Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона разом з сином зареєстровані за адресою [INFO], яку вона має намір приватизувати на себе та дитину, але відповідач відмовляє їй у цьому. Представник позивача позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, про що надала відповідну заяву. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 30 квітня 1977 року [PERSON] постійно зареєстрована за адресою [INFO]. З 27 листопада 2007 року за тією ж адресою зареєстрований її син [PERSON], [INFO]. Будинок перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці» і є гуртожитком. 12 квітня 2010 року між [PERSON] як наймачем житлового приміщення та комунальним підприємством був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать , в тому числі, житлові приміщення в гуртожитках ( в ред. Закону № 3716-V 1 (3716-17) від 08.09.2011р.) На гуртожиток , в якому проживає позивач з дитиною, поширюється також сфера дії Закону України «Про з абезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків (ред. закону № 1224-VІІ (1224-18) від 17.04.2014 р.) Згідно зі ст. ст. 1,4 зазначеного закону громадяни, які не мають власного житла та більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають в них, мають право на приватизацію житлових приміщень в гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад . Доказами постійної реєстрації та проживання позивача з сином у гуртожитку за адресою [ADDRESS] є довідка про реєстрацію, довідка про знаходження гуртожитку на балансі Щербанівської сільської ради, договір про надання послуг. 23 травня 2017 року позивач звернулась до органу приватизації - Щербанівської сільської ради Полтавського району та області з заявою щодо оформлення приватизації квартири на себе та на сина у відповідності до зазначених законів. З тексту листа № 07-29/641 від 31 травня 2017 року вбачається , що, не заперечуючи проти приватизації по суті, на даний час [PERSON] відмовлено в звязку з відсутністю згоди батька дитини на приватизацію квартири . З відповідачем по справі [PERSON] позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ № 027208, виданим Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. З 2013 року сторони припинили подружні стосунки, весь час проживають окремо, син проживає з позивачем. Згідно з діючим Положенням про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян дозвіл неповнолітній дитині на приватизацію квартири має бути засвідчений підписом батька у заяві на приватизацію квартири біля прізвища дитини. 29 червня 2017 року позивач направила на адресу постійної реєстрації відповідача рекомендованого листа , який був повернутий поштою за закінченням терміну зберігання. Згідно з ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Ст. 41 Конституції України гарантує кожній особі набуття права приватної власності, права володіння, користування та розпорядження нею. При таких обставинах, суд вважає, що жиле приміщення, яке було надане позивачу в гуртожитку, в порядку встановленому Законом, є жилою квартирою, яка відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" може бути приватизована позивачем, та відповідач не має права перешкоджати в приватизації жилої квартири. На підставі ст. 47 Конституції України, Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду",

Outcome: approved