Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Європейський страховий союз» (ідентифікаційний код 33552636, місцезнаходження: 01030, м.Київ, вулиця Михайла Коцюбинського, будинок 6) в якому просить суд стягнути з нього на свою користь 3617.79грн заборгованості у формі 124.97грн трьох відсотків річних за період з 16.06.2015 року по 02.09.2015 року, 3492.82грн пені, а всього 3617.79грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що як вбачається з постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2014 року, 08.07.2014 року близько 19-00 години водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул.Н.Заводська в районі е/о №37 у м.Дніпропетровську, під час руху не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з попереду зупинившимися автомобілями ДЕУ д/нАЕ5149АК (водій [PERSON]С.), після чого продовжував некерований рух та скоїв наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER] (водій [PERSON]М.) та автомобіля [NUMBER] (водій [PERSON]М.), при цьому як зазначено в постанові суду під час ДТП зазначені вище автомобілі ( у т.ч. і автомобіль [NUMBER]) отримали механічні ушкодження. Крім того згідно зазначеної вище постанови суду винуватим в результаті ДТП визнано водія автомобіля [NUMBER] [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ДЕУ СЕНС д/н [NUMBER], позивач [PERSON] є власником цього автомобіля. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву та пояснення з яких вбачається, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином), при цьому не надав до суду свої заперечення проти позову. З урахуванням обставин справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі, на підставі наявних у ній даних і доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України, «джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів …». Згідно з ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія автомобіля БАЗ д/н [NUMBER] застрахована за полісом №АІ 3254551 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі за текстом поліс). Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що 26.11.2014 року та 28.11.2014 року відповідач сплатив на користь позивача кошти, на загальну суму 10699.61грн, хоча повинен був сплатити (з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року) загалом за вирахуванням франшизи у сумі 1000, 00 гривень 29946, 00 гривень, тобто недоплата складає 19246, 39 гривень: (29946, 00-10699, 61=19246, 39). Як вбачається з листа відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції від 09.09.2015 року №676/26, відповідач лише 03.09.2015 року сплатив як основну суму боргу 19246, 39 гривень, так і пеню, інфляційні втрати та 3% річних у сумі 10949, 01гривень. Згідно ст.611 ЦК України У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: …3) сплата неустойки. Згідно ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.36.5. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно розрахунку наданого позивачем, та не спростованого відповідачем за період з 15.05.2015 року по 02.09.2015 року сума пені (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за ставкою, яка діяла у період прострочення, та за кожен день прострочення) нарахована на суму 19246, 39 гривень, складає 3492, 82 гривень; сума 3% річних за період з 16.06.2015 року по 02.09.2015 року складає 124, 97 гривень, загалом ціна позову становить 3617, 79 гривень. Вирішуючи питання про правомірність нарахування пені та 3% річних суд, окрім наведених вище підстав, також виходить з наступного. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Проаналізувавши норми статей 524, 533535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобовязання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Саме до таких грошових зобовязань належить укладений договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму (розділ 4 полісу). Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі №АІ 3254551 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є грошовим зобовязанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Аналогічні правові висновки наведено в узагальненій судовій практиці розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування Верховного Суду України, а також в постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі №6-1003цс16, від 06.06.2012 року у справі 6-4цс12, тощо. Враховуючи представлені позивачем й досліджених судом докази, суд вважає за можливе задовольнити позов повністю. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved