Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, свої вимоги обґрунтовуючи наступним. Позивач є дружиною власника [ADDRESS] - [PERSON], який помер [INFO]. В спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] син позивача. Зі слів позивача, відповідач [PERSON] із 1987 р. перебував на військовій службі у збройних сила СРСР та (зі слів позивача) був направлений на військову службу до РФ. Тому просить суд зняти із реєстрації свого сина - відповідача [PERSON], так як (зі слів позивача) із 2008 р. він не мешкає у квартирі та заважає їй приватизувати. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному об'ємі. Відповідач у судове засідання не з'явився зважаючи на те, що він перебуває на території іншої держави. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення, дослідивши усі матеріали справи суд визнає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як з'ясував суд, 22.06.1981 р. чоловік позивача [PERSON] отримав на сім'ю з 4 осіб - позивача, відповідача, себе та доньку - [PERSON], яка мешкає у Росії [ADDRESS]. При цьому, [INFO]. [PERSON] помер, і зареєстрованими є тільки позивач ат відповідач [PERSON] У відповідності до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як з'ясував суд, приблизно із 1987 р., з часу закінчення навчального закладу Збройних сил СРСР (на той час) постійно мешкає та проходить службу у Заполяр`ї РФ, тобто на території країни - агресора по відношенню до України. При цьому лише у 2008 р. позивач в останнє бачила свого сина - відповідача у м. Москва при пересадці у літак до іншого міста у РФ. Згідно ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім членом сім'ї наймача зберігається право користування жилим приміщенням протягом 6 місяців. Ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання понад 28 р. без поважних причин відсутній. Судовий збір підлягає стягненню із позивача [PERSON] на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved