Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.01.2010 у виконкомі Михальчівської сільської ради Городенківського району, актовий запис № 1; сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати з нею; при ухваленні рішення про розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". В позовній заяві позивачка зазначила, що 12.01.2010 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . З відповідачем вони не проживають три роки. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не дбав про сім`ю, не забезпечував матеріально, зловживає алкогольними напоями. Оскільки примирення між ними неможливе, тому терміну для примирення просить не надавати. Спору відносно спільно придбаного майна між ними немає. Позивачка в судове засідання не зявилася. На електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. позов просить задовольнити. Відповідач, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи без нього. Позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Не заперечує щодо місця проживання неповнолітнього сина з матір`ю. Від в.о. начальника служби у справах дітей міської ради У.Боднарчук до суду поступило клопотання про розгляд справи та винесення рішення без їх участі. Висновок органу опіки та піклування підтримують у повному обсязі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12 січня 2010 року виконкомом Михальчівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.01.2010 виконкомом Михальчівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач в судові засідання не з`явився для надання пояснень, відзив на позову заяву відповідач теж не подав, тому позов про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №4 від 03.03.2010, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.03.2010 виконкомом Михальчівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ставлячи позовну вимогу про місце проживання дитини суд приходить до висновку, що позивачка та відповідач не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати неповнолітній син [PERSON] . Проте, на час розгляду справи в суді, відповідач подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо проживання неповнолітнього сина з матір`ю. Згідно висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 16.03.2021 № 230 комісія з питань захисту прав дитини міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , біля матері - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги думку батьків, висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради, вважає за доцільне сина [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з матір`ю. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved