overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення донькою 23-річного віку за умови продовження навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що сторони перебували у шлюбі з 10.08.1996 року по 27.05.2009 року. Сторони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. На даний час донька сторін є повнолітньою, однак продовжує навчання у Харківському державному університеті харчування та торгівлі на денному відділенні. У зв'язку із тим, що позивач не в змозі самостійно утримувати спільну дитину, просить стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі. У судове засідання сторони не з'явились, повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про причини неявки відповідача суд не повідомлений. За таких обставин, суд розглядає справу заочно, в порядку ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку із наступним. Відповідно до ст.ст. 166, 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, посилаючись на наступні обставини. 08.10.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір № 1-154 купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до п. 1 даного договору відповідач [PERSON] продав, а позивач купила квартиру [ADDRESS] ). Договір зареєстрований на Універсальній Біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» в «Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю» № 1-154 від 08.10.2003 року. 10.10.2003 року договір було зареєстровано у Миколаївському МБТІ та записано в реєстрову книгу № 128 за реєстровим номером 9544. В зв`язку з тим, що вказаний договір не був нотаріально посвідчений, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Третя особа також в судове засідання свого представника не направила, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Правовстановлюючим документом на квартиру за адресою: [ADDRESS] є договір № 1-154 купівлі-продажу нерухомого майна від 08.10.2003 року, який зареєстрований на Універсальній біржі "Миколаївська Нерухомість 2000". Обставини належності вказаного нерухомого майна [PERSON] ; укладення нею з відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] ; реєстрація в МБТІ права власності на вказане нерухоме майно підтверджуються письмовими матеріалами справи, а саме: копіями договору купівлі-продажу, довідки КП ММБТІ. Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом про надання дозволу без згоди батька [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO] в Єгипет у період з 15 квітня 2017 року по 01 червня 2017 року для оздоровлення та відпочинку тривалістю 15 днів; надати дозвіл [PERSON], [INFO] на виїзд в Єгипет у період з 15 квітня 2017 року по 01 червня 2017 року для оздоровлення та відпочинку тривалістю 15 днів у супроводі матері - [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON]. В обґрунтування позову покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.01.2016 року. Від подружнього життя у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Вона планувала з 15 квітня 2017 року по 01 червня 2017 року поїхати з дочкою на відпочинок у Єгипет, однак, батько дитини не надає дозвіл на виїзд дитини за межі України. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву в якій позов підтримала, просила його задоволити, розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позов визнав, проти його задоволення не заперечив, просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 "Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку». Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.01.2016 року. Від шлюбу у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач має намір оздоровити дитину з15 квітня 2017 року по 01 червня 2017 року в Єгипті, у зв»язку з чим звернулась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, однак, не отримавши позитивної відповіді звернулась із позовом до суду. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач подав до суду заяву в якій визнав позов, не заперечив щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з його визнанням відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.10.2003 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин систематичних конфліктів, із-за відсутності взаєморозуміння між ними і різних поглядів на сімейне життя та права і обов'язки подружжя, внаслідок чого, було втрачене почуття любові і поваги один до одного, що є перешкодою для подальшого існування повноцінної сім'ї. З жовтня 2013 року вони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю не має. Між ними досягнута угода щодо місця проживання дитини, син залишається мешкати з нею. Просить суд розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу залишити "[PERSON]". Позивач у судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду, заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.10.2003 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, серія [NUMBER], актовий запис за № 758 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спільне життя у сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними і різних поглядів на сімейне життя, прав і обов'язків подружжя, внаслідок чого, між сторонами втрачене почуття любові і поваги один до одного, що є перешкодою для подальшого існування повноцінної сім'ї. Сторони визначились в тому, що збереження шлюбу неможливе і подальше перебування в шлюбі суперечить їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу дитина залишається мешкати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, вказала, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 03 вересня 2011 року зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолятньої дитини у розмірі 1/4 частки його доходу щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину такого віку. До судового засідання позивач не з"явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 95 (а.с. 4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач,що підстверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Разом з тим, позивач не працює, оскільки доглядає за малолітнім сином до досягнення ним трирічного віку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочи, сина та інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Визначаючи строк стягнення аліментів, суд виходить з норм ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вказала, що 05 жовтня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти у розмірі 300 грн на кожного щомісяця. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Вказала на те, що має спільних дітей з відповідачем, відповідач дітей матеріально не забеспечує, тому вона просить стягнути з відповідача на утримання дітей в розмірі 600 грн щомісяця. Відподач має ще двох дітей він іншого шлюбу, на яких сплачує аліменти. Вона не працює, її дохід складається лише із держаної допомоги. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що згоден з позовом, погоджується сплачувати 600 грн аліментів на утримання двох дітей. Він має ще двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/ 4 частини доходу. Він приватний підприємець, має мінливий дохід, але знейде кошти для сплати аліментів. Третя особа [PERSON] до суду не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити пред'явлені позовні вимоги з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). Діти мешкають з позивачем, що не оспорюється сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Відповідо до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставини, що мають істотне значення Так, судом враховано склад родини позивача та відповідача, джерела та розмір їхніх доходів, наявність інших утриманців. В зв"язку з наведеним суд вважає, що судом позов має бути задоволено, визначивши розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача в розмірі 600 грн щомісяця. Визначаючи строк стягнення аліментів, суд виходить з норм ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вказала, що 06 листопада 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком котрих є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2015 року. У судове засідання позивач не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення судом рішення при заочному розгляді не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, позивач та відповідач 06 листопада 2002 року уклали шлюб, який розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 лютого 2015 року, що набрало законної сили 24 лютого 2015 року (а.с. 2). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач у даній справі. Ця обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Згідно ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи строк стягнення аліментів, суд виходить з вимоги позивача щодо стягнення аліментів з дня пред"явлення позову 29 жовтня 2015 року, а також з положень ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вказала, що 13 лютого 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком котрих є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 березня 2016 року. У судове засідання позивач не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, позивач та відповідач 13 лютого 2006 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач у даній справі. Ця обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обовязку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Згідно ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи строк стягнення аліментів, суд виходить з вимоги позивача щодо стягнення аліментів з дня пред"явлення позову, а також з положень ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вказала, що 15 вересня 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком котрих є відповідач і який матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2016 року. У судове засідання позивач не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, позивач та відповідач 15 вересня 2006 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач у даній справі. Ця обставина підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обовязку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Згідно ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи строк стягнення аліментів, суд виходить з вимоги позивача щодо стягнення аліментів з дня пред"явлення позову, а також з положень ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved