Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. ТОВ «Дата [PERSON]» зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання грошових коштів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 08 грудня 2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача, за договором № 500401596 від 10 серпня 2013 року позичальником згідно якого є відповідач. 10 серпня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", та [PERSON], уклали кредитний договір № 500401596. Відповідно до умов договору, кредитор зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 40119,00 грн., у строк з 10 серпня 2013 року до 12 серпня 2016 року, а відповідач зобовязалась сплачувати платежі, встановлені договором. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 12 травня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 500401596 від 10 серпня 2013 року в сумі 78325,29 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 35282,59 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 11109,66 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом 29533,04 гривень; штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 2400 грн., на підставі цього позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором і судових витрат на розгляд справи. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу з подальшими змінами і доповненнями. 08 грудня 2014 року відповідно до Додаткової угоди № 2 від 08 грудня 2014 року до договору факторингу від 30 вересня 2014 року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються. Відповідно до п.п.1.1., 1.3. ТОВ «Дата [PERSON]» зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання грошових коштів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів 08 грудня 2014 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата [PERSON]» набуло статусу нового кредитора/стягувача, за договором № 500401596 від 10 серпня 2013 року позичальником згідно якого є [PERSON]. 10 серпня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500401596, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 40119,00 грн., строком до 12 серпня 2016 року а [PERSON] зобовязалася сплачувати платежі встановлені договором. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 12 травня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 500401596 від 10 серпня 2013 року в сумі 78325,29 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 35282,59 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 11109,66 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом 29533,04 гривень; штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 2400 грн. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державний збір з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,0 грн.

Outcome: approved