Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державної Установи «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної Академії Медичних Наук України» про стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, відповідно до ст.44 КЗпП України, середнього заробітку за час затримки розрахунку, та компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням строків її виплати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 04.08.1989 р. по 11.02.2015 р. працювала у Державній установі «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України» на посадах молодшої медсестри по догляду за хворими відділення анестезіології і реанімації, сестри-господарки анестезіологічного відділення, що підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595, Постанови Президії Національної Академії наук України від 13.11.2014 р., № 11/4 Постанови Президії від 17.11.2014 р. № 18, Державна Установа «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України» був переміщений з території проведення АТО м. Донецьк, пр. Ленінський, 47 до м. Києва, вул. Героїв Севастополя, 30. На підставі Наказу від 18.06.2018 р. № 16-к «Про звільнення працівників ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України», на виконання наказу НАМН України від 20.11.2014 р. № 83 «Про переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. Гусака НАМН України», Наказу ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» від 09.12.2014 р. № 4 «Щодо переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» в м. Київ, її було звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з 11.02.2015 р. в зв`язку з її відмовою від переведення в іншу місцевість разом з установою. В порушення вимог ст. 47,116 КЗпП України відповідач не здійснив з нею розрахунок при звільненні. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року в сумі 6896 (шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн. 01 коп., заборгованість із заробітної плати за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року в загальній сумі 8178 (вісім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 87 коп., заборгованість із вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України, в загальній сумі 3367 (три тисячі триста шістдесят сім) грн. 77 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70883 (сімдесят тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 54 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 16665 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 98 коп. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, остання надала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Нестерова К.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням наданого нею відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 04.08.1989 р. по 11.02.2015 р. працювала у Державній установі «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України» на посадах молодшої медсестри по догляду за хворими відділення анестезіології і реанімації, сестри-господарки анестезіологічного відділення, що підтверджується записами у трудовій книжці. Наказом № 4 від 09.12.2014 року та наказом № 16-к від 18.06.2018 року позивачку звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від переведення в іншу місцевість з установою з 11.02.2015 року. З 17.11.2014 року ДУ «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» здійснював свою діяльність на території м. Києва. Позивач неодноразово зверталась до ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМИ України» з проханням видати їй довідку про заборгованість із заробітної плати, що передбачено ч. і ст.116 КЗпП України. Однак, довідку про заборгованість вона так і не отримала. В зв`язку з тим, що відповідач не надав довідку про заборгованість із заробітної плати, позивач отримала в пенсійному фонді Довідку про застраховану особу форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб», згідно даних якої за жовтень та листопад 2014 року відповідно їй нараховано заробітну плату: 4108,81 грн. та 2787,20 грн. Відомості про нараховану заробітну плату за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року в реєстрі відсутні. Сума заборгованості із заробітної плати з урахуванням вимог Постанови КМУ № 100 від 08,02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року становить 8178 (вісім тисяч сто сімдесят вісім) грн.87 коп. Згідно Форми ОК-5 [PERSON] була нарахована наступна заробітна плата: за жовтень 2014 року 4108,81 грн., за листопад 2014 року 2787,20 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 6896,01 грн. Розрахунок середньої заробітної плати здійснюється за два останні місяці, які обліковані ДУ «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України» до переміщення у м. Київ (згідно форми ОК-5), відповідно у жовтні 2014 року кількість планових робочих днів становить 23, а у листопаді 2014 року кількість планових робочих днів становить 20. Таким чином, за жовтень-листопад 2014 року загальна кількість планових робочих днів складає 43 дні. Таким чином, середній заробіток за жовтень-листопад 2014 року складає: 6896,01 грн. (загальна сума заборгованості):43 (загальна кількість планових робочих днів)=160,37 грн. за 1 робочий день. Розрахунок заборгованості за грудень 2014 року-лютий 2015 року розраховується за формулою: робочих днів у відповідному періоді множене на середньоденний заробіток, тобто: Розрахунок заборгованості за грудень 2014 складає: 23х160,37=3688,51 грн. Розрахунок заборгованості за січень 2015 року складає: 20х160,37 грн.=3207,40грн. Розрахунок заборгованості за лютий 2015 року (до дня звільнення, тобто до 11.02.2015) складає: 8х160,37=1282,96 грн. Загальний розрахунок заборгованості за грудень 2014 року-лютий 2015 року складає: 8178,87 грн. Розмір вихідної допомоги розраховується на підставі Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати. та вихідної допомоги», становить: 21 (середньомісячне число робочих днів)х160,37=3367,77 грн. З 17 листопада 2014 рік по 11.02.2015 рік позивачка не працювала за місцем переміщенням відповідача. Наказом № 16-к від 18.06.2018 року [PERSON] звільнено на підставі ч. 6 ст. 36 КЗпП України. 20.12.2018 року позивачкою на адресу відповідача направлено вимогу про розрахунок заробітної плати відповідно до ст. 116 КЗпП України. ( а.с.11). Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України,ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення непрацював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки. Статтею 117 КЗпП України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Підставою відповідальності власника відповідно до ст. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у зв`язку із звільненням, на момент свого звільнення не працював, а вимога була направлена 20.12.2018 року, то заборгованість по заробітній платі повинна була виплачена з 21.12.2018 року. У зв`язку з тям, що відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, затримка заборгованості рахується з 21.12.2018 р., з дня звернення з вимогою про розрахунок (20.12.2018), відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України по день ухвалення рішення (23.11.2020) становить 479 робочих днів. Сума середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення з 21.12.2018 р. по 23.11.2020 року складає: 479х160,37=76817,23 грн. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-IIIпідприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (стаття 2). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4). Відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року №159 затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4). Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (пункт 5). Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, які викладені у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-43цс14, від 14 грудня 2016 року у справі № 428/7002/14-ц, відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4)зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Таким чином право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, у постанові від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16). Механізм розрахунку компенсації докладно описано у п. 4 Порядку №159. Наведемо розрахунок суми компенсації у вигляді формули:Ск = (Д н/в х Приріст Іі) : 100 , де: Ск - сума компенсації;Д н/в - дохід, не виплачений за відповідний період після утримання податків та обов`язкових платежів;Приріст Іі - приріст індексу інфляції у відсотках за період невиплати. Його визначають множенням місячних індексів інфляції за період невиплати доходу. Компенсація за невиплату заробітної плати за жовтень 2014 рік становить: 4108,81грн.х119,7%=4918,24 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за листопад 2014 рік становить:2787,20грн.х115,6%=3222,00 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за грудень 2014 рік становить: 3688,51грн.х109,3%=4031,54 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за січень 2015 рік становить: 3207,40грн.х103,0%=3303,62 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за лютий 2015 рік становить: 1282,96грн.х92,8%=1190,58 грн. Сума компенсації втрати частини основної заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період за жовтень-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року складає: 4918,24 грн.+3222,00 грн.+4031,54 грн.+1190,58 грн.+3303,62 грн.=16665,98 грн., з яких має бути утримане податки та обов`язкові платежі. Отже, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути: -заборгованість із заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року в сумі 6896 (шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн. 01 коп., -заборгованість із заробітної плати за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року в загальній сумі 8178 (вісім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 87 коп., -заборгованість із вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України, в загальній сумі 3367 (три тисячі триста шістдесят сім) грн. 77 коп., -середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 76817 (сімдесят шість тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 23 коп., -компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 16665 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 98 коп. Судом були розраховані середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні і компенсація за невиплату заробітної плати розраховані по день ухвалення рішення суду. І це не є виходом за межі позовних вимог ,оскільки зазначене відповідає п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі». Окрім того,сума середнього заробітку та компенсація за невиплату заробітної плати не перевищує суму позовних вимог, заявлених позивачкою. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 820,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved