Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 вересня 2008 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено шлюб. Зазначає про те, що [INFO] у Сторін народилася донька- [PERSON] . Вказує, що Відповідач з народження дитини не приділяв [PERSON] належної уваги, зловживав алкоголем, вів асоціальний спосіб життя, вчиняв сварки з Позивачем на очах у дитини, що і стало однією з основних причин розірвання шлюбу між Сторонами. Оскільки спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося, у Сторін різні погляди на життя та у зв`язку з тим, що Відповідач не забезпечував сім`ю матеріально, не піклувався про їх спільну доньку, Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. 24 грудня 2010 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області шлюб між Сторонами було розірвано. Стверджує, що після розірвання шлюбу, донька проживає з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. З 2010 року Відповідач не бере участі у житті дитини, не цікавиться її життям та не спілкується зі своєю донькою. Зважаючи на те, що дитина Сторін після розірвання шлюбу перебуває на повному утриманні матері, Позивачем була подана позовна заява про стягнення з Відповідача аліментів на утримання їх спільної доньки. 24 грудня 2010 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] . Звертає увагу, що Відповідач не спілкується зі спільною донькою Сторін, починаючи з липня 2010 року. Зважаючи на те, що дитині було менше одного року, коли вона в останнє бачила свого батька, [PERSON] не пам`ятає, навіть не знає Відповідача та вважає своїм батьком чоловіка своєї матері [PERSON] , що виховує її з дворічного віку, як батько. На користь Позивача відкрито виконавче провадження щодо стягнення на її користь аліментів на утримання спільної доньки [PERSON] . Вказує, що з моменту відкриття виконавчого провадження Відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, станом на 01.01.2020р. заборгованість зі сплати аліментів складає 58034 грн. 41 коп. Тобто, фактично Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки Сторін. Відповідач жодного разу не цікавився життям своєї доньки, не намагався навіть зв`язатися з Позивачем та дізнатися як справи у їх спільної дитини. Зазначає про те, що Відповідач [PERSON] вже в четверте засуджений та з 26.10.2017 року відбуває покарання у Державній установі «Райківецька виправна колонія №78». У зв`язку з тим, що заборгованість зі сплати аліментів тягнеться з 01.07.2014 року та сума пені навіть за останній 2019 рік значно перевищує суму заборгованості, Позивач просить стягнути пеню зі сплати аліментів у розмірі 100 % заборгованості, тобто у сумі 58043 грн. 41 коп. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 58034,41 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду направила заяву, за змістом якої позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошенням на сайті «Судова Влада України» про виклик в судове засідання. Крім того, судом направлялися судові повістки про виклик в судове засідання Відповідачу за місцем відбування покарання, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа свого представника в судове засідання не направили, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду направили заяву, за змістом якої просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 21 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у Сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , видане Цвітовською сільською радою Славутського району Хмельницької області 14.08.2009 р., актовий запис №12. 24 грудня 2010 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу Сторін, донька проживає з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. З 2010 року Відповідач не бере участі у житті дитини, не цікавиться її життям та не спілкується зі своєю донькою, що підтверджується Актом про перевірку житлових умов, виданим депутатом Коцюбинської селищної ради 04.12.2019 року. Згідно характеристики, наданої навчальним закладом, де навчається дитина, вихованням [PERSON] займається мама та приділяє належну увагу розвитку дівчинки. Тато за час навчання жодного разу до школи не приходив. Крім того, 24 грудня 2010 року рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2010 року та до її повноліття, що підтверджується рішенням суду. На виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження щодо стягнення на користь Позивача аліментів на утримання спільної доньки. З моменту відкриття виконавчого провадження Відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину. Згідно розрахунку Білогірського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), станом на 01 січня 2020 року сума заборгованості по аліментам [PERSON] перед [PERSON] становить 58034,41 грн. Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, Позивач просить стягнути з Відповідача пеню зі сплати аліментів у розмірі 100 % заборгованості, тобто у сумі 58043 грн. 41 коп, у зв`язку з тим, що заборгованість зі сплати аліментів тягнеться з 01.07.2014 року та сума пені навіть за останній 2019 рік значно перевищує суму заборгованості. Також судом встановлено, що Відповідач [PERSON] з 26.10.2017 року відбуває покарання у Державній установі «Райківецька виправна колонія (№78)», адреса: 31356, Хмельницька обл., с. Райківці, вул. Паркова, 6, згідно вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ірпінської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 03.09.2020 року № 114/6, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.ч. 3,5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки, під час судового розгляду справи було встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньки, своєю поведінкою та діями довів, що насправді не зацікавлений долею дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, крім того, рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182, 191, 196 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved