Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її брат [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 03 березня 2014 року виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов будинок номер [ADDRESS]. Вказаний вище будинок був у власності померлого [PERSON] та його матері [PERSON], померлої [INFO] - в рівних частинах. Померлий, за життя фактично прийняв спадщину на 1/2 частину будинку після смерті матері шляхом постійного з нею проживання до дня її смерті, але своє право власності на будинок належним чином не оформив. Позивачка зазначає, що в 2014 року подала заяву в Першу Київську обласну державну нотаріальну контору, з приводу чого заведено спадкову справу № 43 за 2014 рік до майна померлого [PERSON]. Однак, у нотаріальній конторі стало відомо, що на спадкове майно померлого [PERSON] претендує ще й [PERSON], але документів про своє родство не надала. 14 листопада 2014 року позивачу нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом па спадкове майно в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Тому, позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого брата [INFO] [PERSON]. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися. До суду представник позивачки подала заяву, в якій просила справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання невідомі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися. До суду представник відповідачки подала заяву, в якій просила справу розглядати у їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], актовий запис № 26 від 03.03.2014 року, місце реєстрації - виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Померлий [PERSON] був сином [PERSON], згідно запису акта про народження № 74 від 27.12.1946 року та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00014479356 від 20.09.2014 року, при цьому, у відомостях про дитину прізвище померлого зазначено як [PERSON]. [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 25, від [INFO], місце реєстрації - виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, померла [INFO]. Позивачка [PERSON] (прізвище якої після реєстрації шлюбу, згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014160741 від 12.007.2014 року, було змінено з [PERSON] на [PERSON], а також, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 2799, від 24.10.1979 року, прізвище [PERSON] було змінено на прізвище [PERSON]) була сестрою померлого [PERSON] та донькою померлої [PERSON]. До майна [PERSON], померлого [INFO], Першою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 43. За даними спадкового реєстру, а також архівної довідки Київського обласного державного нотаріального архіву № 01-17-47 від 19.01.2015 року, згідно архівного фонду № 18, що знаходиться на зберіганні в Київському обласному державному нотаріальному архіві, після смерті гр. [PERSON], спадкова справа не заводилась та не видавалась з 25.04.1989 року по 2000 рік включно. Як вбачається з матеріалів справи до складу спадкового майна померлого [PERSON] увійшов житловий будинок в [ADDRESS]. Згідно листа виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.10.2014 року вих.. № 1-12/1238 зазначено, що згідно погосподарського обліку особового рахунку [NUMBER], власником домоволодіння є [PERSON], [INFO], який помер [INFO] а/з № 26. За [PERSON] числиться житловий будинок та земельна ділянка площею 0,15 га. Згідно довідки виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14.04.2014 року № 780, [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті [INFO]. В складі сім'ї числився один. Факт проживання та реєстрації [PERSON], померлого [INFO], за адресою: [ADDRESS], підтверджується копією будинкової книги Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», інвентаризаційна справа № 2842 від 03.10.2014 року, замовником якої є [PERSON], спадковий житловий будинок 1935 року побудови, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], має загальну площу 76,0 кв.м. та житлову площу 36,6 кв.м. Відповідно до витягів з рішення засідання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області № 120/420 та № 120/419 від 24.04.1992 року, за гр. [PERSON] та гр. [PERSON] визнано право власності по ? частині житлового будинку в [ADDRESS], а також доручено КП БТІ Києво-Святошинської районної ради оформити свідоцтва про право власності на їхні імена щодо зазначених частин житлового будинку, та зареєструвати його у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. З огляду на викладене вбачається, що [PERSON], померлий [INFO], за життя фактично прийняв спадщину на 1/2 частину будинку після смерті матері шляхом постійного з нею проживання до дня її смерті, але своє право власності на будинок належним чином не оформив. У зв'язку з зазначеним державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Грисюк О.В. від 14.11.2014 року, прийнято постанову, якою відмовлено видати на ім'я позивачки свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], який належав померлому [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що згідно копії спадкової справи № 43, спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON] також є [PERSON]. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Грисюк О.В. від 09.12.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, яке належало померлому, у зв'язку відсутністю документів, які б підтверджували наявність родинних стосунків із померлим [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved