Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] (в інтересах якої діє адвокат Кісіль Р.-В.В.) звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №143. У даному шлюбі дітей у сторін не має. Впродовж кількох останніх років спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з питань ведення спільного господарства, між ними часто виникають сварки, а тому збереження сім`ї стало неможливим. Впродовж декількох років вони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально. Відповідач заперечує проти добровільного та договірного припинення шлюбних відносин, через що позивачка змушена звернутись до суду. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак 15.10.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, просить задоврльнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього 27.10.2020 року на адресу суду надійшла заява з копією довідки серії 12 ААБ № 340283, про те що він являється інвалідом ІІ групи, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнає, просить його задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 04.09.2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі ДРАЦС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 143, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14.10.2014 року, яке знаходиться в матеріалах справи. В шлюбі у сторін діней не має. Подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин; шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам сторін. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб. У відповідності з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 840.80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1752800128.1 від 30.06.2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Як вбачаєтьсяз копії довідки серії 12 ААБ № 340283, то відповідач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи. Згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач визнав позов, а тому з нього підлягає до стягнення в користь позивачки 50% сплаченого нею судового збору в розмірі 420,40 грн., однак оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, то такий компенсується за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved