Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON], та [PERSON]О, такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: с. Тернова, пров. Короленко, буд. 9, Чугуївського району, Харківської області. В обгрунтування позову пояснила, що їй належить на праві власності 4/10 частини житлового будинку, розташованого за адресою: с. Тернова, пров. Короленко, буд. 9, Чугуївського району, Харківської області. Разом з нею, як члени сімї, за адресою розташування будинку були зареєстровані [PERSON],\~та [PERSON],\~однак в даному будинку з січня 2017 року не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участі в спільному побуті, при цьому у них з позивачем немає жодних домовленостей з приводу користування належним їй будинком. Позивач в\~судове засідання\~не з'явилася,\~через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, про причини неявки суд не сповістили, заяву про розгляд справи без їх участі суду не надали, ані заперечень ані відзиву на позовну заяву від них не надходило. Суд відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2015 року, серії НАС 706558, належить на праві власності 4/10 частини житлового будинку, розташованого за адресою: с. Тернова, пров. Короленко, буд. 9, Чугуївського району, Харківської області (а.с. 8). Відповідачі - [PERSON], та [PERSON] зареєстровані у вище вказаному будинку, але з січня 2017 року та по теперішній час в ньому фактично не проживають, що підтверджується Актом № 86 від 23.07.2018 року, виданим комісією в складі депутата Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області та сусідів позивача (а.с. 18). Відповідачі зареєстровані у вказаному будинку, але більше року в ньому не проживають, їх речей у даному будинку немає, однак на них продовжують нараховуватися комунальні платежі, які позивач вимушена сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану житлового приміщення за весь час реєстрації відповідачів за вказаною адресою останні не брали, позивач самостійно утримує будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що за адресою будинку, який належить позивачу, зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинна сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідачі фактично в будинку позивача не проживають, не здійснюють оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та, враховуючи те, що у позивача з відповідачами не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку, відповідачі вважаються такими, що втратили право користування будинком позивача. Відповідно до вимог\~ст.\~7\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Для зняття відповідачів з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved