Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання\~\~неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що 14.06.2008 року\~\~уклала шлюб з відповідачем по справі.\~\~У шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO].\~\~ Згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.10.2013 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердому грошовому розмірі\~\~по 360 грн. щомісячно\~\~до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.09.2013 року. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак мінімальний розмір аліментів є значно вищий ніж той який стягується на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2013 року. Тому просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача\~\~аліменти\~\~на утримання дочки в розмірі ј частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років до її повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву за змістом якої вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. 20.08.2018 року відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволені позову відмовити, оскільки збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів. 31.01.2018 року від відповідача надійшла заява з додатками, в якій він вказав, що проти доводів позовної заяви не заперечує з урахуванням доданих документів. До заяви додав товарні чеки на покупку соку, печива, печива з начинкою та карти памяті; свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; довідку про склад сімї; довідку до акту огляду МСЕК на імя [PERSON]; довідку виконкому Лисянської селищної ради про проживання без реєстрації шлюбу з березня 2013 року з [PERSON]; довідку про навчання [PERSON] У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 14.06.2008 року. 26.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13.10.2010 року [PERSON] 1-СР № 117624. Згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.10.2013 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердому грошовому розмірі\~\~по 360 грн. щомісячно\~\~до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.09.2013 року Положеннями\~ст. 180 СК України\~визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у пункті 23\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України, до якої внесено зміни\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений\~статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини. Розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, оскільки останні стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. При цьому визначаючи розмір аліментів суд бере до увагу обставину відсутності підтвердження сторонами рівня їх матеріального становища. Суд не бере до уваги докази важкого матеріального стану відповідача, оскільки з наданих свідоцтв про народження дітей не вбачається, що відповідач є батьком дітей [PERSON], [PERSON] У свідоцтві про народження [PERSON] батьком дитини вказаний [PERSON], а у свідоцтві [PERSON] [PERSON], а не [PERSON]. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2013 року до ј частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років до її повноліття. Відповідно до пункту 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками,\~\~суд може\~\~змінити\~\~за\~\~позовом\~\~платника\~\~або\~\~одержувача\~\~аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану,\~\~погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 гривні 40 коп.судового збору на користь держави. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 300-00 грн. понесених судових витрат повязаних з юридичною консультацією при підготовці позовної заяви. На підставі\~ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік»,\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.\~180-183,\~192 СК України,

Outcome: approved