSON], син померлого і брат позивача, який не заперечує проти прийняття спадщини позивачем . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 27.04.2015 р. за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом - на житловий будинок №57 по вул. Кооперативна в с. Матвіїха (а.с 8-9). Беручи до уваги вище викладе, суд прийшов до висновку, що позивач має право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для її обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Позивач є спадкоємцем житлового будинку, який належав батьку, та розміщений по вул. Кооперативна 57 в с. Матвіїха, Володарського району, Київської області, що підтверджується рішенням Володарського районного суду Київської області від 27.04.2015 року по справі №364/574/15-ц. та витягом про державну реєстрацію прав, а тому має право на отримання у власність земельних ділянок, які закріплені за батьком згідно по господарських книг. Даний висновок суду узгоджується із законодавством України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 Земельного кодексу України. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом ( свідоцтвом про право власності). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: -Ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; -Виготовлення технічної документації на земельну ділянку; -Визначення меж земельної ділянки в натурі; -Погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; -Одержання у встановленому порядку державного акту на землю;реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюються вимоги п.1 розділу Х « Перехідних положень» Земельного кодексу України. П.1 розділу Х « Перехідних положень» Земельного кодексу України передбачено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. При таких обставинах коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то суд вважає , що спадкоємець має право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на імя спадкоємця. Визнання за позивачем права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельні ділянки не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Визнання відповідачами\~ предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~ Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що\~ вимоги позивача про визнання права власності\~ на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянкубазуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід\~ задовольнити .\~

Outcome: approved