Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В обґрунтування позову зазначили, що їм на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2010 р. належить квартира [ADDRESS] Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. [PERSON] колишній чоловік позивача [PERSON] Зазначена квартира придбана після розірвання шлюбу. За сімейними обставинами вона уклала з відповідачем договір найму житлового приміщення, на виконання якого відповідача було зареєстровано за зазначеною адресою. Після спливу строку договору найму відповідач не знявся з реєстрації, фактично вісім років він не проживає у спірній квартирі Своєю реєстрацію відповідач перешкоджає у користуванні та розпорядженні своїм майном у зв`язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.03.2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву в якій просять розглядати справу без їх участі, зазначили, що підтримують позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно , належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо її зареєстрованого місця проживання, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання". Станом на 11.06.2019 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. З ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача [PERSON] який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст.. 280 ЦПК України , а позивачі не заперечували проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 280 ЦК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., ЖК України, а також встановлені наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.03.2010 року зареєстрованому в реєстрі за № 340 та витягу з державного реєстру правочинів за №83441536, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , що належить на праві спільної часткової власності (а. с. 15,16). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.07.2005 року, про що зроблено актовий запис №359 (а.с. 14). Відповідно до договору найму житлового приміщення від 23.04.2010 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , його строк дії припинився 23.04.2011 року (а.с. 18) Відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку №16 від 21.01.2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19) З довідки Слобідського відділу поліції ГУНПВ Харківській області вбачається, що [PERSON] .з заявами та повідомленнями щодо перешкод у користуванні власністю , а саме квартирою [ADDRESS] не звертався. Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник володіє користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідач не є родичам, або членом сім`ї власника квартири я в порозумінні ч. 2. Ст.. 64 Житлового Кодексу України, відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад вісім роки, а домовленості між позивачами та відповідачем про те не було, суд приходить до висновку що його реєстрація в квартирі позивачів, яка належить їм на праві спільної часткової власності обмежує їх у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження власністю, тому позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. [ADDRESS] підлягають задоволенню. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved