Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут», третя особа на стороні відповідача: Військова прокуратура Львівського гарнізону, про виплати надбавки за стаж наукової роботи. В обґрунтування позову покликається на те, що він працював у ДП ЛНДРІ з 30.08.1989р. по 02.03.2015р. на посадах інженера, інженера ІІ категорії, інженера І категорії, провідного інженера, провідного інженера-конструктора, начальника відділу, технічного директора, заступника директора з науково-технічної роботи, за спеціальністю математичне моделювання та обчислювальні методи в наукових дослідженнях, відповідно до групи спеціальностей інформатика та кібернетика в галузі науки - фізико-математичні науки, за якою присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук. Науковий ступень кандидата технічних наук присуджений позивачу рішенням президії Вищої атестаційної комісії України від 13.04.2006р. ДП ЛНДРТІ атестоване і віднесене до групи «А» та визначено головним з питань науково-технічного забезпечення за напрямками: розробки інформаційно-керуючих систем для бронетехніки, радіотехнічних засобів мм-діапазону, систем та пристроїв моніторингу радіо простору і пристроїв захисту інформації. Атестація наукової установи проведена Державним агентством з питань науки і інновацій та інформації України. Відділ, в якому працював позивач, в структурі інституту був самостійним науковим підрозділом і згідно з Положенням про відділ, займався науковою і науково-технічною діяльністю з основного наукового напряму діяльності підприємства. За час роботи в ДП ЛНДРТІ виплати надбавки за стаж наукової роботи [PERSON] не нараховувались та не виплачено. Відповідно до наказу №09-к від 02.03.2015р. по ДП ЛНДРТІ [PERSON] звільнений за ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Після звільнення з ДП ЛНДРТІ, 04.03.2015р., 23.03.2015р. та 04.04.2015р. позивач звертався до підприємства з письмовими запитами про надання інформації щодо заборгованості на час звільнення, з врахуванням всіх належних і передбачених чинним законодавством коштів та компенсацій, в тому числі і виплати надбавки за стаж наукової роботи. Позивачу була надана відповідь ДП ЛНДРТІ від 19.03.2015р. №910/4-107, від 02.04.2015р. №910/4-126 та від 10.04.2015р. №910/4-147 у відповідності до яких, надбавка за стаж наукової роботи [PERSON] за час роботи на підприємстві не нараховувалась та не виплачено. Позивач посилається на п.3 Положення «Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи» затвердженого постановою КМУ від 14.04.2004р. №494, надбавка за стаж наукової роботи виплачується щомісяця науковим працівникам залежно від стажу наукової роботи виплачується щомісяця науковим працівникам залежно від стажу наукової роботи у таких розмірах: понад 3 роки стаж наукової роботи, розмірів щомісячної надбавки становить 10% посадового окладу, понад 10 років відповідно 20% посадового окладу та понад 20 років відповідно 30% посадового окладу. За викладених обставин [PERSON] належала до нарахування та виплати надбавка за стаж наукової роботи за період з жовтня 1992р. по день його звільнення з підприємства, тобто по 02.03.2015р. Крім цього, відповідно до п.2 Положення «Про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати», затвердженого постановою КМУ від 20.12.1997р. №1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримм на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 01.01.1998р., якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. У відповідності до п.3 вказаного положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. Відтак, загальна заборгованість по не нарахованій та не виплаченій надбавці за стаж наукової роботи ДП ЛНДРТІ перед [PERSON], яка підлягає до стягнення з ДП ЛНДРТІ становить 117 311,03 грн. Сума компенсації за несвоєчасно виплачену заборгованість по не нарахованій та не виплаченій надбавці за стаж наукової роботи позивача в ДП ЛНДРТІ становить 117 088,69 грн. Сума компенсації за несвоєчасно виплачену заборгованість по не нарахованій та не виплаченій надбавці за стаж наукової роботи [PERSON] в ДП ЛНДРТІ становить у розмірі 120 088,69 грн. Крім цього позивач зазначає, що вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних переживань, він втратив душевний спокій, постіно перебував у роздратованому стані, пропала впевненість в собі, він став пригніченим, нервово збудженим що вимагало додаткових зусиль для виконання покладених на нього обов'язків як на роботі так і в побуті. Як наслідок, [PERSON] переніс інсульт, у нього погіршився сон і апетит, почалися головні болі. Позивач вважає, що справедливою сумою відшкодування йому моральної шкоди буде сума у розмірі 10 000 грн., яка необхідна для придбання путівки в пансіонат відпочинку та отримання ряду необхідних процедур для відновлення свого душевного та психологічного стану. Просить стягнути з відповідача в свою користь 117 311,03 грн. заборгованості по не нарахованій та не виплаченій надбавці за стаж наукової роботи, суму компенсації за несвоєчасно виплачену заборгованість по не нарахованій та не виплаченій надбавці за стаж наукової роботи у розмірі 120 088 грн.69 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, подав суду письмові заперечення в яких вказав, що Державне підприємство Львівський Науково-дослідний радіотехнічний інститут є державним госпрозрахунковим підприємством, фонд оплати праці (статті основна і додаткова заробітна плата) якого формується виходячи із структури ціни (кошторису) по підписаних договорах на виконання робіт по Державному оборонному замовленню. Усі надбавки і доплати входять у додаткову зарплату, повинні відповідати «Довідці - розрахунку середньої заробітної плати», а з 2008 року «Висновку щодо пропозицій з погодження середньомісячної заробітної плати», які погоджувалися щорічно з головним представництвом замовника Міністерства оборони України. Надбавка за стаж наукової роботи та доплата за вчене звання не передбачена в «Довідці - розрахунку …», і відповідно не враховується в понесених затратах по Державному оборонному замовленню, при підписанні фінансового акту виконаних робіт представництва ГПЗ МОУ. Натомість у «Довідці-розрахунку…» передбачена надбавка за вислугу років (стаж), яка нараховувалась та виплачувалась [PERSON] і така надбавка виплачується тільки одна. Крім цього, в період від 2004р. до 2008р. ці виплати за науково діяльність були припинені для державних бюджетних закладів Законом України «Про державний бюджет…». Ці кошти не були передбачені Держбюджетом та не були закладені в кошторисі державних бюджетних закладів. За період дії Постанови КМУ «Про виплату надбавки за стаж роботи у науковій сфері…» така надбавка не була передбачена додатком 6 «Перелік доплат і надбавок, які встановлюються працівникам об'єднань, підприємств і організацій» до Галузевої угоди. Таким чином, надбавка за стаж роботи у науковій сфері не могла бути признана ГПЗ у «Довідці-розрахунку…» і, відповідно, включена у статтю «додаткова заробітна плата» калькуляції до Договорів на виконання робіт. Тобто у межах коштів, передбачених ДП Львівський НДРТІ на оплату праці, не могло бути передбачено запровадження виплати надбавки за стаж роботи у науковій сфері. ДП ЛНДРТІ з квітня 2011р. підпорядковане не Міністерству промислової політики України, а Державному концерну «Укроборонпром». Крім цього, згідно офіційного листа Міністерства праці та соціальної політики України від 22.03.2007р. №21/10/136-07 зазначено: «нарахування сум індексації та компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, цими нормативно-правовими актами (порядок проведення індексації грошових доходів населення та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати) не передбачено». Просить відмовити у позові. Прокурор в судовому засіданні заперечив проти позову та вказав що погоджується з поясненнями які надав представник відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про працю працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Згідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. У частині 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 зазначеної вище постанови від 24 грудня 1999 року № 13 - при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Із мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Згідно з частиною 2 ст. 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» визначені складові матеріального забезпечення наукових працівників, - заробітна плата наукових працівників складається з посадових ставок (окладів), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову (науково-педагогічну) діяльність, передбачених законодавством. Положеннями та Порядком виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженими Постановами Кабінету Міністрів України від 22.06.1999 року № 1110, від 26.04.2003 року № 609 і від 14.04.2004 року № 494, науковим працівникам передбачено надбавки за стаж наукової роботи. Відповідно до цих Положень та Порядку, надбавки за стаж наукової роботи виплачуються науковим працівникам, державних наукових установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, які працюють на посадах, зазначених у переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації ними і встановлено щомісячну надбавку за стаж наукової роботи у відсотках до посадового окладу. Надбавка за стаж наукової роботи виплачується щомісяця науковим працівникам залежно від стажу наукової роботи у таких розмірах: для працівників із стажем наукової роботи понад 10 років - у розмірі - 20%, понад 20 років - у розмірі - 30%. Надбавка за стаж наукової роботи нараховується щомісяця виходячи з нарахованого посадового окладу наукового працівника за основним місцем праці. Документами для визначення стажу наукової роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж наукової роботи. Згідно названих вище Постанов Кабінету Міністрів України витрати, пов'язані з виплатою надбавки за стаж наукової роботи, проводяться у межах коштів передбачених на оплату праці. Джерело формування коштів на оплату праці в постановах не вказано. З викладеного вбачається, що Державне підприємство «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» є державною науковою установою. [PERSON] належить до наукових працівників, які працюють на посадах, визначених у Переліку посад наукових працівників державних наукових установ, організацій та державних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, яким може встановлюватися надбавка за стаж роботи у науковій сфері і на нього розповсюджуються зазначені вище постанови Кабінету Міністрів України. Як вбачається із копії трудової книжки серії [NUMBER], що знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] працював у ДП ЛНДРІ з 30.08.1989р. по 02.03.2015р. на посадах інженера, інженера ІІ категорії, інженера І категорії, провідного інженера, провідного інженера-конструктора, начальника відділу, технічного директора, заступника директора з науково-технічної роботи, за спеціальністю математичне моделювання та обчислювальні методи в наукових дослідженнях, відповідно до групи спеціальностей інформатика та кібернетика в галузі науки - фізико-математичні науки, за якою присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук. З 14.04.2004 року відколи була прийнята Постанова Кабінету міністрів України №494 «Про затвердження порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи», стаж наукової роботи [PERSON] з травня 2004р. по серпень 2009р. становив більше 10 років, а з вересня 2009р. по березень 2015р. становив більше 20 років З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» здійснює, як підприємницьку діяльність, так і фінансується з державного бюджету. Фонд на оплату праці підприємства формується не тільки за рахунок виділення коштів з бюджету, але і за рахунок договірних, контрактних та інших робіт. Відповідно до чинного законодавства доплати, що мають систематичний характер, включаються до фонду оплати праці. Виходячи з довідки №43 від 15.02.2016р. «Прогнозований розрахунок надбавки за науковий стаж [PERSON] за період з 01.05.2004р. по 02.03.2015р.» виданої Львівським науково-дослідним радіотехнічним інститутом, надбавка за науковий стаж [PERSON] за період з 01.05.2004р. по 02.03.2015р. становить 69145,34 грн. (сума вказана без відрахувань обов'язкових платежів в бюджет). Пунктами 6, 20, 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Відповідно до ст.4,5 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" вказана компенсація нараховується та виплачується в тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості, а своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає. Факт нарахування та виплати [PERSON] вказаного доходу - відсутній. Позивач звернувся в суд за не нарахованими та не виплаченими надбавками за стаж наукової роботи, з моменту їх не нарахування, а саме за період з жовтня 1992р. по березень 2015р. Отже підстави нарахування позивачу компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням термінів її виплати - відсутні. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Як вбачається із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №883330 від 20.05.2015р., [PERSON] встановлено третю групу інвалідності загального захворювання строком дії до 01.06.2016р. Інші дані, щодо стану здоровя позивача, у матеріалах справи відсутні, твердження позивача, що внаслідок протиправних дій відповідача він переніс інсульт, перебував у нервовому збудженому стані, нічим не підтвердженні. Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення його прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові, а саме у 1000 грн. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved