Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення часток у спільному майні подружжя та визнання права власності на частину майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У своєму позові позивач вказала, що 17. 02. 1990 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрованим відділом РАЦС Ленінського району за актовим записом № 71. Під час шлюбу вони за спільні кошти з сімейного бюджету придбали житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі продажу за згодою сторін був зареєстрований на чоловіка позивача у одиниці 15 квітня 1997 року. 29 липня 2004 року між ними було розірвано вищезазначений шлюб за рішенням суду, що підтверджується свідоцтвом виданим Заводським відділом РАЦС ЗМУЮ, актовий запис №138 . При розірванні шлюбу питання виділу частки позивача у вигляді долі 1/2 частини житлового будинку не ставився, тому що позивач проживала та проживає в цьому будинку і її права на житло чоловіком визнавалися як співвласника. Після розірвання шлюбу, колишній чоловік позивача - [PERSON] отримав державний акт на право власності на усю земельну ділянку що розташований за адресою: [ADDRESS] на своє ім'я у зв'язку з тим, що правовий документ на житловий будинок був зареєстрований на нього. В зв'язку з цим позивач вважала, що земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], також є об'єктом спільної сумісної власності. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля споруда, що є спільно сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівля споруди між подружжям, яка не мала право власності або користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки право власності у спільному майні будинку, будівлі споруди у відповідності ст.. 120 ЗК, 377 ЦК України. Частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] була набута позивачем під час шлюбу з [PERSON], що є спільною сумісною власністю, що відповідно зі ст. 368 ч. 3 ЦК України та складається з 1/2 частини житлового будинку. 09 лютого 2014року колишній чоловік позивача помер. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] за консультацією, що до отримання їх дитиною - [PERSON] спадщини після смерті батька з'ясувалася, що моя частка не видільна, а нотаріусом мені роз'яснено, що такі питання в даному випадку вирішуються тільки в судовому порядку, тому позивач була вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Таким чином, позивач вважає, що має право на 1/2 частину житлового будинку,та маю право на визнання за собою права власності на 1/2 частину земельної ділянки, що призначена для обслуговування зазначеного житлового будинку відповідно до ст. 120 ЗК,377 ЦК України. У своєму позові позивач просить провести розділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею на 1/2 частину житлового будинку літ «Г-2» загальною площею 177,4 кв.м, житловою площею 52,6 кв.м, по [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 0644 га кадастровий номер 2310100000:02:025:0103, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений своєчасно про місце та дату розгляду справи, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі,суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі ( свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]), який укладено 17.02.1990 року і зареєстрований Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя, шлюб між сторонами розірвано 29.07.2004 року. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом РАЦС Ленінського району м. Запоріжжя, сторони по справі мають сина - [PERSON]. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 15.04.1997 року [PERSON] купив житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 089022, виданий 05.09.2006 року Запорізькою міською радою, встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0644 га, кадастровий номер 2310100000:02:025:0103, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України: "У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 72 Сімейного Кодексу України: застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя", до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно із статтею 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.74 СК України якщо чоловік та жінка проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 ч.1 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Таким чином, позивач має право на 1/2 частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], оскільки це майно придбане під час їх шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і тому воно підлягає розділу. Тому, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування та докази і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved