Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, у якому просить стягнути з відповідача суму заборгованість за договором кредитної лінії AG 9263244 від 15.05.2018 у розмірі 7 315 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторонами за допомогою дистанційних засобів був укладений вказаний договір за яким відповідачу надано позику в розмірі 2 700,00 грн з датою погашення 14.06.2018. 28.06.2018 між Сторонами укладено Додаткову угоду № AM 2161597 до спеціальних ) мов Договору кредитної лінії відповідно до якої відповідачу надано позику у сумі 500,00 грн з датою погашення 04.07.2018. Водночас, відповідач [PERSON] умови договору не виконав, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості станом на 15.03.2019 року становить 7 315 грн. 00 коп., що включає: загальну суму кредиту 3 200,00 грн., відсотки за користування кредитом в межах початкового зазначеного періоду 1 121,00 грн., відсотки за користування кредитом після початкового зазначеного періоду 1 440,00 грн., а також, пеня 1 554,00 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, а також, сплачену суму судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 36). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Згідно з відкритими даними пошукової системи поштових відправлень Укрпошти, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з неврученням під час доставки з відміткою «інші причини». Окрім того, відповідача було повідомлено про розгляд справи та роз`яснено його процесуальнеі права на подання відзиву шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України процесуальні документи на ім`я відповідача вважаються доставленими. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що сторонами за допомогою дистанційних засобів був укладений договір кредитної лінії № AG 9263244 від 15.05.2018 (а.с. 5). У відповідності до умов договору між позивачем та відповідачем 15.05.2018 року були підписані Спеціальні умови договору кредитної лінії № AG 9263244 та надана сума позики, яка становила 2 700,00 грн. 00 коп. з датою погашення 14.06.2018 р. 28.06.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № AM 2161597 до спеціальних умов договору кредитної лінії згідно якої відповідачу надано позику у сумі 500,00 грн з датою погашення 04.07.2018 р. Відповідно до банківської виписки АТ «Таскомбанк» від 15.05.2018 були надані кошти відповідачу у сумі 2700 грн. (а.с. 14). Згідно з банківською випискою АТ «Таскомбанк» від 28.06.2018 були надані кошти відповідачу у сумі 500 грн. (а.с. 15). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 15.03.2019 року становить 7 315 грн. 00 коп., що включає: загальну суму кредиту 3 200,00 грн., відсотки за користування кредитом в межах початкового зазначеного періоду 1 121,00 грн., відсотки за користування кредитом після початкового зазначеного періоду 1 440,00 грн., а також, пеня 1 554,00 грн. (а.с. 13). Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником не виконані, в передбачений договором строк позика не погашена. Будь яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1 921,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved