Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Новоайдарської селищної ради, третя особа - приватний нотаріус Щастинського (Новоайдарського) районного нотаріального округу Луганської області Кузьменко М.С про зняття заборони на нерухоме майно. Свої вимоги позивач мотивував тим, що після смерті батьків вона звернулась до нотаріусу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте 22.06.2021 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на все майно накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3052583, зареєстрований 04.04.2006 Новоайдарською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Радгосп «Лісний», дата виникнення 24.04.1978, власник [PERSON] . Крім того, усі справи за 1978 рік знаходяться у архіві у м. Луганську, підприємство Радгосп «Лісний» ліквідовано, а тому зняти заборону не можливо, роз`яснено право на звернення до суду. Позивач вказала, що у 1978 році її мати [PERSON] , яка померла [INFO] , взяла кредит на будівлю домоволодіння, заборгованість за який погашена, але заборону щодо відчуження на житловий будинок не знято. Посилаючись на ту обставину, що вона є єдиною спадкоємицею та у зв`язку з наявною забороною не може оформити право власності на спадковий будинок, просила суд зняти зазначену заборону. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.10.2021 витребувано копію спадкової справи після смерті батьків позивача у нотаріуса. В судовому засіданні від 29.10.2021 позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні як у позовній заяві, просила позов задовольнити, вподальшому 10.11.2021 надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Новоайдарської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Правом на відзив відповідач не скористався. Третя особа приватний нотаріус Щастинського (Новоайдарського) районного нотаріального округу Луганської області Кузьменко М.С. у судове засідання не з`явилась, надала заяву, у якій просила розглядати справу без її участі та проти задоволення позову не заперечує. Також на виконання вимог ухвали суду надала копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право приватної власності, виданого виконкомом Новоайдарської селищної ради 18.08.1989 на підставі рішення № 221 від 15.08.1989 [PERSON] належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про укладення шлюбу від 16.01.1993 підтверджується факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] - батько позивача, [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.08.1999 серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про смерть від 27.01.2014 серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за № 3055283, архівний запис, зареєстрована Новоайдарською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 04.04.2006 на підставі б/н 24.04.1978 Радгосп «Лісний», власником якого є [PERSON] . Згідно відповіді нотаріусу приватного нотаріусу Щастинського (Новоайдарського) районного нотаріального округу Луганської області Кузьменко М.С. від 22.06.2021 № 318/01-16 встановлено, що зняти вказану заборону не можливо у зв`язку зі знаходженням усіх архівних справ за 1978 радгосп «Лісний» у м. Луганську, що наразі непідконтрольна територія України. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань встановлено, що діяльність КСП «Лісний» 09.12.2009 припинено. Відповіддю нотаріуса [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено, що 21.07.2014 позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Факт укладення шлюбу між батьками позивача підтверджено копією свідоцтва про одруження від 27.12.1966. Згідно копії заповіту від 23.09.1998, який посвідчений державним нотаріусом секретарем виконкому Муратівської сільської ради Гречишкіною Н.О., встановлено, що [PERSON] заповідає усе належне їй майно [PERSON] . Копією довідки від 18.07.2014 Муратівської сільської ради встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . З копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наявні відомості про чинний заповіт 41759435, заповідач [PERSON] . Відповідно до статті 15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Запис про заборону на все майно, що внесений 04.04.2006 року Новоайдарською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна перешкоджає позивачу оформити право власності на спадкове майно. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З матеріалів справи вбачається, що заборона на все майно, що згідно заповіту успадковується позивачем, здійснена внаслідок отримання [PERSON] кредиту в 1978 у КСП "Лісний". Наразі у позивача відсутні докази про повернення позики, які в свою чергу можуть свідчити про наявність підстав для зняття заборони на нерухоме майно. Підстави зняття заборони на нерухоме майно передбачено ст. 74 Закону України «Про нотаріат». Згідно пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Відповідно до пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Суд враховує, що в 1978 році заборона на нерухоме майно здійснена в інтересах КСП «Лісний», який з 2009 припинив свою діяльність. Суд у даному випадку застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст. 10 ЦПК України. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено Право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що для продовження заборони на нерухоме майно не існує жодної правової підстави, заборона на майно чинить перешкоди у здійсненні позивачем оформлення спадкових прав на житловий будинок, крім того, на думку суду, права третіх осіб у даному випадку не можуть бути порушені, оскільки на сьогодні відсутній правонаступник КСП «Лісний», а тому з метою захисту права власника на вільне володіння та розпорядження майном, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved