Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2007 він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №36. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, з 2013 року їхні стосунки припинені, оскільки вони не зійшлися характерами, між ними зникли взаєморозуміння та спільні життєві інтереси, без чого існування сім'ї неможливе. З відповідачем вони не підтримують подружніх стосунків, їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин збереження сім'ї вважає неможливим, примирення між ними не буде, а тому бажає шлюб розірвати. В підготовче засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, позов підтримує. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позов визнає повністю, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 15.05.2018 серія [NUMBER] (а.с. 5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.03.2009 серія [NUMBER] (а.с.6). Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 110-113 СК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім'ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин, беручи до уваги норму ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога відповідача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища "[PERSON]" є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно його вимог, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved