Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми депозиту, посилаючись на те, що 19 січня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу №2630/45/103576 «Ваш стабільний», згідно якого він розмістив депозит в сумі 100,00 доларів США з можливістю додаткових внесків на строк 385 днів під 11,3% річних. В подальшому депозит по вкладу був поповнений на 130236,67 доларів США. 20.06.2014 року [PERSON] подано заяву про дострокове розірвання договору та повернення депозиту, у зв'язку з неможливістю повернення вкладу 01.07.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міським комерційним банком» укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/45/198062. Однак відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконує, належним чином не повертає банківський вклад, на повідомлення про повернення банківського вкладу не відреагував, внаслідок чого, станом на 30.10.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 137717,53 Доларів США, яку просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Судом встановлено, що 19.01.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу №2630/45/103576 «Ваш стабільний», згідно якого він розмістив депозит в сумі 100,00 доларів США з можливістю додаткових внесків на строк 385 днів під 11,3% річних, який згодом був поповнений на 130236,67 доларів США. Згідно п.2.2 договору №2620/45/198062 вклад у будь-який момент може бути витребуваний повністю або частково у порядку та на умовах, встановлених договором. 20.06.2014 року [PERSON] звернувся з заявою про дострокове розірвання договору та повернення депозитного вкладу, у зв'язку з неможливістю повернення вкладу 01.07.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міським комерційним банком» укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/45/198062. 02.07.2014 року [PERSON] звернувся з вимогою до ПАТ «Міський комерційний банк» про повернення банківського вкладу за договором №2620/45/198062, однак жодної відповіді не отримав. В результаті неналежного виконання відповідачем умов банківського вкладу за договором виникла заборгованість в сумі 130236,67 доларів США, в тому числі заборгованості по вкладу - 125195,43 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі - 11116,67 доларів США, 3% річних - 1368,57 доларів США, заборгованість по несплачених процентах - 36,86 доларів США. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved