Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства охорони здоров'я «Центральна районна аптека №66» про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 13 709,15 гривень, стягнення лікарняних в сумі 6 796 гривень і стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку 9 800 гривень, так як з роботи позивач був звільнений 08.01.2014 року, а заборгованість по зарплаті не отримав до цього часу. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду 06.08., 13.08 18.08. 2014 не з'явився, хоча належним чином відповідно до п.4.ч.5 ст.74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями і актом складеним судовим розпорядником(а.с.18), про те що відповідач відмовляється від отримання повістки до суду. В зв'язку з чим суд в третій раз переніс розгляд справи, але представник відповідача знову до суду не з'явився. Оскільки в суд не являється представник юридичної особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями (а.с.10, 13) і від відповідача не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, суд визнає ці підстави неповажними і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повній мірі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини пов'язані з затримкою виплати заробітної плати при звільненні. Позивачка з 1998 року по 08 січня 2014 року працювала в Комунальному підприємстві охорони здоров'я «Центральна районна аптека № 66» провізором. 08.01.2014 року вона була звільнена з роботи в зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, наказ відповідача №3 від 08.01.2014 року (а.с.9) про звільнення . За весь період роботи заробітна плата виплачувалася їй нерегулярно і тому з'явилася заборгованість по виплаті заробітної плати за сім місяців згідно довідки відповідача від 13.03.2014 року (а.с.6), а саме: за листопад 2012 року - 2 866, 42 гривень; за грудень 2012 року - 2 853, 94 гривень; за січень 2013 року - 2 853, 80 гривень; за лютий 2013 року - 1 026,92 гривень; за липень 2013 року - 2 257, 97 гривень; за серпень 2013 року - 6 796,34 гривень; за січень 2014 року - 1 849,96 гривень; Отже, загальна сума заборгованості згідно наданої довідки відповідача складає 20 505. 49 гривень. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Строки розгляду справ судом визначені в ст. 157 ЦПК України. Відповідно до цієї правової норми суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Подовження розгляду справи судом може мати місце лише у виняткових випадках, з урахуванням особливостей розгляду справи. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ця справа перебуває в провадженні районного суду з 22.07.2014 року і її судовий розгляд відкладався в зв'язку з неявкою відповідача - (не фізичної особи), а юридичної особи. За таких обставин, суд вважає справу розглянути у відсутність представника відповідача на підставі матеріалів справи. Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачка була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з ліквідацією підприємства. При звільненні позивача 08.01.2014 року всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України заробітна плата позивачу сумі 13 тисяч 709 гривень , лікарняні в розмірі 6 796, 34 грн., не були виплачені, згідно довідки відповідача (а.с. 6). Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено порядок та умови виплати заробітної плати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при звільненні позивача була порушена ст.. 116 КЗпП України щодо строків розрахунку по заробітної плати при звільненні. Позивач перебував у трудових відносинах саме з КП - Комунальним підприємством охорони здоров'я «Центральна районна аптека № 66», яка є юридичною особою, так як саме це підприємство проводило виплату позивачу заробітної плати, видавало наказ про його звільнення з роботи, видавало довідку про заборгованість по заробітній платі, тому саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вищевказану заборгованість по заробітній платі і середній заробіток 1 400 гривень, згідно довідки відповідача (а.с.12) за весь період затримки 7 місяців. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", де вказано, що судам необхідно враховувати, що згідно зі ст.21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Тобто належним відповідачем згідно вищенаведеного являється КП - Комунальним підприємством охорони здоров'я «Центральна районна аптека № 66». Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.01.2014 року по 08.07.2014 року складає за сім місяців 7*1400 грн. (середній заробіток на підприємстві) = 9800 грн. З врахуванням заборгованості по заробітній платі і лікарняним загальна сума, що підлягає стягненню складає 30 305,50 грн. Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 05.07.2013 року ( справі № 6-64 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) та відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно -правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Комунального підприємства охорони здоров'я «Центральна районна аптека № 66» необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved