Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 29.05.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки та будинку в СТ «урочище Товста». Позивач є спадкоємцем першої черги , у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька. 30.05.2016 року позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку №21, площею 0,0571 га, що розташована в СТ «Урочище Товста» та було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на садовий будинок №21, що знаходиться на вказаній ділянці, через відсутність документу, що посвідчує право власності на садовий будинок. Позивач просить суд визнати за нею право власності на садовий будинок №21 в СТ «Урочище Товста» в порядку спадкування після померлого 29.05.2015 року [PERSON] Представник позивача за договором, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач направив суду лист де просить проводити розгляд даної справи за відсутності його представника, позов визнали. Третя особа по справі не направила в судове свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали суду лист де просили проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 29.05.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.8). Встановлено, що за час життя померлий був членом садового товариства «Урочище «Товста», мав земельну ділянку для садівництва та садовий будинок. Встановленим є те, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оформила правовстановлюючі документи на спадкове майно, проте позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок №21 в СТ «Урочище «Товста» через відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на цей садовий будинок. Дане підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.14). Встановленим є те, що позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.05.2016 року на земельну ділянку площею 0,0571 га №21, цільове призначення : для колективного садівництва, знаходиться на території м. Біла Церква , садове товариство «Урочище «Товста . Тобто будинок №21 знаходиться на земельній ділянці, власником якої є позивач (а.с.12). При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, але оформити свої спадкові права на нерухоме майно в повній мірі вона не має можливості, отримала відмову нотаріуса. Однак, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства , що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуально них (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року, документом , який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків , садових. Дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складний за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №868 від 17.10.2013 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Згідно п.3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна , затвердженої наказом Міністерства юстиції України №127 від 24.05.2001 року , не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Так, згідно Технічного паспорту на садовий будинок №21 в СТ «Урочище «Товаста» вказаний будинок 1980 року побудови, а згідно довідки СТ «Урочище «Товаста» від 29.07.2016 року позивач є членом СТ і за нею закріплена земельна ділянка площею 0,0571 га на якій розташований будинок, побудований в 1980 році на території СТ «Урочище «Товста». Заборгованості по внескам не має. Так, надана суду довідка за підписом голови правління СТ «Урочище «Товста» оцінюється в сукупності з іншими доказами такими, як технічний паспорт, документами в підтвердження права власності на земельну ділянку в СТ «Урочище «Товста» на якій спадкодавцем [PERSON] в 1980 р. було збудовано садовий будинок. В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»зазначається, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Оскільки спадкодавцем [PERSON] повністю внесено пайовий та членські внески за спірний садовий будинок, то він став його власником, та вказаний садовий будинок входить до складу спадщини. З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно після померлого 29.05.2015 року [PERSON], батька позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved