Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано судом та є батьками неповнолітніх дітей, синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти залишились на утриманні та вихованні позивачки. Коштів позивачки не вистачає на утримання дітей. Діти часто хворіють, крім того, син [PERSON] є інвалідом з дитинства і на його лікування витрачаються значні кошти. Два рази на рік син [PERSON] проходить лікування в ДУ «ІПАГ НАМН України», на один курс лікування позивачка витрачає 8000,00 грн. За минулий рік позивачка додатково витратила на лікування обох дітей 2472,16 грн. Відповідач кошти на утримання дітей не надає та не несе додаткових витрат. Відповідач працює охоронником в «Сільпо». Відповідач має задовільний стан здоров?я. Інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача не перебуває. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З огляду на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, додаткові витрати на утримання двох дітей разово в розмірі 10472,16 грн та додаткові витрати на лікування сина [PERSON] в розмірі 8000,00 грн один раз на рік. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій . У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд визнав можливим проводити розгляд справи за даної явки учасників справи, прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судом та є батьками неповнолітніх дітей, синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що встановлено з копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 05.12.2019 року у справі № 365/567/19 (а.с.13-14), копій свідоцтв про народження (а.с.10,11). Діти проживають разом з позивачкою (довідка про склад сім`ї - а.с.12). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Позивачка працює в Малосупоївській сільській раді Згурівського району Київської області на посаді секретаря та отримує відповідну заробітну плату (довідка про доходи - а.с.25). Позивачка, як законний представник дитини інваліда [PERSON] , отримує державну соціальну допомогу інваліду з дитинства (копія посвідчення - а.с.15-16). Неповнолітній [PERSON] є інвалідом з дитинства, періодично проходить курси стаціонарного лікування та потребує регулярного прийому лікарських засобів. Позивачкою здійснюються витрати на придбання відповідних лікарських засобів (копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого - а.с.17-19, копія виписки із медичної карти - а.с.21, медичні довідки - а.с.20,24, фіскальні чеки - а.с.22,23). Доходів позивачки не вистачає для належного забезпечення дітей всім необхідним та здійснення витрат на їх лікування. В ході судового розгляду відповідачем [PERSON] підтверджено, що він офіційно працевлаштований, працює в м. Києві в одному з магазинів «Сільпо» Fozzy Group та має регулярний дохід. Відповідач має задовільний стан здоров`я. З нього не проводяться інші стягнення. Інших утриманців не має. Він має можливість сплачувати додаткові витрати на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову 22 січня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, додаткові витрати на утримання дітей одноразово в розмірі 10472,16 грн та додаткові витрати на лікування сина [PERSON] в розмірі 8000,00 грн один раз на рік. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 2522,40 грн (840,80 грн за кожну із заявлених вимог).

Outcome: approved