Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 17 червня 2016 року Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 55. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, спільне життя не склалось, шлюбні відносини між подружжям фактично припинились, проживають вони окремо та спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з позивачкою. Збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивачки. Примирення подружжя неможливе. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] просить суд розірвати шлюб, дочку залишити на її утриманні та стягнути з відповідача судовий збір на її користь. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце проведення судового розгялду були повідомлені належним чином, направили до суду заяви, в яких просили провести розгляд справи у їх відсутність, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, відповідач [PERSON] позов визнав та просив не стягувати з нього судовий збір у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прйияне судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON], дошлюбне прізвище якої - [PERSON], та відповідач [PERSON] 17 червня 2016 року уклали шлюб, зареєстрований Дубровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 55, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та на утримання якої з відповідача стягуються аліменти, що встановлено з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), довідки Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області від 27.03.2018 року № 81 про склад сім"ї (а.с.9), довідки Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 29.05.2018 року № 691 про склад сім"ї (а.с.21), копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 13.04.2017 року справа № 365/188/17 (а.с.10-11). В силу ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що мають істотне значення, а тому суд вважає за необхідне шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвати та після розірвання шлюбу дочку залишити на утриманні позивачки. Суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 352,40 гривень. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне на підставі ст. 142 ЦПК України повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову - 352,40 гривень.

Outcome: approved