Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зняття арешту з майна, при цьому зазначає, що 03 червня 1997 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20. Єдиним спадкоємцем спадкового майна є позивач. Для отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до Прилуцької міської державної нотаріальної контори Чернігівської області, де йому повідомили, що на нерухоме майно, яке за життя належало [PERSON] накладено арешт. Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна виявлено обтяження: арешт зареєстрований Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 03.05.2006, накладено 30.09.1958, номер запису про обтяження: 3164808; підстава : повідомлення б/н 30.09.1958, Прилуцький мельзавод №11; об»єкт обтяження: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20, власники [PERSON], [PERSON]. Позивач вважає, що накладений арешт на будинок перешкоджає реалізувати його право на отримання спадщини, тому він звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить зняти арешт з будинку, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20. В судове засідання позивач та її представник не з»явилися, але попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, щодо результатів розгляду справи посилається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного: 03 червня 1997 року [PERSON] помер в м.Прилуках, Чернігівської області (а.с.6). Відповідно до договору дарування від 30 грудня 1987 року [PERSON] подарував [PERSON] 1 / 2 частину житлового будинку, що знаходиться в м.Прилуки, вул.Пархоменка, буд.20(а.с.4-5). Відповідно до листа Прилуцької міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 12.05.2016 року №1384/01-16, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1 / 2 частину житлового будинку, що знаходиться в м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20, у зв»язу з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна щодо суб»єкта та об»єкта нерухомого майна виявлено обтяження: арешт зареєстрований Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 03.05.2006, накладено 30.09.1958, номер запису про обтяження: 3164808; підстава : повідомлення б/н 30.09.1958, Прилуцький мельзавод №11; об»єкт обтяження: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20, власники [PERSON], [PERSON](а.с.7) 11 липня 2016 року Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на ім»я [PERSON] направлено лист № 05-40 /7954, в якому останнього повідомлялося про те, що за результатами перевірки журналів вхідної кореспонденції за 2013-2016 роки, алфавітних книг виконавчих проваджень відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції за 2011-2015 роки (зберігаються 5 років) встановлено, що станом на 11.06.2016 виконавчі документи боржником по яким є [PERSON] на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не перебувають. (а.с.8) Відповідно до повідомлення від 01.08.2016 року на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області станом на 01.08.2016 року відкритих виконавчих проваджень на [PERSON] не перебуває(а.с.21). Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Виходячи з вище викладеного суд вважає, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна містяться відомості про арешт (архівний запис) на будинок за адресою : Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20, власником значиться [PERSON], [PERSON], підстава обтяження : повідомлення, б/н, 30.09.1958, Прилуцький мельзавод №11, об»єкт обтяження: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20, власники [PERSON], [PERSON], станом на 01.08.2016 року відсутні виконавчі провадження на [PERSON] на виконанні в державній службі та жодних підстав для продовження арешту вищевказаного майна немає, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право спадкоємця, щодо розпорядження спадковим майном підлягають поновленню, шляхом зняття арешту із нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Олександра Івахненка (Пархоменка), буд.20.

Outcome: approved