Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачка 01.12.2017 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на такі обставини. Вона до вересня 2017 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство із відповідачем- [PERSON] [INFO] року народилася їх спільна дитина- [PERSON], батьками якої в свідоцтві про народження, в графі батько, записаний [PERSON] , мати - [PERSON] На сьогодні з відповідачем вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона знаходиться у відпустці по нагляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, має матеріальні труднощі та потребує матеріальної допомоги відповідача, оскільки її доходів не вистачає на нормальне утримання її та доньки. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку їй не надає, по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с.7). 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017 року (надалі - Закон № 2147-VIII), Розділом 2 якого внесено зміни до Цивільного Процесуального кодексу України та викладено його у новій редакції. Згідно п.11 ч. 1 Розділу ХІІІ (Перехідні положення) ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Ухвалою про відкриття провадження від 05.01.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 26.01.2018 року, з метою забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву, справа розглянута у строк понад 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Відповідачем не надано відзиву на позов у встановлений законом строк без поважних причин. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 79,80,84 Сімейного Кодексу України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони до вересня 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство. [INFO] року у сторін народилася спільна дитина- донька [PERSON], батьками якої в свідоцтві про народження, в графі батько, записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 3) Позивач знаходиться у відпустці по нагляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має матеріальні труднощі та потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved