Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просять: визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [PERSON] являється основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Окрім неї, в зазначеній квартирі зареєстровані також її чоловік - позивач [PERSON], мати - позивач [PERSON], двоє неповнолітніх дітей, а також відповідач [PERSON] - її брат, однак останній у спірній квартирі фактично не проживає без поважних причин більше двох років. Відповідач [PERSON] переїхав на інше постійне місце проживання до цивільної дружини. Стверджують, що протягом тривалого часу відповідач в спірній квартирі добровільно не проживає, не проводить оплату за житлово-комунальні послуги, жодних його речей у квартирі немає. Враховуючи наведене, просять позов задоволити. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали суду письмові заяви в яких просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті „Високий Замок", а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1,2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як вбачається з довідки ЛКП «Дністер» з місця проживання про склад сім'ї і прописки №531 від 16.10.2014р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] - основний квартиронаймач, позивач [PERSON] - її мати, позивач [PERSON] - її чоловік, двоє неповнолітніх дітей, а також відповідач [PERSON] - її брат. Як стверджують позивачі, в спірній квартирі фактично проживають лише вони та неповнолітні діти, відповідач ще в 2012 року переїхав на інше постійне місце проживання до цивільної дружини, не проживає в спірній квартирі останні два роки, не проводить оплату за житлово-комунальні послуги та жодних його речей у спірному приміщенні немає. Перешкод у користуванні спірною квартирою відповідачу ніхто не чинив, таку він залишив добровільно. Факт непроживання відповідача без поважних причин у спірній квартирі стверджується актами, складеними комісією ЛКП «Дністер» від 22.01.2014р., 05.02.2014р., 07.04.2014р., з яких вбачається, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру та не проживає в ній без поважних причин понад встановлений законом строк збереження права користування нею, перешкод в користуванні спірною квартирою йому не чинилось, а тому він втратив право користування нею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, та

Outcome: approved