Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] є власником житла та споживачем комунальних послуг з водопостачання та водовідведення в [ADDRESS], однак своєчасно плату за спожиті послуги вона не вносить, внаслідок чого за період з 01.04.2014 року ро 14.03.2017 рік виникла заборгованість, яка складає 2298,08 коп.Тому просить стягнути з останньої вищезазначену суму боргу, а також судовий збір в сумі 1600 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки до суду в сумі 630,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 42). Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про виклик в судове засідання, опубліковане в газеті «Урядовий Кур`єр» № 160 від 30.08.2017 року (а.с. 44-47 ). Отже, відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів, про що не заперечує представник позивача. Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що позивачем із відповідачкою договір про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення не укладався. В липні, вересні та жовтні 2014 року останньою було сплачено за спожиту воду 709 грн., в травні 2015 року 336, 80 грн., що вбачається із розрахунку заборгованості по особовому рахунку [PERSON] (а.с.5). Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах від 30.10.2013 року та 20.04.2016 року у справах № 6-59цс13 та 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Держреєстру речових прав на нерухоме майно № 82209309 від 10.03.2017 року, (а.с. 13). Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Як вбачається із матеріалів справи, згідно особового рахунку № 2706, [PERSON] за місцем свого проживання в [INFO] не здійснювала в повному обсязі оплату за комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.04.2014 по 14.03.2017 виникла заборгованість в сумі \~2298,08 грн. (а.с.5). Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, щоспоживач зобов`язаний оплачувати послуги своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивачем надані докази, які підтверджують порушення з боку [PERSON] і відповідачкою вони не спростовані. Отже, враховуючи вищевказане, позовні вимоги Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства»підлягають задоволенню і з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за спожиті послуги постачання холодної води та водовідведення в сумі 2298,08 грн., а також судові витати в сумі 2230 грн. 00 коп., сплачені при подачі позову до суду та пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки (а.с. 2,3, 43), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved