Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), в обґрунтування якого вказала наступне. Відповідно до розпорядження Коростишівської державної районної адміністрації їй була виділена земельна частка (пай) розміром 3,02 га умовних кадастрових гектарів, яка розташована в КСП «Україна» с.Студениця Коростишівського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано належний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0031396. Позивач виготовила технічну документацію на земельну ділянку № [NUMBER] , яка виділена на належну їй частку, цій ділянці присвоєно кадастровий номер 1822587300:04:000:0521 та визначена площа 2,6449 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) в КСП «Україна» с.Студениця Коростишівського району нею було втрачено та відновити втрачений документ на даний час немає можливості. Позивач зазначила, що дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) не видається, тому вона не може реалізувати своє право власності на дану земельну ділянку (пай). Враховуючи викладене, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Україна» с.Студениця Коростишівського району площею 3,02 умовних кадастрових гектарів посилаючись на Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно відповіді № 31-6-0.25-357/104-20 від 24.11.2020р., наданої відділом у Коростишівському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] серії ЖТ № 0031396 по КСП «Україна» Студеницької сільської ради був виданий Коростишівською районною державною адміністрацією 22.12.1998р. та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за №805. Розмір земельної частки (паю), в умовних кадастрових гектарах 3,02 га. Вартість земельної частки (паю) на дату видачі сертифікату 7904 грн. В межах компетенції видача дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) діючим законодавством не передбачено. З рішення Глибочицької сільської ради від 23.12.2020р. вбачається, що звернення гр. [PERSON] про передачу їй у власність земельної частки (пай) № [NUMBER] , кадастровий №1822587300:04:000:0521 площею 2,6449 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель реформованого КСП «Україна» за межами с.Студениця Коростишівського району Житомирської області залишено без задоволення та рекомендовано звернутися з позовом до суду про визнання за нею права на земельну частку (пай) у зв`язку з втратою документа, що посвідчує це право. З оголошення, надрукованого у газеті «Коростишівська газета», слідує, що позивач просить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0031396, виданий на ім`я [PERSON] вважати недійсним. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу). Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст.3 цього Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин, на підставі наданих доказів судом встановлено, що позивачу було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №0031396, який засвідчує її право власності на земельну частку (пай) в розмірі 3,02 в умовних кадастрових гектарах, однак через втрату оригіналу вказаного документа, позивач не має можливості отримати його дублікат, що позбавляє її можливості реалізувати своє право на земельну ділянку. За таких обставин, з метою захисту права власності позивача, суд приходить до висновку, що заявлену позовну заяву про визнання права власності на право на земельну частку (пай) слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved