Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказав, що 02.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», позивачем по справі, та [PERSON], відповідачем по справі, було укладено кредитний договір № 2190.08.02.2293. Відповідно до п.1.1.кредитного договору банк зобов'язується надати у власність позичальникові - відповідачу по справі грошові кошти в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними та комісії. Відповідно до умов п.п.2.1 кредитного договору розмір кредиту станом на момент укладання договору складав 76 400,0 грн.. датою остаточного повернення кредиту сторонами погоджено 01.12.2017 року. Відповідно до п.2.2. кредитного договору кредитні кошти надавалися позичальнику для оплати за договором купівлі продажу транспортного засобу, укладеного між позичальником та ІП «Центр Автокраїна». Відповідно до п.п.2.6 кредитного договору, для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичальнику позичковий рахунок № 22035000500501. Відповідно до п.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором. Згідно цього ж пункту договору сторонами було погоджено щомісячний графік повернення суми кредиту. Відповідно до п.4.3.кредитного договору. Повернення кредиту може здійснюватись шляхом безготівкових перерахунків або внесення готівки в касу банку. Відповідно до п.3.3 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по ерудиту за методом «факс/360» ( фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році) з моменту видачі кредиту. За користування кредитними коштами позичальник відповідно до п. 3.2. кредитного договору зобовязувався сплачувати на користь банку проценти в розмірі 15.49 % річних. Відповідно до п.3.4.кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який нараховані проценти. Боржник частково виконав зобовязання за укладеним кредитним договором.. Проте з 04.08.2014 року перестав сплачувати кредит та проценти за його користування. Відповідно до п.5.1.кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2. цього договору, але не менше десяти гривень за кожен день прострочення. Станом на 29.05.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором № 2190.08.02.2293 від 02.12.2013 року за відповідачем складає 69 132, 60 грн., з яких : - Неповернута сума кредиту складає 64 521, 32 грн.; - сума заборгованості за відсотками складає 2 609,87 грн.; - нарахована пеня складає 2 001,41 грн.. Досудова вимога позивача залишена відповідачем без уваги. Просить стягнути відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2190.08.02.2293 від 02.12.2013 року в сумі 69 132,60 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 001,41 грн.. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності [PERSON] ( а.с. 25,26) не зявився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти прийняття судом рішення в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з"явився повторно, про причини неявки суд не повідомив. Належним чином повідомлялись про слухання справи, про що свідчать копії повісток (а.с. 20,21), поштові повідомлення, направлені за місцем проживання відповідача повернулись з позначкою за закінченням строку зберігання, що суд розцінює як небажання відповідача отримувати повістки та з'являтись до суду. Зі згоди представника позивача суд ухвалив слухати справу у порядку заочного провадження. Дослідив матеріали справи суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 2190.08.02.2293 від 02.12.2013 року на підставі якого відповідачеві було надано кредит у сумі 76 400,0 грн., на строк до 01.12.2017 року. Мета кредитування здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі продажу транспортного засобу, укладеному між відповідачем та ІП « Центр- Автокраїна» ( а.с. 12- 14). Умови договору узгоджені між сторонами, про що свідчать підписи сторін на договорі. Відповідач [PERSON] порушував порядок та строки сплати повернення кредиту, передбаченого умовами угоди № 2190.08.02.2293 від 02.12.2013 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2190.08.02.2293 від 02.12.2013 року станом на 21.05.2015 року заборгованість [PERSON] складає 67 131,19 грн.( а.с. 15), розрахунок пені складає 2 001,41 грн.( а.с. 16)., а всого на сумі 69 132,60 грн.. Позивач намагався врегулювати спір до судового розгляду ( а.с.10), що залишилось без уваги з боку відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 692, 0 грн.( а.с.1). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином, згідно з умовами договору, вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Тобто суд прийшов до висновку, що вимоги позивача основані на умовах кредитного договору № 2190.08.02.2293 від 02.12.2013 року та діючого законодавства, тому є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved