Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивачі звернулись до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа - державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Харченко О.С. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] , яка проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] за вказаною адресою на момент її смерті були зареєстровані: чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] . [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , який на момент смерті проживав та був зареєстрований за вищевказаною адресою. На час смерті [PERSON] разом з ним проживав та був зареєстрований син - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] заповітів не залишили. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме земельна частка (пай) члена КСП «Авангард» смт Новоайдар Новоайдарського району Луганської області розміром 11,52 умовних кадастрових гектарів, право на яку підтверджувалося сертифікатом серії ЛГ № 0134955 на ім`я [PERSON] . Також до складу спадщини [PERSON] та [PERSON] входить будинок [ADDRESS] , який був їхньою спільною власністю. Після смерті [PERSON] її спадщину прийняли шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом з [PERSON] у належному [PERSON] та [PERSON] будинку. Після смерті [PERSON] його спадщину прийняв позивач [PERSON] , що підтверджується копією заяви від 20.01.2005 року, яка була подана до Новоайдарської ДНК. [PERSON] від спадщини [PERSON] відмовився на користь [PERSON] . Нотаріусом було заведено спадкову справу [PERSON] за № 9. У зв`язку з вищевикладеним, при зверненні до суду позивачі посилались на те, що [PERSON] має право спадкувати 1/2 частку майна, що належало [PERSON] , як один із двох її спадкоємців за законом першої черги, які прийняли спадщину, а [PERSON] має право спадкувати 1/2 частку майна, що належало [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , який прийняв його спадщину. Тобто фактично кожен з позивачів має право на спадкування 1/2 частки майна, що належало [PERSON] . З письмової відповіді Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 18.07.2018 року на запит адвоката позивачам стало відомо, що [PERSON] зазначена в додатку до Державного акту на право колективної власності КСП «Авангард» від 17.02.1997 року під № 367, та що вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 11,52 умовних кадастрових гектарів від 08.12.1997 року серія ЛГ № 0134955. У 2019 році представник позивача [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори в його інтересах з метою оформити права на спадщину. Нотаріус також зверталася до органів Держгеокадастру щодо отримання сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] , і отримала відповідь з інформацією, що сертифікат було виготовлено в одному екземплярі і видано власнику сертифіката (лист № 65/108-20 від 10.09.2020 року), у зв`язку з чим 11.09.2020 року державний нотаріус Щастинської ДНК Харченко О.С. надала представнику позивача Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій вказала, що підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, є відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно. Позивачі - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали до суду письмові заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити (а.с.37, 38). Представник відповідача - Новоайдарської селищної ради Шопін І. в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.39). Третя особа - державний нотаріус Щастинської державної нотаріальної контори Харченко О.С. в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала (а.с.35). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.05.2001 року Новоайдарським відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.10). На час смерті [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у складі сім`ї: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , що підтверджується копією інформації за №80, наданої 11.06.2018 року виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради (а.с.11). [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.09.2004 року Новоайдарським відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с.12). На час смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у складі сім`ї: син - [PERSON] , що підтверджується копією інформації за №82, наданої 13.06.2018 року виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради (а.с.13). Факт того, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами померлих [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.05.1976 року (а.с.21) та серії [NUMBER] від 08.07.1969 року (а.с.22). Факт того, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі та були подружжям підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29.03.1968 року (а.с.23). За життя [PERSON] та [PERSON] заповітів складено не було. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме земельна частка (пай) члена КСП «Авангард» смт Новоайдар Новоайдарського району Луганської області розміром 11,52 умовних кадастрових гектарів, право на яку підтверджувалося сертифікатом серії ЛГ № 0134955 на ім`я [PERSON] . Також до складу спадщини [PERSON] та [PERSON] входить будинок [ADDRESS] , який був їхньою спільною власністю (а.с.14). Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] її спадщину прийняли шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом з [PERSON] у належному [PERSON] та [PERSON] будинку. Після смерті [INFO] [PERSON] його спадщину прийняв позивач [PERSON] , що підтверджується копією заяви від 20.01.2005 року, яка була подана до Новоайдарської ДНК (а.с.15). Нотаріусом було заведено спадкову справу [PERSON] за № 9. З письмової відповіді Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 18.07.2018 року на запит адвоката вбачається, що [PERSON] зазначена в додатку до Державного акту на право колективної власності КСП «Авангард» від 17.02.1997 року під № 367, та що вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 11,52 умовних кадастрових гектарів від 08.12.1997 року серія ЛГ № 0134955 (а.с.16, 17, 18). У 2019 році представник позивача [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори в його інтересах з метою оформити права на спадщину. Нотаріус також зверталася до органів Держгеокадастру щодо отримання сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] , і отримала відповідь з інформацією, що сертифікат було виготовлено в одному екземплярі і видано власнику сертифіката (лист № 65/108-20 від 10.09.2020 року (а.с.17)), у зв`язку з чим 11.09.2020 року державний нотаріус Щастинської ДНК Харченко О.С. надала представнику позивача Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій вказала, що підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, є відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с.20). Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.08.2019 року (справа № 523/3522/16-ц), ухваленої у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування". Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачами в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1261, 1267, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved