Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 14.09.2002 року у виконкомі Дусинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис за № 19. Від перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, причиною розірвання шлюбу є втрата поваги та любові одне до одного, сім'я існує тільки формально. Подальше подружнє життя позивач вважає неможливим та не бажає примирення. Просить шлюб розірвати, шлюбне прізвище залишити без змін та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечила (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 16, 18, 20). Згідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних у відсутності відповідача. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 14.09.2002 року у виконкомі Дусинської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, актовий запис за № 19 між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с. 3). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сімю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином шлюбне прізвище позивача Сливка після розірвання шлюбу необхідно залишити без змін (а.с. 3). За статтею 88 ЦПК України судові витрити підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на наведене позов є обгрунтованим.

Outcome: approved