Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дітей повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебуває з відповідачем в шлюбі, який був зареєстрований 18 жовтня 1997 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №594. Від шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені тому, через втрату почуття кохання та постійні конфлікти у родині. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила розірвати шлюб, та стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, тобто по 500 грн. на кожну дитину. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до виданого свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 18.10.1997 року судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 жовтня 1997 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 594 (а.с. 4). Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.10.1998 року від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO], актовий запис № 517 та відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.02.2006 року доньку - [PERSON], [INFO], актовий запис № 472 (а.с. 10. 11). Причиною розірвання шлюбу стали неприязні стосунки, що склалися між сторонами, постійні конфлікти, відсутність взаєморозуміння між ними та втрата почуття любові. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам сторін. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із розрахунку на один місяць складає 1286 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до ст. 184 СК України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 500 грн. на кожну дитину обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved