Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом відповідно до якого, просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 4956,78 грн., інфляційні збитки - 1316,30 грн., три проценти річних - 31,78 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що на балансі підрозділу знаходяться об`єкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню, що мешкає в будинку [ADDRESS] . До цих об`єктів зокрема відносяться насосна фільтрувальна станція, каналізаційні насосні станції, водоприймальний береговий колодязь, резервуари чистої води, будівлі для зберігання хору, аміаку. Так, за допомогою вищезазначених об`єктів відбувається надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для мешканців квартири [ADDRESS] . Відповідачі, які проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] є абонентами позивача, споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в період з 01.12.2014 по 01.10.2015 та з 01.01.2016 по 31.07.2016 користуючись послугами позивача відповідачі їх оплату не здійснювали, у зв`язку з чим за цей період утворилась заборгованість у розмірі 6583,86 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів у судовому порядку. Ухвалою судді від 29 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності та з посиланням на підтримання позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, прийшов до такого. Судом встановлено, щовідповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та відомостей адресно-довідкового підрозділу зареєстрованим місцем проживання відповідачів є квартира [ADDRESS] (а.с.71-73). Особовий рахунок № [NUMBER] за вищезазначеною адресою для проведення обліку наданих послуг з водопостачання та водовідведення та їх оплати відкритий на відповідача [PERSON] (а.с.12-13). Об`єкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям квартири [ADDRESS] знаходяться на балансі виробничого підрозділу «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.32-36). Відповідно до п. 3.2 Положення про виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» до предмету діяльності підрозділу відноситься надання юридичним та фізичним особам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (п.3.2.3), експлуатація, поточне утримання та ремонт систем водопостачання (п.3.2.4), встановлення, технічне обслуговування та ремонт приладів обліку і мережевого устаткування, повірка засобів вимірювальної техніки (п.3.2.5), здійснення контролю за якістю відпущеної води та відведення стоків на всіх пунктах водопостачання та водовідведення, отримання державних стандартів на питну воду (п.3.2.7), забезпечення стійкої роботи лабораторії хімічного та бактеріологічного аналізу води, технологічного контролю роботи очисних споруд каналізації (п.3.2.8). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. П. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (із змінами і доповненнями) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Як встановлено судом в період з 01.12.2014 по 01.10.2015 та з 01.01.2016 по 31.07.2016 позивачем були надані відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, які такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та від них не відмовлялися. Відповідно до розрахунку заборгованість відповідачів за вищевказаний період становить 4956,78 гривень (а.с.12-13). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, враховуючи, що відповідачі не сплачували кошти за спожиті послуги надані позивачем, то з них підлягає стягненню заборгованість за період з 01.12.2014 по 01.10.2015 та з 01.01.2016 по 31.07.2016 в розмірі 4956,78 гривень. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем було порушено виконання грошового зобов`язання з оплати послуг з водопостачання та водовідведення тому суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідача сплати індексу інфляції та трьох процентів річних. Позивач згідно наданого ним розрахунку просить сягнути з відповідачів індекс інфляції та три відсотки річних за період з 01.12.2014 по 01.10.2015 та з 01.01.2016 по 31.07.2016. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок сум індексу інфляції та трьох відсотків річних, вважає його вірним (а.с.14-20). Так, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції в розмірі 1316,30 гривень та три відсотки річних у розмірі 310,78 гривень. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат, то суд виходив з такого. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року скасовано судовий наказ про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення (а.с.11). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Отже, за таких обставин, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідачів понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 1121,00 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, які зараховані до суми судового збору за подання теперішньої позовної заяви, в розмірі 800,00 гривень, а всього судові витрати у розмірі 1921,00 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, за відсутності учасників справи.

Outcome: approved