Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 16 вересня 1999 року на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» він уклав договір купівлі - продажу житлового будинку, відповідно до якого відповідач продав йому домоволодіння за адресою : [ADDRESS], який потім було зареєстровано в Березанській філії ММБТІ. Посилаючись на те , що в даний час він не може зареєструвати вищезазначений договір в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, оскільки договір не посвідчений ноторіально, позивач просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений 16.09.1999 року між ним та відповідачем, посвідчений товарною біржею «Нерухомість-Миколаїв» дійсним та визнати за ним право власності на цей будинок. В судовому засідані позивач свої позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладенні в позові. Відповідач в судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача - Товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв» в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З Договору купівлі - продажу нерухомого майна від 16 вересня 1999 року, укладеного на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7) Те, що позивач є власником житлового будику за адресою [ADDRESS] підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального жилого фонду Бюро технічної інвентирізайії, інвентарний номер № 5472, реєстровий номер 124 (а.с.8-12). Враховуючі, що спірні правовідносини виникли у вересні 1999р., для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963р., який був чинний на момент виникнення даних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін являється громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору( ст. 47 цього Кодексу) З договору купівлі - продажу житлового будинку, укладеного 16.09.1999р. між [PERSON] та [PERSON], який посвідчено Товарною біржою «Нерухомість-Миколаїв» вбачається, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і, що відбулось повне виконання договору, про що свідчить реєстрація права власності на будинок у БТІ(а.с.7) Відповідно ч.2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З рішення №25 Виконавчого комітету Коблівської сільскої ради Березанського району Миколаївської області від 20.03.2000р. вбачається, що адреса домоволодіння була змінена з [ADDRESS](а.с.19) Оскільки, судом встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] і вудбулось повне виконання договору , що підтверджуеться письмовими доказами і, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення, то суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі. Частина перша ст. 328 ЦК України передбачає набуття права власності на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. На підставі ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963р.), ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved