Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки недійсним. В позовній заяві зазначив, що 18 листопада 2019 року він отримав на своє звернення відповідь з Шевченківського відділу державної виконавчої міста Полтави Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, з якої дізнався, що на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавче провадження № 59240732 по виконавчому листу № 617/795/16-ц від 23.01.2017 року, виданому Вовчанським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором №НАН2А000140153 від 07 квітня 2004 року в розмірі 90000 грн. та 1378,00 грн. судових витрат. З матеріалів судової справи він дізнався, що є поручителем по кредитному договору № НАН2А000140153 від 07 квітня 2004 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , на підставі договору поруки № НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року. Також дізнався, що в матеріалах вказаної цивільної справи міститься договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, сторонами якого були ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Але з [PERSON] він ніколи знайомий не був, такої людини не знає, свою згоду на залучення в якості поручителя нікому не давав та ніяких документів не підписував з цього приводу. Хто підписав за нього договір поруки № НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року від його імені позивач не знає. Про існування даного договору поруки він дізнався після отримання 18 листопада 2019 року відповіді на його звернення. Тому позивач просив суд визнати причини пропущення строку для звернення до суду з позовною заявою про визнання договору поруки недійсним поважними. Поновити пропущений з поважних причин строк для звернення до суду з позовною заявою про визнання договору поруки недійсним, визнати недійсним договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. За клопотанням позивача ухвалою суду від 04 травня 2020 року у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витребувано докази, а саме: оригінал договору поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, сторонами у якому зазначені [PERSON] (як поручитель) та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (як банк), та яким забезпечено зобов`язання [PERSON] перед КБ «ПриватБанк». Відповідач відзиву на позов не надав. Інші клопотання та заяви з процесуальних питань сторонами суду не подавались. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача та третя особа [PERSON] , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження №59240732 з примусового виконання виконавчого листа №617/795/16-ц від 23 січня 2017 року, виданого Вовчанським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №НАН2А000140153 від 07 квітня 2009 року в розмірі 90000 грн. та судових витрат у розмірі 1378 грн. Підставою для стягнення з [PERSON] заборгованості став договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, укладений від імені [PERSON] (поручитель) та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Банк) в особі начальника юридичного департаменту філії Полтавське головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Плеханова Ігоря Олександровича (а.с.5). Предметом вказаного договору є надання поруки Поручителем перед кредитором за виконання боржниками, вказаними у Додатку-1 до цього договору (Боржники), своїх обов`язків, що випливають з Кредитних договорів, вказаних у Додатку - 1 до цього договору (Кредитні договори), згідно яких кредитор надає боржникам кредит у сумі, вказаній у Додатку -1 до цього договору, а Боржники зобов`язуються повернути кредит в строки, зазначені в кредитних договорах, сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі та в строки, визначені кредитними договорами, а також сплачувати винагороди , пеню, штрафи та інші платежі відповідно до умов кредитних договорів. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання обов`язків за Кредитними договорами в розмірі, передбаченому Додатком - 1, котрий є невід`ємною частиною даного договору поруки. Поручитель з умовами Кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання Боржниками якого-небудь обов`язку, передбаченого кредитними договорами, Боржники і Поручитель відповідають перед Кредитором у відповідності з докладеними на них обов`язками та в розмірі, передбаченому Кредитними договорами (Боржники) та договором поруки (Поручитель). У випадку невиконання Боржниками якого-небудь обов`язку, передбаченого Кредитними договорами, Кредитор направляє на адресу Поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку. Поручитель зобов`язаний виконати обов`язок, зазначений в письмовій вимозі Кредитора, впродовж 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання вимоги зазначеної в п. 5 цього договору. В той же час позивач заперечує той факт, що підписував вказаний договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року. З метою призначення судової почеркознавчої експертизи позивач просив суд витребувати у відповідача оригінал договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року. Ухвалою суду від 04 травня 2020 року вказане клопотання задоволено, витребувано у відповідача вказаний доказ. Листом від 22 липня 2020 року б/н представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» суду повідомив про неможливість виконання ухвали суду, оскільки у КБ «ПриватБанк» відсутній оригінал договору поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, сторонами у якому зазначені [PERSON] (як поручитель) та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (як банк), яким забезпечено зобов`язання [PERSON] перед КБ «ПриватБанк» (а.с.95). Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Оскільки відповідачем копія оскаржуваного договору поруки надавалась до матеріалів цивільної справи №617/795/16-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, з чого вбачається, що оригінал такого договору в розпорядженні КБ «ПриватБанк» є, суд критично оцінює повідомлення представника відповідача про неможливість виконати ухвалу про витребування доказу та приходить до висновку про необхідність застосувати наслідки, передбачені ч. 10 ст.84 ЦПК України. Про можливість застосування таких наслідків суд попереджав відповідача, вимагаючи виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 91). Враховуючи, що вказаним доказом - оригіналом договору поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, сторонами у якому зазначені [PERSON] (як поручитель) та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (як банк), яким забезпечено зобов`язання [PERSON] перед КБ «ПриватБанк», може бути підтверджена або спростована та обставина, що [PERSON] підписував вказаний договір, саме для спростування тієї обставини, що договір підписаний ним, [PERSON] клопотав про витребування цього доказу, не надавши суду цей доказ, відповідач чинить перешкоди позивачу у можливості доведення своїх позовних вимог, на підставі ч.10 ст. 84 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ. Таким чином викладеного суд приходить до висновку, що оскаржуваний договір [PERSON] не підписував. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] підписав договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, зокрема оригіналу цього договору, відповідач суду не надав. Тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як встановлено судом, договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року, сторонами у якому зазначені [PERSON] (як поручитель) та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (як банк), від імені Іванова О.А. підписаний не ним, а іншою особою. Підписання договору від імені [PERSON] іншою особою, яка належним чином не уповноважена на вчинення таких дій, суперечить вимогам закону та не відповідає внутрішній волі позивача на укладення такого договору. Таким чином судом встановлено недодержання в момент укладення оскаржуваного договору вимог ч.1 та ч.3 ст.203 ЦК України. З цих підстав договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року необхідно визнати недійсним. Позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] договір поруки №НАН2А000140153-П від 07 серпня 2009 року не підписував, про його існування дізнався з листа Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ в Полтавській області, одержаного ним 18 листопада 2019 року, суд приходить до висновку, що позивач звернувся з даним позовом до суду в межах строку, визначеного ст.257 ЦК України. Відповідно, підстави для поновлення цього строку відсутні. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку щодо задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 768 грн. 40 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат

Outcome: approved