Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних втрат за договором кредиту № 29 від 30.03.2009р. у зв»язку з не виконанням грошового зобов»язання яке виникло за рішенням суду. Позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованості за відсоками по кредитному договору № 29 від 30.03.2009р. та інфляційних втратах у розмірі 24432.69 грн. У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без її участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Розглянувши подану заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 30 березня 2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 29 (а.с. 5-6) про надання кредиту в розмірі 4 590,00 грн. з процентною ставкою 0,12 % щоденно на залишок суми кредиту, у відповідності до п.1.1. договору. У відповідності до розділу 1 вказаного Кредитного договору Позивач прийняв на себе зобовязання надати позичальнику кредит строком на 12 місяців з 30.03.2009 року по 30.03.2010 року, а Відповідач 1, згідно п. 4.2. договору зобовязується протягом вказаного терміну, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, погасити кредит та відсотки за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. Згідно п.9.1. кредитного договору, при порушенні строків сплати кредиту та/або процентів, вказаних у графіку більше ніж на три дні, Позивач в односторонньому порядку подвоює процентну ставку, вказану в п.1.1. Кредитного договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки позичальник порушує строк сплати кредиту та/або процентів, то Позивач потроює процентну ставку, вказану в п. 1.1. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. У випадку стягнення заборгованості через суд - додатково стягнути проценти за користування кредитом з розрахунку 0,5 процента від суми кредиту за кожен день прострочення сплати кредиту та/або процентів. З метою забезпечення виконання взятих на себе позичальником [PERSON] зобовязань, 30 березня 2009 року між Позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 26. Однак відповідно до Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21.06.2017р. справа № 1622/10832/2012, провадження № 22-ц/786/1521/17, апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] було задоволено, а саме: «Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2012р. в частині стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 29 від 30.03.2009р., договором поруки № 26 від 30.03.2009р. та удових витрат скасовано і ухвалено нове за яким у задоволенні позову кредитної спілки «Полтава і Полтавці» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. В іншій частині вимог рішення залишено без змін». Рішення набрало законної сили. Згідно ухвали Полтавського районного суду від 06.12.2017р. по ДАНІЙ справі № 545/916/17, провадження в частині вимоги відносно [PERSON] закритона підставі Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21.06.2017р. справа № 1622/10832/2012, провадження № 22-ц/786/1521/17. Також встановлено, що підписуючи кредитний договір № 29 від 30.03.2009 року позичальник [PERSON] погодився з підпунктом 5 п.6.1 договору, який говорить про те, що при укладенні даного договору позичальник стверджує, що він вважає умови договору вигідними для себе. Внаслідок порушення та невиконання боржником [PERSON] зобовязань по поверненню кредиту, Позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області з позовом до [PERSON]М, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області від 23.10.2012 року по цивільній справі № 1622/10832/2012 позовні вимоги Позивача задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON]М, [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 29 від 30.03.2009 року, в сумі 14371.58 грн.. з них: 2762,34 грн.основна сума кредиту, 11609,24 грн. - нараховані відсотки згідно вищезазначеного рішення суду, станом на 23.07.2012 року. Дане рішення суду набрало законної сили в частині вимог щодо [PERSON], що ж стосується вимоги відносно [PERSON] то згідно Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21.06.2017р. справа № 1622/10832/2012, провадження № 22-ц/786/1521/17, у їх задоволенні було відмолено. Отже можливо зробити висновок про те, що взяті на себе зобовязання позичальником [PERSON] за договором кредиту та покладених на нього обов»язків по поверненню боргу згідно заочного рішення суду Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області від 23.10.2012 року по цивільній справі № 1622/10832/2012, не виконано без поважних на те підстав. Внаслідок цього невиконання боржником зобовязань по поверненню кредиту, Позивач повторно звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних втрат за договором кредиту. Згідно Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27.02.2014 року по цивільній справі № 545/3455/14-ц позовні вимоги Позивача задоволено в повному обсязі та стягнуто з божника заборгованість за нарахованими, станом на 31.07.2014року, відсотками по кредитному договору № 29 від 30.03.2009 року, в сумі 17527,50 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили. Після ухвалення вказного рішення суду, взяті на себе зобов'язання за договором кредиту виконано частково на загальну суму 8874,58 грн. для погашення заборгованості по відсоткам та останній платіж здійснений 24.12.2015року. Погашення боргу по основній сумі кредиту не проводились. Як встановлено, заборгованість відповідача перед Позивачем за основною сумою кредиту складає 2762,34 грн. Також судом встановлено, що позивачем направлялись Листи - попередження від 02.02.2017 року з інформацією про наявність заборгованості та вимогою виконання зобовязань по кредиту, що надіслані на адресу відповідача які залишено без виконання. Отже, судом встановлено факт того, що на час зверення до суду з даним позовом відповідач не виконав: заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області від 23.10.2012 року по цивільній справі № 1622/10832/2012 та Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27.02.2014 року по цивільній справі № 545/3455/14-ц. У зв»язку з невиконання та простроченням зобов»язань боржника [PERSON] по поверненню зоборгованості за кредитним договром № 29 від 30.03.2009р., що за період з 01.08.2014 року по 20.02.2017 року призвело до утворення заборгованості по нарахованим відсоткам за користуванням кредитом та інфляційним втратам у розмірі - 24432,69 грн. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та несплачених процентів входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У звязку з не виконанням зобовязань за кредитним договором № 29 від 30.03.2009р. у боржника - [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість по нарахованих відсотках та інфляційних втратах по стягнутій заборгованості за період 01.08.2014р. по 20.02.2017 р. на загальну суму 24432.69 грн., яка складається з наступного: -22206.25 грн. нарховані відсотки; -2226.44 грн. інфляційні втрати, виходячи з : Розрахунку позовних вимог за кредитним договором № 29 від 30.03.2009 року за період з 01.08.2014 року по 20.02.2017 року: "1) процентна ставка: 0, 12 % (процентна ставка, встановлена п. 1.1. договору) х 3 = 0,36 % (потроєна процентна ставка); - розмір процентів за один день користування кредитом: 2762.34 грн. (сума боргу по тілу кредиту) х 0,36% = 9,94 грн. (процент за один день прострочення); - загальна сума нарахованих процентів: 935(кількість прострочених днів) х 9,94 грн. (процент за один день) = 9293,90 грн. 2) у випадку стягнення заборгованості через суд - додатково стягуються 0.5 відсотка від суми кредиту за кожен день прострочення сплати кредиту та/або відсотків: 2762.34 грн.(сума боргу по тілу кредиту) х 0,5% = 13,81 грн. (процент за один день прострочення); 935(кількість прострочених днів) х 13,81 грн. (процент за один день) = 12912,35 грн. Розрахунку інфляційних втрат Позивача за період січень 2014-грудень 2016 років: - за 2014 рік - (2762,34x124,9/100-2762,34) - 687,82 грн.; - за 2015 рік - (2762,34x143,3/100-2762,34) = 1196,09 грн.; - за 2016 рік - (2762,34x112,4/100-2762,34) = 342,53 грн Всього інфляційні втрати Позивача, які виникли у звязку з не виконанням свого грошового зобовязання позичальником за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року становлять - 2226,44 грн. Інформація, щодо інфляції з 2000 по 2016 роки надана позивачем з сайту - http://indeks.com.ua/indeks/infl/ Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2012 року заборгованість складала 14371,58 грн., з яких 2762,34 грн. борг за тілом кредиту; 11609,24 грн. - нараховані відсотки, судові витрати - 214,60 грн. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27.10.2014 року заборгованість складала 17771,10 грн., з яких 17527,50 грн. борг за нарахованими відсотками, судові витрати - 243,60 грн. Також встановлено, що Боржник здійснив часткову оплату заборгованості, а саме:- 30.05.2014р. в розмірі 1024,43грн.; -10.06.2014р. в розмірі 363,64грн.; -18.09.2014р. в розмірі 400,00грн.; - 01.10.2014р. в розмірі 1000,00грн.;- 24.10.2014р. в розмірі 500,00грн.; - 30.10.2014р. в розмірі 300,00грн.; - 24.11,2014р. в розмірі 350,00грн.; - 05.03.2015р. в розмірі 400,00грн. 28.04.2015р. в розмірі 1000,00грн.;- 05.05.2015р. в розмірі 1000,00грн.; 02.06.2015р. в розмірі 266,30грн.; - 01.07.,2015р. в розмірі 213,52грн.;- 04.08.2015р. в розмірі 213,52грн.; 02.09.2015р. в розмірі 311,85грн.; 02.10.2014р. в розмірі 329,38грн.; - 15.10.2015р. в розмірі 89,73грн.; -03.11.2015р. в розмірі 329,38грн. - 02.12.2015р. в розмірі 329,38грн.; - 24.12.2015р. в розмірі 453,45грн Всього сплачено - 8874,58 грн." Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням і правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Зобовязання [PERSON] відносно КС «Полтава і полтавці» зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобовязанням. Суд, всебічно, повно та об»єктивно оцінивши всі надані докази, приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість по нарахованих відсотків та інфляційних втратах за договором кредиту № 29 від 30.03.2009р. за період з 01.08.2014р. по 20.02.2017 р. у зв»язку з не виконанням грошового зобов»язання яке виникло за рішенням суду посилаючись на кредитний договір, рішення судів та норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно вимог ст. 215 ЦПК України, суд при винесенні рішення зобовязаний вирішити питання розподілу судових витрат по справі, згідно ст. 84, 88 ЦПК України та підлягають стягнення з відповідача. Отже, судові витрати підлягають стягнення з відповідача пропорційного в розмірі до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved