Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрована відповідач з її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які в будинку з 2014 року не проживають, особистих речей не мають, фактично проживають за іншою адресою. Через реєстрацію відповідачів позивач, як власник житла, не має можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування його житлом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, у позові просив провести розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені у передбачений законом спосіб, причину неявки суду не повідомили, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, ураховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши наявні у справі докази, доходить висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.1997 року та договору дарування 2/3 часток від 01.09.2004 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.12-16). Згідно витягу з домової книги в будинку дійсно зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.18,19), що також підтверджено довідкою про склад сім`ї №02-20-106 від 23.02.2021р. З акту обстеження зазначеного будинку на предмет фактичного проживання від 20.07.2020 року складеного комісією у складі: квартальної [PERSON] , секретаря сільської ради [PERSON] , сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] убачається, що відповідач [PERSON] та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] не проживають в будинку з 2014 року, своїх речей не мають, місцезнаходження невідоме. Згідно зі ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач не входить до складу членів сім`ї позивачів, у даному випадку застосовуються положення ст. 71-72 ЖК України. Згідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст..\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше трьох років у будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, а тому\~\~позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 163 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Залишаючи за неповнолітнім [PERSON] , право користування жилим приміщенням, визнаючи його матір [PERSON] такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням, при цьому матір дитина не є членами сім`ї власника житла, суд припустить порушення принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яким передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, батьком крім випадкових обставин. З огляду на це, позовні вимоги в цій частині є також обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. по 420,40 з кожного. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.ст. 316, 391, ЦК України, 71,72 ЖК України,

Outcome: approved