Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем вона в шлюбі не перебуває, але має від нього малолітнього сина [PERSON],[INFO],який проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, за 3 роки жодного разу не навідався до дитини, хоча обіцяв надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому позивач і звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки знаходиться на лікуванні в лікарні, вимоги підтримує (а.с.15). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, згідно відміток поштара за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ст.74 ЦПК України судові повістки фізичним особам надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач зареєстрований в с.Рябушки Лебединського району Сумської області, що підтверджується довідкою Лебединського МС УДМС України в Сумській області за №2317/24 від 16.09.2014 року (а.с.9), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.74,77 ЦПК України, суд вважає, судову повістку про час і місце розгляду справи такою, що доставлена, а отже відповідач повідомлений належним чином. Враховуючи заяву позивача (а.с.15), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, без участі позивача та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, постановивши рішення про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження(а.с.3), згідно якого батьками записані: [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки виконкому Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №265 від 10.09.2014 року малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.6), а отже перебуває на утриманні позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що будь-яких інших даних чи заперечень стосовно позову від відповідача не надано, суд вважає за можливе покласти в основу рішення обставини зазначені позивачем в позовних вимогах, а саме те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча обіцяв її надавати. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи матеріальне становище позивача, на утриманні якої та разом з нею проживає дитина, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно на утримання дитини до її повноліття. Крім того, суд, відповідно до ст.88 ЦПК Укриїни, при ухваленні рішення вирішує питання судових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., оскільки згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved