Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку, з її дозволу, зареєстрована відповідачка - [PERSON], яка є її знайомою. З 2011 року вона проживає за іншою адресою, хоча перешкод в користуванні їм будинком ніхто не чинив. У зв'язку з цим позивач просила визнати відповідача такою, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки її реєстрація в будинку перешкоджає оформити позивачу субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 29 грудня 1998 року позивач є власником будинку [ADDRESS]. ( а.с.8). З довідки № 5389 від 14.10.2016р., виданої Волноваською міською радою та копії домової книги вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою ( а.с. 6). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з вересня 2011 року не проживає у зазначеному будинку, що підтверджено актом обстеження житлового будинку (а.с. 7), показами свідків [PERSON] та [PERSON] Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вона не має, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved