Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу шкоди, пов»язаної з виплатою страхового відшкодування, та судових витрат у справі. Відповідно до заявлених вимог позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 38471,24 гривень та судові витрати в розмірі 384,71 гривень. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.04.2009 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-2900-9659, а саме автомобіля «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER]. 09.02.2010 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2109 д.н. [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER] під керування [PERSON] Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 19.04.2010 р. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень і його власнику заподіяно матеріальну шкоду. [PERSON] 10.02.2010 р. звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі рахунку № НС-0012123 від 17.02.2010 р. було складено страховий акт № 40649Т та виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 38471,24 гривні. Позивач просить стягнути з особи винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України шкоду, пов»язану з виплатою страхового відшкодування. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та надала згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що 09.02.2010 р. о 17 год. 05 хв на автодорозі Київ-Харків біля зупинки «Лісництво» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» д.н. д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] З матеріалів справи вбачається. що 14.04.2009 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-2900-9659, а саме автомобіля «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER], згідно з яким Страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 19.04.2010 р. винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 09.02.2010 р., визнаний [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER]. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов»язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов»язковий для виконання сторонами. Власник транспортного засобу «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією «Українська страхова група» була визначена сума страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування на підставі рахунку фактури № НС0012123 від 17.02.2010 р., згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER] становить 38846,24 гривні. 02.03.2010 р. відповідно до платіжного доручення № 25163 ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» перерахувало суму в розмірі 38471,24 гривні на рахунок ТОВ «Ніколь Сервіс» за проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Міцубісі Лансер» д.н. [NUMBER]. Статтею ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент розгляду справи суду не надано доказів, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу ВАЗ д.н. [NUMBER], була застрахована. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача в позасудовому порядку з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак на момент розгляду справи дані вимоги Страхової компанії задоволені не були. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» є обгрунтованими доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved