Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить у стягнути з відповідача на її користь 30 643,61 доларів США, що еквівалентно 475 767,84 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що у 06.03.2013 року між нею та ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є позивач було укладено договір банківського вкладу № ДФ-046639. На підставі даного договору нею було передано відповідачу 18 170,09 доларів США строком до 08.09.2014 року. 31.07.2014 року та 05.09.2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків. Однак, відповідач не повернув належних їй коштів. В зв'язку із чим просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу. Позивач подав до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи , а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. У наданих суду письмових запереченнях на позов зазначив, що 27.11.2014 року на підставі постанови № 745 Правлінням національного банку України прийнято рішення про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк». 27.02.2015 року прийнято Рішення № 43 про початок процедури ліквідації ПАТ «БГ Банк». Відповідно до п.2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Для виконання зобов'язань перед фізичними особами за договорами банківського вкладу, при виведені неплатоспроможності банків з ринку та ліквідації банків, передбачений спеціальний порядок, який встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 06.03.2015 р. опубліковано оголошення про ліквідацію ПАТ «БГ Банк» та початок здійснення виплат вкладникам через установу банку - агента Фонду, а саме ПАТ «Укрінбанк». При цьому кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду. На підставі заявлених вимог кредиторів банку уповноважена особа Фонду складає реєстр вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відтак, вищевказаний порядок є єдиним можливим способом задоволення вимог кредиторів банку. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є позивач 06.03.2013 року було укладено договір банківського вкладу № ДФ-046639, відповідно до якого позивач передав відповідачу суму 17 170,09 доларів США. За умовами договору відповідач брав на себе зобов'язання на вимогу вкладника повернути позивачу вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти. Із виписки про рух коштів по рахунку позивача з 01.09.2014 р. по 20.11.2014 р. вбачається, що вихідний залишок становить 30 643, 61 доларів США. 31.07.2014 та 23.10.2014 року позивач звернулась із заявою про повернення їй депозиту. Однак, незважаючи на вимогу позивача відповідач зобов'язання не виконав та не повернув позивачу суму вкладу в розмірі 18 170,09 доларів США та 12 473,52 долари США процентів. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). З огляду на наведене, суд приходить до висновку, відповідач не повернувши позивачу належну їй суму, не виконав взятих за договором зобов'язань, відтак, з нього слід стягнути суму внесеного вкладу в розмірі 18 170,09 доларів США та 12 473,52 долари США процентів, а тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 3654 грн. судовго збору. Покликання представника відповідача на тимчасову адміністрацію банку та спеціальний порядок повернення коштів, який встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу для відмови в позові, суд не приймає до уваги, оскільки гранична сума яку відшкодовує Фонд гарантування вкладів становить 200 000 грн., а вклад позивача значно перевищує зазначену суму, а тому порушене право підлягає судовому захисту. На підставі ст. 526, 610, 625, 1060, Цивільного кодексу України та

Outcome: approved