Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір №140 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900070 від 15.12.2010 року. Підставою є те , що орендар без відома позивача самовільно вніс зміни до умов договору щодо закінчення строку його дії , шляхом заміни його 1-го аркушу. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила , що підписувала оспорюваний договір взимку 2007 року у приміщенні контори відповідача. Через людей їй повідомили , що необхідно підійти до контори для цього . Пів-дня простояла у черзі , так як людей було дуже багато. Поки вони стояли , юрист підприємства пояснював умови договору , у тому числі і те , що договір укладається на 10 років, а тому вирішила , що строк його дії по 2017 рік. Підписувати договір їй дала [PERSON] Графи його були не заповнені. Однак все ж підписала , не читаючи його, оскільки всі односельці це вже зробили. У журналі реєстрації договорів( який їй надали для огляду у судовому засіданні ) вона не підписувалася. Про те , що відповідач самовільно змінив умови дізналася у травні 2016 року після проведення зборів орендодавців з керівництвом «Агроконтракт-Н» , які повідомили , що договір було укладено до 2020 року. Після цього представник за її заявою отримав його примірник, ознайомившись з яким було встановлено , що відповідачем було змінено строк дії договору без її відома. У звязку з цим просить договір визнати недійсним. Претензій щодо сплати орендної плати до відповідача не має.Бажає укласти договір з іншим товариством. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що твердження позивача про те , що 1-ий аркуш договору був заміненений є безпідставним та необґрунтованим. На час його підписання сторонами та державної реєстрації він не працював у відповідача , але , згідно інформації керівництва , заміна 1-го аркуша договору не проводилася. При укладанні договору сторони дійшли згоди щодо його істотних умов , у тому числі строку договору оренди та початок його перебігу . Хоч оспорюваний договір був підписаний у 2007 році , але позивач знав , що дія попереднього договору від 2004 року закінчується наприкінці 2009 року , тому строк даного договору має рахуватися з 2010 року. Крім того , згідно журналу реєстрації договорів , позивач після державної реєстрації своєчасно отримала свій примірник договору у січні-лютому 2011 року, тому просить застосувати сплив строку позовної давності . Вважає , що позивач бажає передати свою земельну ділянку іншому орендарю і це є основною підставою звернення до суду з позовом. Представник третьої особи зі сторони відповідача , що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області у судове засідання не зявився , надав заяву про розгляд справи за його відсутності , при винесенні рішення покладається на розсуд суду, а тому суд вважає за можливе провести слухання справа без його участі. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні , пояснила , що працює бухгалтером у відповідача з 2004 року.При укладанні договорів оренди землі у грудні 2007 року у конторі товариства в с.Родинківка заповнювала 2-й аркуш договору позивача у графі «орендодавець», 1-й аркуш заповнювали юристи підприємства. Яким чином підписувала позивач оспорюваний договір - не знає. Підпис в журналі реєстрації договорів від імені позивача поставив її син , що підтверджує отримання ними примірника оспорюваного договору. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні , пояснив , що є сином позивача . У відповідача працював різноробочим до літа цього року. У журналі реєстрації договорів біля прізвища його матері стоїть його підпис. За що і коли він тоді підписався не пам»ятає. Здається , йому на робоче місце принесли журнал та сказали підписати , що він і зробив , навіть не читаючи за що підписується. Примірника договору оренди земельної ділянки матері йому не надавали. Суд , заслухавши сторони ,свідків , вивчивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником земельної ділянки кадастровий № 3520586000:02:000:0271 , площею 6,14 га , розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437081 від 25.05.2003 року (а.с.8). 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №140 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900070 від 15.12.2010 року (а.с.6-7,60-61). Згідно п.п.9,43 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами . На звороті 1-го аркуша внизу є текст з інформацією щодо його друку - « Друк «Імекс-ЛТД», м.Кіровоград , вул.Декабристів,29, тел.(0522)32-17-05,22-79-30 ЗН 6331-09» . Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року( зворот а.с7,61) орендодавець передає , а керівник ТОВ «Агроконтракт-Н» приймає земельну ділянку , розташовану на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №140 від 03.12.2007 року . При візуальному огляді оригіналу договору з актом встановлено , що рукописний текст заповнений різним почерком та кольором пасти . Згідно довідок ТОВ «Імекс-ЛТД», заказу наряду №ЗН-0006331 від 09.12.2009 року (а.с. 75-77) заказ наряд №6331-09,який був сформований 09.12.2009 року ( через дефіс в номері ЗН вказуються останні цифри року), на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» було віддруковано бланк А4 формату , накладом 1500 екземплярів з двостороннім друком з використанням оперативного друкарського японського обладнання торгової марки RISO, на газетному папері . При оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД» , а на СПД-ФО [PERSON] , який є засновником даного підприємства. Згідно витягу з ЄДРПОУ ( а.с. 78-80) товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м.Кіровограді по вул.Декабристів ,29 ; засновники та бенефіціарні власники - [PERSON] та [PERSON]; види діяльності - поліграфічні послуги . Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає у договорі оренди землі , довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» і витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - м.Кіровоград, вул.Декабристів ,29. Код ЄДРПОУ співпадає у довідках ТОВ «Імекса ЛТД» та витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - № 13768524. Згідно витягу з ЄДРПОУ ( а.с.91-92) юридична особа з аналогічною назвою - товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» зареєстрована з 17.05.2010 року також у м.Києві по вул.Керченській, 7/7, вид її діяльності оптова та роздрібна торгівля , код ЄДРПОУ -37064489. Однак , вказана юридична особа у 2009 році (на час друку бланків договорів ) ще не була зареєстрована, не займається друком поліграфічної продукції, її адреса не співпадає з вказаною на звороті 1-го аркуша оспорюваного договору -м.Кіровоград , вул.Декабристів,29. Тому, суд приходить до висновку що вона не має відношення до друку поліграфічної продукції відповідача у 2009 році. Крім того , представник відповідача посилається на витяг з ЄДРПОУ ( а.с.89-90) щодо ФОП [PERSON],який займається оптовою та роздрібною торгівлею , а тому не має жодного відношення до друку бланків оспорюваного договору , у той час у заказ-наряді у лівому верхньому кутку вказано СПД-ФО [PERSON](а.с.77) . Однак , суд враховує інформацію ТОВ «Імекс-ЛТД» (а.с.75) ,що при оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД» , а на СПД-ФО [PERSON] , який є засновником даного підприємства. На підставі вказаного суд приходить до висновку , що роздруківка 1 аркушу оспорюваного договору здійснювалася саме ТОВ «Імекс ЛТД» з адресою: м.Кіровоград, вул.Декабристів ,29 , оскільки воно було чітко ідентифіковане у судовому засіданні. Згідно висновку експерта №1362 судово-технічної експертизи документів від 06.09.2016 року (а.с.53-56) : п.1. Друковані тексти 2-х аркушів договору №140 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агроконтракт-Н» надруковані на двох різних друкарських машинах : -лицевої та зворотної сторін 1-го аркуша договору надруковані на різографі - друкарській машині , робота якої базується на використанні способу трафаретного друку ; -лицевої та зворотної сторін 2-го аркуша договору надруковані на друкарській машині , робота якої базується на використанні способу офсетного друку. п.2.Рукописні записи (тексти) 2-х аркушів зазначеного договору виконані 2-ма різними кульковими ручками та однією капілярною ручкою ( на 1-му аркуші - кульковою та капілярною, на 2-му аркуші іншою кульковою ручкою); п.3.Слідів заміни 1-го аркуша , шляхом заміни посвідчу вального підпису «пронумеровано,прошнуровано та закріплено печаткою»(відривання, переклеювання) та повторного перешивання аркушів вказаного договору , не встановлено. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік ( а.с. 35-36) у графі «№ договору п/п» під №140 , що співпадає з номером оспорюваного договору зазначено прізвище позивача,№ ділянки, її площу, та у графі підпис від його імені міститься підпис. Свідок [PERSON] та представник відповідача наполягають , що оскільки син позивача підписався у вказаному журналі від імені позивача, це підтверджує отримання позивачем примірника договору оренди землі після здійснення його державної реєстрації. Однак, суд з зазначеним погодитися не може з наступних міркувань. Так , вказаний журнал має назву реєстрації договорів оренди , а не їх видачі ; нумерація запису у ньому здійснювалася відповідно номера договору , що також підтверджує , що це саме є журналом реєстрації договорів , а не їх отримання ; у журналі відсутні графи з інформацією за що поставив підпис позивач та дату проставлення підпису. Згідно договору №54/р оренди земельної ділянки від 23.11.2004 року,зареєстрованого в Олександрівському відділенні КРФ ДП ЦДЗК від 30.12.2004 року за №1079 (а.с.37-38) позивач раніше надавав відповідачу в оренду цю ж земельну ділянку зі строком дії 5 років з моменту державної реєстрації договору. Згідно довідки ТОВ «Агроконтракт-Н» та відомостей про виплату орендної плати за землю за 2011-2015 роки (а.с.81-88) позивач отримав :2010 рік 1859,62 грн., 2011 рік 1859,62 грн., 2012 рік 3899,33 грн., 2013 рік - 5968,91 грн., 2014 рік 5968,91 грн., 2015 рік 7323,61 грн. Відносини , що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин , що виникають внаслідок укладання правочинів , у тому числі договору оренди земельної ділянки та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю , та вважає за необхідне керуватися главою 16 ЦК України «Правочини», ЗК України , Законом України «Про оренду землі» . Згідно ч.ч.1,3 ст.215, ч.ч.3,5 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог:волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.16 Закону«Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Виходячи з викладеного , суд приходить до наступного висновку. 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №140 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , зареєстрованого у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900070 від 15.12.2010 року, кадастровий № 3520586000:02:000:0271 , площею 6,14 га , розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району , належної позивачу ,згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №437081 від 25.05.2003 року. Представник позивача зазначає підставою визнання вказаного договору недійсним відсутність волевиявлення позивача, оскільки відповідач самовільно змінив його умови , замінивши 1-у сторінку договору , яка першопочатково містила інший зміст, а саме - «договір укладено на 10 років. Дія договору закінчується 3 грудня 2017 року», натомість на даний час у ньому зазначено «договір укладено на 10 років , починаючи з дати його державної реєстрації». В підтвердження зазначеного представник позивача посилається на інформацію ТОВ «Імекс ЛТД» , що здійснювало друк 1-го аркушу договору на замовлення відповідача у грудні 2009 року , у той час , коли позивачем вказаний договір підписувався у грудні 2007 року. Вказане підтверджує і висновок експерта №1362 судово-технічної експертизи документів від 06.09.2016 року , де зазначено , що друковані тексти 2-х аркушів договору №140 оренди земельної ділянки від 03.12.2007 року , укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агроконтракт-Н» надруковані на двох різних друкарських машинах :1-а - на різографі - друкарській машині , робота якої базується на використанні способу трафаретного друку ; а 2-а - на друкарській машині , робота якої базується на використанні способу офсетного друку. А тому у судовому засіданні було доведено , що відповідачем після підписання оспорюваного договору позивачем перед його направленням для проведення державної реєстрації було замінено 1-й аркуш без повідомлення та згоди позивача , чим було порушено його права як власника земельної ділянки щодо вільного розпорядження нею. На даний час встановити який вигляд мав 1-й аркуш до його заміни на момент підписання сторонами договору оренди земельної ділянки , не представляється можливим. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому суд приходить до висновку про відсутності вільного волевиявлення позивача на укладення договору на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України, спосіб. Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України. Враховуючи наведене , суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача та вважає за необхідне задовольнити позов. Суд не погоджується з доводами представника відповідача про те , що позивачем був пропущений строк позовної давності , оскільки жодного документу , який містить дату отримання позивачем його примірника договору суду надано не було . У даному випадку строк позовної давності необхідно рахувати з часу отримання позивачем примірника оспорюваного договору , тобто з 29.06.2016 року(а.с.29). Представник відповідача посилається на правовий висновок ВСУ , викладений у постанові від 29.10.2014 року (справа №6-152цс14), згідно якого норма ч.1 ст.261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб»єктивних прав , отже обов»язок доведення терміну , з якого особі стало (могло стати) відомо про порушень права , покладається на позивача. Суд не може погодитися з таким тлумаченням на свою користь правового висновку ВСУ представником відповідача , оскільки ч.3 правової позиції по вищенаведеній справі містить наступний текст : «для правильного застосування ч.1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав». Також слід відмітити ,що по вказаній справі позивачем являлася юридична особа , а не фізична . У даному випадку позивач обєктивно не міг бути проінформований про заміну аркушу договору оренди його земельної ділянки, а тому саме з часу його обізнаності і необхідно рахувати перебіг строку позовної давності. Крім того , представник відповідача посилається на правову позицію від 22.04.2015 року ,висловлену ВСУ при розгляді справи № 6-48цс15, згідно якої ,відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також він посилається на правову позицію від 29.10.2014 року ,висловлену ВСУ при розгляді справи № 6-152цс14, згідно ч.3 якої ; "для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав". Вказане підтверджує позицію суду по даній цивільній справі щодо початку обрахунку строку позовної давності , що вже була наведена вище , та спростовує доводи представника відповідача про те , що строк позовної давності необхідно обраховувати з часу державної реєстрації договору , а не коли особа дізналася про порушене право. Згідно ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551 грн.20 коп. (а.с. 3) та вартості оплати експертизи у розмірі 1691 грн. 52 коп. ( а.с. 51,59) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved