Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В позові вказувала, що [INFO] помер мій батько - [PERSON] , що підтверджується реєстровим записом в Свідоцтві про смерть №?13 від 02.03.2009 року. Після смерті батька в [ADDRESS] відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку позначеного по інвентарному плану забудови літерою «А» площею 57,70 м.кв. та належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, інвентарною вартістю 33871 грн. За життя батько не складав ніяких посмертних розпоряджень щодо передачі свого майна спадкоємцям. Проте вона, як рідна дочка померлого являється, згідно вимог ст.1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом на вище вказане майно після смерті батька. Вказувала, що крім неї спадкоємцями за законом, першої черги, на вказане спадкове майно є також її брати [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON]. Однак вони згідно поданих заяв, які нотаріально посвідчені, повідомили про те, що вище вказану спадщину вони не прийняли та на неї не претендують, а також згідні, щоб вона оформила вказане спадкове майно на своє ім»я, в зв'язку з чим проти позовних вимог щодо визнання права власності на це майно заперечувати не будуть. Про це вони повідомлять також і суд, як відповідачі по справі. Інших спадкоємців на вказане майно після смерті батька, а також таких спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у вказаній спадщині немає, що підтверджується довідкою Карапчівської сільської ради №50 від 07 жовтня 2013 р. Зазначала,що у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269,1270 ЦК України, вчасно, в шестимісячний термін з дня смерті батька [PERSON], прийняла вказану спадщину, оскільки вчинила дії, які свідчили про прийняття нею вказаної спадщини (постійно прописана та проживала у спадковому будинку, доглядаючи за ним) та у відповідності до п.3 ст.1268 ЦК України, постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та продовжує проживати в спадковому будинку по даний час, а тому являється спадкоємцем, який вчасно прийняв спадщину, оскільки протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не заявляв відмови від неї. Крім того вчасно звернулася до Вижницької державної нотаріальної контори (нотаріус [PERSON]) з заявою про прийняття мною вказаної спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку їй було відмовлено, згідно Постанови нотаріуса № 240/02-31 від 24-го березня 2014 року „про відмову у вчиненні нотаріальної дії" на тій підставі, що не надано належних правовстановлюючих документів про право власності на вказане вище нерухоме майно за померлим [PERSON]. Просила, встановити , що [PERSON],[INFO] є дочкою [PERSON], який помер, [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок позначений згідно інвентарного плану забудови літерою»А» з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами , що розташовані за адресою, [ADDRESS] належало померлому [INFO] [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Карапчівської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього поступила письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Відповідачі, в судове засідання не з»явилися, від них до суду поступили заяви в якій, позов визнають та просять справу розглядати у їх відсутність, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер, [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку позначеного по інвентарному плану забудови літерою «А» площею 57,70 м.кв. та належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, інвентарною вартістю 33871 грн. Крім позивача спадкоємцями за законом, першої черги, на вказане спадкове майно є також її брати [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON], які не претендують на спадщину. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги своєчасно прийняла спадщину, оскільки зареєстрована та постійно проживає у спадковому будинку, в тому числі і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. За життя [PERSON] заповіту не складав. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку їй було відмовлено, згідно Постанови нотаріуса № 240/02-31 від 24-го березня 2014 року „про відмову у вчиненні нотаріальної дії" на тій підставі, що не надано належних правовстановлюючих документів про право власності на вказане вище нерухоме майно за померлим [PERSON]. Окрім того, в Свідоцтві про смерть спадкодавця записано його ім»я «[PERSON]», а в свідоцтві про народження позивача вказано «[PERSON]», дані розбіжності унеможливлюють оформлення спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved