Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивачі звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивували тим, що їм на праві власності на підставі свідотцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.1989 належить житловий будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку на правах члена сімї, як донька та зять зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які в січні 2015 року виїхали проживати за кордон, особистих речей в будинку не мають. Через реєстрацію відповідачів вони не мають можливості оформити субсидію, у звязку з чим просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивачі не зявилися, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутність, на позові наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Згідно свідотцтва про правл на спдщину за заповітом від16.05.1989 р. позивачі є власниками будинку [ADDRESS]. (а.с.16 ). Як вбачається з матеріалів справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку на правах члена сімї власників будинку.(а.с.8-13). Однак, з січня 2015 року в будинку не проживають, що підтверджено актом обстеження факту проживання від 01.02.2019 року.(а.с.17). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст..391,396 ЦК Українипозов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved