Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить: стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення донькою 23 років чи закінчення навчання; стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати у розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно з договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення дочкою 23 років. В обґрунтування позову покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилась дочка [PERSON], яка після розірвання шлюбу проживає із позивачем. До досягнення нею повноліття з відповідача стягувались аліменти за рішенням суду. З 01.09.2016 дочка навчається на денній формі навчання у відокремленому структурному підрозділі Технологічний коледж Національного університету «Львівська політехніка», у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що коштів позивача не достатньо на утримання дочки, остання не працює, однак, кошти на її утримання необхідні; при цьому, враховуючи можливість відповідача надати матеріальну допомогу, адже такий отримує мінливий дохід. Просить у відповідності до ст. ст. 199 СК України задовольнити таку позовну вимогу. Разом зі тим, оскільки освітні послуги дочки є платними, просить стягувати з батька додаткові витрати, у звязку із наявністю такої особливої обставини у відповідності до ст. 185 СК України. \~ \~ \~ \~23 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов, який містить заперечення на позов. Покликається на те, що на утриманні має двох неповнолітніх дітей за якими здійснює догляд дружина, а відтак вона не працює; здійснює оплату житлово-комунальних послуг за житлове приміщення у якому проживає разом із сімєю, отримує мінливий дохід, має заборгованість по сплаті аліментів на спільну дитину сторін у розмірі 23000,00 грн. всі ці обставини ускладнюють матеріальне становище, у звязку із чим не може надати матеріальну допомогу на дочку. 08 листопада 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні сторона позивача підтримала позов та просить такий задовольнити. У судовому засіданні відповідач заперечив проти частини позову щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 2000,00 грн з урахуванням обставин викладених у відзиві, щодо іншої частини позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, що у сторін за час шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO] /арк. спр. 8/. Дочка разом із матірю зареєстровані та проживають за адресою Львівська область, Перемишлянський район, село Підмонастир, вулиця Лесі Українки, будинок № 36 / арк. спр. 10/. [PERSON] є студенткою денної форми навчання за спеціальністю «Дизайн» відокремленому структурному підрозділі Технологічний коледж Національного університету «Львівська політехніка». Закінчення навчання у лютому 2020 року. Дані обставини встановлені із договору про надання освітніх послуг навчального закладу /арк. спр. 9/. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обовязку батьків утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини 1 статті 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаних норм дає підставу для висновку, що батьки зобовязані утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися та у звязку із цим потребує матеріальної допомоги. Повертаючись до матеріалів справи, суд установив, що відповідач отримує мінливий дохід, про що стверджував відповідач у відзиві та у судовому засіданні, а тому приймається судом до уваги. Разом із тим, на утриманні відповідача від шлюбних відносин із [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей: Віра, [INFO] та Даниїл, [INFO] Всі разом проживають за адресою місто Львів, вулиця Ярославенка,43/3. Таким чином, суд прийшов висновку, що у відповідача є мінливий дохід, а відтак є можливість надання матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання. З цього питання суд приймає аргументи позивача, адже вказана умова підтверджена належним доказом. З тих же підстав, суд відхиляє аргументи відповідача, який вказував про відсутність можливості надання матеріальної допомоги, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, адже такі обставини жодним чином не впливають на виконання обовязку батька утримувати дитину, яка прожовує навчання. Таким чином, щодо наявності умови можливості надання матеріальної допомоги, у відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України, суд приходить висновку, що у відповідача є наявною така можливість. Щодо визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд прийшов наступного. Суд відмічає, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, які проживають разом із ним у квартирі, що належить відповідачу на праві власності / арк. спр. 35/. Попри те, у відповідача наявна заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки сторін у розмірі 17694,50 грн, що підтверджено довідкою органу державної виконавчої служби від 14.01.2019. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Окрім цього, відповідно до\~ст. 182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка навчається, матеріальне становище відповідача, який отримує мінливий дохід, його задовільний стан здоровя, оскільки будь-яких доказів протилежного не подано суду, наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей та нерухомого майна на праві власності, однак існування таких підстав не звільняють відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, а є підставами при визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати у розмірі 1000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2018 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Таким чином, суд враховує аргументи позивача щодо визначення розміру аліментів на дитину, яка продовжує навчання у твердій грошові сумі , адже це право особи, яка звернулась із позовом до суду про стягнення аліментів, однак щодо розміру, суд визначає розмір з урахування положень ст. 182 СК України. Разом зі тим, суд відхиляє аргументи відповідача щодо відмови у стягненні аліментів на дитину, яка навчається у звязку з наявності щомісячних плат за житлово-комунальні послуги, утримання дружини, яка здійснює догляд за дітьми, адже жодним чином не підтверджено доказами у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину ,суд прийшов наступного. Суд установив, що дочка отримує освітні послуги за які необхідно здійснювати оплату на загальну суму 24150,00грн, з розрахунку 6900,00 грн за навчальний рік, а 3450,00 грн за навчальний семестр. Дані обставини підтверджено договором про надання освітніх послуг /арк. спр.9/. Відповідно до\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року\~до передбаченої\~ст.\~185\~СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що у позивача наявні додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, зокрема здійснення оплати за навчання дитини; факт наявності таких витрат, позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені позивачу на утримання дитини у формі аліментів, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача, який не заперечив проти такої вимоги, на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно з договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат підлягають захисту шляхом задоволення позову частково. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. Суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статтях 182, 191, 199-200, Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка у поданому позові. У відповідності до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про зміну розміру аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 1409,60 грн судового збору в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved