Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі розмірі 390грн. щомісячно, з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивач повідомила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26.06.2007 року. Від спільного проживання у них є одна Неповнолітня дочка, яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Позивач вказує, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання їх дитини. З цих підстав просила задовольнити позов та стягнути на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій , з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття Позивач підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, при цьому вказала, що їй невідомо чи працевлаштований відповідач, так як вони не спілкуються.разом з тим знає що у відповідача на утриманні інших утриманців немає, та він має змогу сплачувати аліменти в мінімальному розмірі на неповнолітню дочку. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, які випливають з обов'язків батьків утримувати дітей Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цього обов"язку передбаченого законом відповідач не виконує. Як видно із матеріалів справи, 26 червня 2007 року шлюб сторін розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 11 березня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького РУЮ Тернопільської області, є батьками [PERSON] [INFO]. Встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені сторони проживаєть окремо один від одного та у кожного з них свій бюджет, спільного господарства неведуть . Дочка проживає разом з матірю та знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Домовленості між батьками щодо визначення способу виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач проживає в сільській місцевості, будучи працездатним, у суда відсутні відомості стосовно його працевлаштування. Як вбачається з показів позивачки, за період часу з 2007 року по теперішній час відносини відповідач з донькою не підтримує. При цьому відповідач відсторонився від виховання доньки, матеріального утримання. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та матеріальне становище відповідача, відсутність у останнього постійного місця роботи та заробітку, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 398,10 гривень щомісячно на дитину, саме такий мінімальний розмір буде достатнім для утримання дочки, враховуючи всі обставини [PERSON], в змозі їх виплачувати. При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 13 липня 2015 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

Outcome: approved