Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій уточнюючі позовні вимоги просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначити її опікуном над [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначила, що 27.06.2008 відповідач [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб від якого народилися діти [PERSON], [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, та з цього часу малолітні діти відповідача проживали з ним. Після смерті жінки відповідач почав зловживати спиртними напоями, наркотичними речовинами, перестав належним чином виховувати дітей та приділяти їм належну увагу. Позивач по справі є рідною сестрою відповідача, і на теперішній час виховує його дітей, які залишились без нагляду. Для цього 02.07.2018 відповідач надав їй довіреність на оформлення соціальної допомоги дітям та оформив у нотаріуса заяву, відповідно до якої дозволив своїм дітям проживати в сім'ї позивача. Зважаючи на те, що відповідач кожен день вживає алкогольні напої, також перебуває в стані наркотичного сп'яніння, ніде не працює, не доглядає за дітьми, не цікавиться їх успіхами в навчанні, станом їх здоров'я, не займається загальним розвитком, відповідач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, так як на даний час вона піклується про дітей, та виховує їх в своїй родині, як рідних. Присутні в судовому засіданні позивач та представники третіх осіб органу опіки та піклування Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, підтримали позовні вимоги позивача та просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Покровської районної у місті Кривому Розі ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи по суті, надав відзив, відповідно до якого визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, та просив їх задовольнити (а.с.52). Відповідно до ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], про що свідчать копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16) та серії [NUMBER] (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14), мати дітей [PERSON], дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.13), [INFO], померла. Позивач по справі є рідною сестрою відповідача, про що свідчить копія довідки про укладення шлюбу від 24.10.2005 (а.с.17), копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.18), копія свідоцтва про народження від 27.04.1972 (а.с.19), копія свідоцтва про укладення шлюбу від 05.08.1995 (а.с.20). В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач кожен день вживає алкогольні напої, також перебуває в стані наркотичного сп'яніння, ніде не працює, не доглядає за дітьми, не цікавиться їх успіхами в навчанні, станом їх здоров'я, не займається загальним розвитком, відповідач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, так як на даний час вона піклується про дітей, та виховує їх в своїй родині, як рідних, зазначені доводи позивача підтверджуються актом депутата Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 21.09.2018 (а.с. 21), актом, складеним сусідами позивача, про те, що малолітні діти [PERSON], та [PERSON] з 01.06.2018 та по теперішній час, проживають разом із позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до довідки № 222 від 01.10.2018, виданої директором КЗОШ І-ІІІ ступенів № 121, відповідач [PERSON] не відвідує батьківські збори, заняття батьківського всеобучу, не приймає участі у вихованні дитини [PERSON] (а.с.23). Відповідно до довідок № 223, 224 від 01.10.2018, виданих директором КЗОШ І-ІІІ ступенів № 121, відповідач [PERSON] не відвідує батьківські збори, заняття батьківського всеобучу, не приймає участі у вихованні дитини [PERSON], замість нього на всіх батьківських зборах та святах була присутня [PERSON] (а.с.24,25). Як видно із копії заяви [PERSON], яка засвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маховською С.Л. (а.с. 27), відповідач надав повноваження [PERSON], вирішувати усі питання, які будуть стосуватися його дітей, які можуть виникнути під час їх перебування в сім'ї [PERSON], у тому числі, але не обмежуючись самостійно на свій розсуд на користь його дітей вирішувати усі фінансові, матеріальні, моральні питання, а також питання лікування, харчування та інше. Відповідно до довіреності виданої [PERSON] на ім'я [PERSON], (а.с. 28), останній довірив [PERSON] оформити за нього в управлінні соціального захисту населення криворізької РДА та в Криворізькому Північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відповідну документацію, щодо нарахування будь-яких виплат його неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною другою та третьою статті 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини та при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВС України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 150 Сімейного Кодексу України, передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідача, але він свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх належними умовами для навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема не бере участі у забезпеченні доньок необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Позбавлення батьківських прав відповідача необхідне для забезпечення дітям повноцінного сімейного оточення, догляду, визначення їм відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про організацію забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правового статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до висновку № 7 Рада опіки та піклування при Виконавчому комітеті Веселівської сільської ради від 30.10.2018 (а.с. 43), вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] Також позивач просить призначити її опікуном дітям та стягнути аліменти з відповідача. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (стаття 59 ЦК України). Статтею 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як видно зі статті 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. З матеріалів справи видно, що відповідно до висновку Служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради від 06.11.2018 (а.с.42), враховуючи надані [PERSON] документи (а.с. 29, 45-47), служба у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради вважає, що [PERSON], може виконувати обов'язки опікуна над дитиною сиротою або дитиною позбавленою батьківського піклування. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені позивачем обставини, визнання відповідачем позову, зібрані у справі докази, їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його доньок [PERSON] та [PERSON], про призначення над дітьми опікуна та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 352,40 гривень, а інша частина в розмірі 352,40 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 гривень, а інша частина судового збору на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved