Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми, завданої матеріальної і моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог вказав, що Відповідач 16.06.2012 року о 06 год.40 хв. в с. Бобриця, Канівського району, Черкаської області керував транспортним засобом «Фольксваген пассат», д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, з'їхав з дороги де зіткнувся з металевим парканом, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, отже [PERSON] своїми діями порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Крім того, [PERSON] керував при цьому транспортним засобом «Фольксваген пассат», д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп'яніння, а отже своїми діями порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. За вчинене правопорушення [PERSON] підданий адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт строком 40 (сорок) годин, що підтверджується постановою Канівського міськрайонного суду від 02 липня 2012 року. Внаслідок вищезазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль позивача і вартість матеріального збитку в результаті пошкодження складає 47 156, 00 грн., яке підтверджується висновком № 84 експертного автотоварознавчого дослідження від 03 липня 2012 року. До того ж, внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] позивачу, як власнику автомобіля також було заподіяно значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 10 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 47 156, 00 грн. матеріальної шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди, витрати за проведення експертизи в сумі 700,00 грн. та судовий збір. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. До теперішнього часу відповідач не відшкодував заподіяну шкоду, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 14.07.2015р., 30.07.2015р., 13.08.2015р. не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки. Попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.07.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Зокрема, в постанові зазначено, що [PERSON] 16.06.2012 року о 06 год.40 хв. в с. Бобриця, Канівського району, Черкаської області керував транспортним засобом «Фольксваген пассат», д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, з'їхав з дороги де зіткнувся з металевим парканом, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а отже [PERSON] своїми діями порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 25). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Фольксваген пассат», д.н.з. [NUMBER], його власником є [PERSON] (а.с. 24). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на те, що вина відповідача встановлена відповідною постановою суду, за таких обставин суд вважає, що дане питання не підлягає доведенню в порядку розгляду даної справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2, ч.5 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з висновком експертного дослідження № 84 від 03.07.2012 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, проведеним судовим експертом- автотоварознавцем, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген пассат», д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження у ДТП 16.06.2012 року, прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП і складає 47 156, 00 грн. (а.с.5-14). Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з Розгляду Цивільних і Кримінальних Справ № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Таким чином, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген пассат» д.н.з. [NUMBER] дорівнює сумі його ринкової вартості 47 156, 00 грн. І саме ця сума збитку підлягає до стягнення на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди підлягає до задоволення. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми, завданої матеріальної і моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до повного задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 700,00 грн. та судового збору - 487,20 грн.

Outcome: approved