Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», третя особа-1: приватний нотаріус Броварського районного НОКО Колейчик Володимир Вікторович, третя особа- 2 приватний виконавець виконавчого округу мі ста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що вересні 2019 року їй було повідомлено про надходження на адресу місця її роботи постанови від 27.08.2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., про стягнення з її заробітної плати на погашення заборгованості перед ТОВ«РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» у сумі 23 567,63 гривень, витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 500,00 гривеньна. Підставою стягнення з її заробітної плати зазначено виконавчий напис №1299 виданий 09.07.2019 року приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчик В.В. Усього згідно виконавчого напису пропонується стягнути 23 567,63 грн. за період з 26.01.2018 по 03.07.2019, крім того, витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 500,00 гривень. Позивач вважає виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки вказана сума не є безспірною, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, який скінчився не пізніше 09.07.2017 року, жодних невиконаних зобов`язань перед ПАТ «Дельта-Банк», ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» вона не має, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Третя особа-1 приватний нотаріус Броварського районного НОКО Колейчик В.В., в судове зсідання не з`явився, повідомлений належним чином причину неявки суду не повідомив. Третя особа -2 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином причину неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Відповідно до заяви від 09.01.2013 №003-03509-090113, між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір в рамках якого позичальнику надано кредитний ліміт, що не перевищує 15000,00 гривень, строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні в обмін на зобов`язання позичальника повернення кредиту та сплати відсотків в зазначені в заяві строки. Згідно договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.01.2018 №143/К правонаступником права вимоги згідно договору відступлення права вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна». З виконавчого напису від 09.07.2019, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., який зареєстрований в реєстрі за № 1299 вбачається, що нотаріус пропонує задовольнити вимоги «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», шляхом перерахування коштів у розмірі: 23 567,63 гривень, в тому числі: 13 443,37 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10 124,26 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 500,00 гривень. З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.08.2019 ВП № 59757256 слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., при примусовому виконанні виконавчого напису від 09.07.2019 № 1299 звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] у сумі 24 067,63 гривень та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2 406,76 гривень Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В матеріалах справи відсутні докази, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» за відповідним договором, крім того не врахувала пропуск ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» строку позовної давності. Спірний виконавчий напис вчинено на виконання договору № 003-03509-090113 від 09.01.2013 року. Строк ліміту кредитної лінії встановлено п. 2.4. ч.2 договору та становить 364 календарних дні, тобто до 09.01.2014 року. Отже, строк ліміту кредитної лінії сплив 09.01.2014 року. Позивач зобов`язаний був повністю погасити заборгованість по кредитному договору не пізніше 09.01.2014 року. За таких обставин право вимоги виникло у ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» 10.01.2014 року, відповідно, виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 10.01.2017 року, однак, спірний виконавчий напис вчинено 09.07.2019 року, тобто з пропуском строку, в межах якого міг бути вчинений такий напис. Крім цього, позивач не визнає заборгованість, а повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивачка звернулась одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 768,40 грн. та 384,20 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved