Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка 01 березня 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 25 липня 2009 року, який на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року, розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, крім того, позивачка зазнає значних додаткових витрат на утримання дитини, в яких відповідач не приймає участі. На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування позовної заяви позивачка просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~300,00 грн. та додаткові витрати на утримання дитини в сумі 5\~994,50 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі (а.с.46). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Вимоги позову частково визнав, а саме: в частині стягнення аліментів та їх розміру. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину зазначив, що заперечує у повному обсязі в задоволенні цих вимог (а.с.45). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с.3,7-8). Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Малолітній [PERSON] відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №40» (а.с.9). Відповідно до договору №151215-ХНА від 15.12.2015 року [PERSON] відвідував спортивну підготовку за програмою раннього розвитку «Еволюція». Вартість наданих послуг склала 4999,00 грн. (а.с.29-30). Згідно договору про надання послуг з футбольної підготовки за програмою раннього розвитку «Шлях чемпіона» від 01.02.2016 року дитина займалась тренуванням гри у футбол, вартість наданих послуг склала 6990,00 грн. (а.с.33-34). Сплата позивачкою вартості вищевказаних наданих послуг підтверджується квитанціями від 13.12.2015 року, 12.12.2015 року, 01.02.2016 року, 27.01.2016 року, на загальну суму 11\~989,00 грн. (а.с.27,28,31,32). У відповідності до ст. 27 Європейської конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.15, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. із подальшою індексацією відповідно до закону, на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов'язаний її матеріально утримувати. На підставі ст..367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми місячного платежу. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину суд виходить із такого. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із того, що в силу принципу рівності прав і обовязків батьків щодо участі у додаткових витратах на дитину, у судовому засіданні доводи позивачки щодо фактично понесених нею витрат на лікування дитини знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення із відповідача суми додаткових витрат витрачених нею на розвиток здібностей дитини в розмірі 50% від загальної суми витрат, що становить згідно наданих квитанцій (11\~989 грн. *50%= 5\~994,50 грн.), тобто 5\~994,50 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку із чим, із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 1\~280,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved