Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що їй\~на праві\~власності належить\~квартира [ADDRESS] . В квартирі також зареєстровані відповідач [PERSON] , який є її колишнім чоловіком та [PERSON] - син. З березня 2016 року відповідачі квартирою не користуються, не проживають у ній, проте залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, що підтверджується актом обстеження та можуть підтвердити свідки. Зважаючи, що відповідачі не проживають у квартирі більше одного року, вважає їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням та просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.06.2019 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням к вартирою [ADDRESS] залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву\~ про розгляд справи у її\~ відсутності та відсутності представника, позовну вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Згідно із ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно із\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які \~мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей\~та\~інших осіб. Згідно із \~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Частиною першою статті\~156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить,\~користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.\~Членами сім`ї\~власника\~може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з\~ним\~і ведуть з ним спільне господарство.\~ \~ За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника\~( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно\~з\~положеннями\~статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 (№ 6-709цс16). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 114583102 від 20.02.2018 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № 213 від 23.02.2015 р., виданої ОСББ «Сяйво» [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, однак згідно акту обстеження від 06.02.2018 р. не проживає з 2016 р. Згідно із рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.05.2018 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно із актом обстеження квартири [ADDRESS] комісії ОСББ «Сяйво» від 06.02.2018 р. [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, однак з 2016 року там не проживає. За даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 21.09.1993 р. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає в ній з 2016 року, позов визнає, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved