Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач фактично прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 13.02.1978 року на ім'я [PERSON] був виданий ордер № [NUMBER] на право заняття нею квартири [ADDRESS]. У відомостях про склад родини в ордері також зазначена сестра [PERSON] - [PERSON]. Із 2007 року [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та проживала у згаданій квартирі із позивачем, про що свідчить довідка № 18, видана 16.02.2017 року ОСББ «40 років Жовтня, 173-А». [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виданим 15.10.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, та копією актового запису про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено з підстав не підтвердження родинних відносин, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до матеріалів справи та спадкової справи відповідач не зареєстрована в оспорюваній квартирі та з заявою про прийняття спадщини не зверталась. [PERSON] спадщину фактично прийняв, так як проживав разом із померлою однією сім'єю, а також залишився проживати у належній спадкодавцеві квартирі. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124). Положення Основного закону України переконують у тому, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом (стаття 8 Закону № 2453-VI). Одночасно, згідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ст.256 ЦПК України суди встановлюють факт сумісного проживання жінки та чоловіка без шлюбу. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання позивача з [PERSON], суд вважає, цей факт доведеним в судовому засіданні, таким чином позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ , яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст. 319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1221 ЦК України - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; до ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; до ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; до ст.1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач спадщину прийняв, так як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А також, позивач протягом встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного терміну після смерті [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського округу Юрченко Н.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Але відповідно до листа № 136/01-16, виданого 26.10.2015 року Приватним нотаріусом Юрченко Н.В., оформити прийняту спадщину позивач не має можливості, так як надані ним правовстановлюючі документи не відповідають вимогам чинного законодавства, а також позивачем не надано доказів родинного зв'язку із спадкодавцем. Так як [PERSON] проживав однією сім'єю разом з [PERSON] більше п'яти років, він являється, згідно ст. 1264 ЦК України, спадкоємцем четвертої черги. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved