Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі до 09.01.2014 року, від якого мають малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], з моменту народження дітей батько не виявляв будь-якої турботи про них, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально не утримує, тобто, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків без поважних причин. А тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо всіх його малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, пояснив, що за час спільного проживання з позивачкою він намагався забезпечити сім»ю матеріально, а тому більше уваги вихованню дітей приділяла дійсно дружина, оскільки він не мав такої можливості, після розірвання шлюбу позивачка та її новий чоловік чинять йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, навіть наносили тілесні ушкодження, але він приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, сплачує аліменти на їхнє утримання. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради просить суд позов задовольнити, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей без поважних причин. Заслухавши пояснення всіх осіб, які приймали участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2003 року, шлюб було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2014 року, яке набрало законної сили 20.01.2014 року, що стверджується копією цього рішення. З матеріалів справи вбачається, що від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що слідує з копій свідоцтв про народження дітей. Згідно копії паспорта позивачки, 24.09.2014 року вона уклала шлюб з [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її чоловік [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS], з ними проживають всі семеро дітей позивачки та діти її чоловіка: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Як вбачається з акту обстеження умов проживання, у квартирі зроблений косметичний ремонт, санітарно-гігієнічні вимоги дотримано, діти мають куточок для відпочинку та для виконання домашніх завдань, у кімнатах є дивани, ліжка, діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування, стосунки у сім»ї доброзичливі. Згідно характеристик з Білоцерківської ЗОШ № 11, де навчаються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вихованням дітей займається мати та її чоловік [PERSON], батько дітей [PERSON] з родиною не проживає, не приймає участі у вихованні своїх дітей, за весь період навчання дітей у школі він жодного разу не відвідав школу, не цікавився успіхами дітей. З довідки ДНЗ /ясла-садок/ «Чебурашка», який відвідують [PERSON] та [PERSON], також вбачається, що протягом 2013-2015 років відвідування дітьми закладу [PERSON] вихованням дітей не займався, станом дітей не цікавився. До суду надано характеристики на [PERSON], [PERSON], [PERSON] за підписом директора КЗ БЦМР Клубу «Прометей» та керівника гуртка «Комп»ютерна грамотність», який відвідують діти, в характеристиках зазначено, зокрема про те, що успіхами дітей цікавиться тільки мати, батько дітей жодного разу не цікавився їх позашкільним життям та їх досягненнями. З довідки Білоцерківського ТМО вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в ТМО з 02.06.2009 року з діагнозом:тубінфікування гіперергічне, реакція до туберкуліну «кЗ», з дитиною на прийом до лікаря приходить тільки мати, батько [PERSON] завжди був негативно налаштований щодо обстеження дітей. В матеріалах справи є характеристика на [PERSON], яку надала голова БМГО «Спілка неповних та багатодітних сімей «Ластівонька», в якій вона характеризує позитивно позивачку, вказує на те, що сама особисто декілька разів розмовляла по телефону з відповідачем, в розмовах він проявляв неповагу до своїх дітей та колишньої дружини. З показів свідків [PERSON]-сина позивачки та [PERSON] -його цивільної дружини слідує, що за час спільного проживання позивачки з відповідачем в сім»ї були постійні сварки, які влаштовував відповідач, він не зважав на те, що діти сплять або відпочивають, після розлучення з позивачкою відповідач взагалі дітьми не цікавився, допомоги не надавав, з дітьми не спілкувався. Свідок [PERSON] в суді показала, що давно знає позивачку, працювала разом з її матір»ю, характеризує позивачку позитивно, після розлучення відповідач проживає у будинку, який знаходиться неподалік від того будинку, де проживає позивач з дітьми, але вона жодного разу не бачила, щоб відповідач спілкувався з дітьми, відвідував їх. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням самої позивачки та дослідженим в суді доказам, відповідачем покази свідків в судовому засіданні не спростовані. Крім того, як встановлено судом, позивач неодноразово зверталася із заявами до Білоцерківського МВ ГУ МВС України з приводу того, що відповідач влаштовує в сім»ї сварки, висловлюється нецензурною лайкою в присутності дітей, що стверджується постановами про відмову в порушенні кримінальної справи за результатами проведених перевірок працівниками міліції від 08.02.2011 року, 14.03.2012 року, 01.12.2012 року, 22.06.2013 року, 30.08.2014 року. При вирішенні спору судом приймається також до уваги висновок органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх його малолітніх дітей / рішення № 147 від 07.04.2015 року/, в якому, зокрема вказується на те, що [PERSON] ухиляється без поважних причин від виховання своїх дітей, з часу розлучення з позивачкою з дітьми не спілкується. В судовому засіданні згідно приписів ст.171 СК України було вислухано думку малолітніх [PERSON] та [PERSON], які повідомили про те, що батько з ними взагалі більше року не спілкується, на свята, дні народження подарунків їм не дарує, їхнім навчанням не цікавиться, вони зустрічали його на вулиці, але він до них не підходив, діти не заперечують щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки фактично на даний час батьківські обов»язки виконує новий чоловік матері, який проживає з ними. При вирішенні спору судом не можуть прийматися до уваги посилання відповідача на те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми, оскільки жодними доказами це не підтверджено. За приписами ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод /ст.159 СК/. Відповідач, посилаючись на перешкоди у спілкуванні з дітьми, ні до органу опіки та піклування, ні до суду з приводу цього не звертався, крім того, він мав змогу відвідувати дітей у школі, у садочку, де перешкод у спілкуванні з дітьми йому ніхто б не чинив. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06.09.2013 року до досягнення дітьми повноліття, що стверджується копією постанови міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження. Згідно довідок міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, заборгованість по аліментах станом 30.06.2015 року становить 13 009 грн.10 коп., за вказаний вище період відповідачем сплачувалися аліменти: в жовтні 2013 року -1470 грн., в листопаді 2013 року -2000 грн., в грудні 2013 року -1300 грн., в січні 2014 року -800 грн., в лютому 2014 року -700 грн., в грудні 2014 року -650 грн., в червні 2015 року -10000 грн. Тобто, аліменти відповідач сплачує періодично, частину заборгованості по аліментах, яка складала на 01.06.2015 року 21563 грн.10 коп., він погасив у червні місяці 2015 року після звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. А тому суд з врахуванням всього наведеного, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітніх дітей виходячи в першу чергу з інтересів дітей, оскільки, як встановлено судом, відповідач дійсно ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків, крім того, що сплачує періодично аліменти, ніякої участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їхнім життям, здоров»ям, навчанням, з дітьми не спілкується, тобто, він свідомо знехтував своїми батьківськими обов'язками щодо дітей. Доказів на спростування цих висновків відповідачем не було надано, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. ст.79, 88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved