Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2020 року. У цій же квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] , як попередній мешканець квартири. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає з жовтня 2020 року та не є членом сім`ї позивача. Реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника квартири, в зв`язку з чим вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши суду відзив, в якому позов визнає та просить здійснювати розгляд справи без його участі (а.с.20). Відповіді на відзив до суду від позивача не надходило. За результатами підготовчого засідання, ухвалою суду від 14.12.2020 р. підготовче провадження було закрито та призначено судовий розгляд (а.с.30-31). В судове засідання позивач не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, підтвердила обставини зазначені в позові. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2020 року (а.с.5-7). Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.8). Проте, відповідач не є членом сім`ї позивача, добровільно з реєстрації місця проживання у квартирі позивача не знімається, що підтверджується його листом-відповіддю від 02.11.2020 року (а.с.10). Отже, реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16: «Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.» Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено судом, відповідач в квартирі не проживає з дня її продажу. Таким чином суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст. 141 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачами витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 копійок.

Outcome: approved