Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. Вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2009 року, який було розірвано відповідно до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 06.01.2014 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. В позові позивач вказує, що після розірвання шлюбу, незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає з нею, підростає, потребує додаткових матеріальних витрат, а вона самотужки не може забезпечити їй нормального життєвого існування та розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює, отримує щомісячно заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в частці від отримуваного ним заробітку (доходу), тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, однак в заяві, яку адресувала суду позовні вимоги підтримала, просила суд її задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні, в загальному порядку, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи та усі зібрані у справі докази в їх сукупності, яким дав належну оцінку, прийшов висновку про таке. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції Українибатьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Обставини щодо проживання дитини із матірю сторонами спору визнавались, отож доказуванню не підлягають в силу ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів суд має врахувати обставини, що наведені в ст.182 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БПМ Консалтинг» на посаді консультанта та отримує заробітну плату (а.с.7). Аналізуючи зібрані у справі докази та давши їм оцінку в контексті правових норм, що регулюють вирішення даного спору, суд дійшов до переконання, що із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини слід стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з правилами ч.3 ст.182 СК України, оскільки відповідач є особою працездатного віку, протипоказань до роботи не має, а докази, які містяться в матеріалах справи доводять, що відповідач має регулярний дохід, що є підставою для призначення аліментів у частці від заробітної плати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються\~\~від дня предявлення позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що згідно\~Закону України "Про судовий збір"\~позивач звільнена від сплати судового збору за п. 3 ч.1\~ст.5 цього Закону, а тому відповідно до положень ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею витрати на правову допомогу. На підставі\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання\~\~ рішення в\~\~частині стягнення аліментів в межах суми\~\~платежу за один місяць.

Outcome: approved