Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів визначених за рішенням суду на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 15.11.2011 року Липовецьким районним судом Вінницької області було видано судовий наказ про стягнення із відповідача на її, [PERSON], корить аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України на день стягнення аліментів, і до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач вказує, що в даний час вона офіційно не працює, проживає біля своїх батьків разом із сином, який підростає, потребує додаткових матеріальних витрат на його утримання та виховання, отож присуджений до стягнення розмір аліментів з відповідача на даний час не забезпечує нормального життєвого існування та розвитку дитини та є значно нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначених судовим наказом Липовецького районного суду Вінницької області від 15.11.2011 року, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, однак в ході розгляду справи вказав, що згоден сплачувати аліменти в запропонованому позивачем розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про таке. Судом встановлено, що 15.11.2011 року Липовецьким районним судом Вінницької області було видано судовий наказ у цивільній справі №2-н-65/11, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] (після розірвання шлюбу із відповідачем відновила дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] на утримання неповнолітнього сина присуджено аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України на день стягнення аліментів, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів присуджених за судовим рішенням. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Наведене кореспондується також із роз'ясненнями, що мають місце у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Позивач просить суд змінити спосіб стягуваних із відповідача аліментів із 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, оскільки відповідач офіційно не працює, тому має нерегулярний, мінливий дохід. З даного приводу Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 висловив правову позицію, згідно якої право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отож право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, з яким звернулась позивач до суду є виправданим. В судовому засіданні відповідачем не заперечувались обставини щодо зміни його матеріального становища в сторону покращення та його можливість надавати допомогу дитині саме у твердій грошовій сумі, оскільки він офіційно є непрацюючий. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись, судом враховуються обставини передбачені ст.182 СК України, а тому суд вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у новому розмірі в твердій грошовій сумі по 650 гривень щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК України, отож присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких при пред'явленні позову була звільнена позивач. На підставі ст.ст. 182, 192 СК України,

Outcome: approved