Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за законом посилаючись на те, що помер її чоловік [PERSON] 17.06.1982 року мати покійного чоловіка [PERSON] склала заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла своєму синові [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Забілоччя по вул. Голіївка,82 Радомишльського району, яку фактично успадкував, але не оформив чоловік позивачки [PERSON] Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги просив задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯС №194458 від 19.11.1978 року, батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] склала заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] 12.11.1983 року в селі Забілоччя, Радомишльського району померла у віці 70 років [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина , до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Забілоччя по вул. Голіївка,82 Радомишльського району, яку фактично успадкував, але не оформив чоловік позивачки [PERSON], що стверджується довідкою виконавчого комітету Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 320 від 04.08.2014 року. З копії свідоцтва про смерть серії І-БК №305342, виданого Відділом ДРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві слідує, що 18.05.2014 року помер чоловік позивачки [PERSON] Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.8). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №1/2014 щодо майна померлого 18.05.2014 року [PERSON], розпочатої 16.08.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], судом встановлено, що позивач [PERSON] 16.08.2014 року звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Дочка спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] 16 серпня 2014 року подали заяви про відмову від спадщини (а.с.12, 16). У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлого [PERSON] на спадкове нерухоме майно: житловий будинок № 82 в с. Забілоччя Радомишльського району, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2015 року (а.с.14). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved