Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07 червня 2013 року, вчинений на Договорі застави автотранспортного засобу № 36/02-07 від 31.10.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3514, за яким звернуто стягнення на автомобіль марки - Skoda Octavia Tour, р/н [NUMBER], 2006 року випуску, що належить [PERSON] та задоволення за рахунок отриманих від реалізації заставного майна, вимог ПАТ КБ «Південкомбанк» у розмірі 3319,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.06.2013 р. становить 26 529,16 грн. та 3500 грн., а всього в гривневому еквіваленті 30 029,16 грн. і складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 1574,06 дол. США, поточної заборгованості за кредитом - 1005 дол. США, простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 97,26 дол. США, поточної заборгованості за нарахованими відсотками - 26,43 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 616,30 дол. США, витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3500 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 31.10.2007 р. між ним та ВАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» було укладено кредитний договір № 75/01-07, відповідно до якого він отримав споживчій кредит в розмірі 11220 дол. США зі сплатою 11,99 % річних та кінцевим строком повернення кредиту 30.10.2012 р. 31.10.2007 р. між позивачем та Банком з метою забезпечення належного виконання обов'язків по кредитному договору був укладений договір застави автотранспортного засобу № 36/02-07 від 31.10.2007 р., реєстраційний номер № 3483, згідно якого Банку передано в заставу автомобіль легковий Комбі-В марка Skoda Octavia Tour, 2006 року випуску, р/н [NUMBER]. 01.12.2008 р. між ними укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно умов якої процентну ставку було збільшено з 01.12.2008 р. з 11,99 % річних до 15 % річних. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2013 р. йому стало відомо, що 07.06.2013 року за заявою ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на Договорі застави, посвідченого 31.10.2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за реєстровим № 3483 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3514, відповідно до якого передбачається звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Skoda Octavia Tour, р/н [NUMBER], 2006 року випуску та запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації задовольнити вимоги ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» в розмірі 3319,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.06.2013 р. становить 26529,16 грн. та 3500 грн., а всього в гривневому еквіваленті 30029,16 грн. Строк за який провадиться стягнення - з 21.07.2011 року по 25.10.2012 року. Позивач зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису у нього була відсутня заборгованість за кредитом, що має бути встановлено в іншій цивільній справі № 209/5328/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» про визнання зобов'язань виконаними у повному обсязі, що перебуває в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Свої вимоги обґрунтовує тим, що звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль Skoda Octavia Tour, р/н [NUMBER], було вчинено з порушенням законодавства, стягнута заборгованість не є безспірною, не було направлено повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суду надані заперечення проти позову, відповідно до яких проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що предметом спору по справі є не дійсний розмір боргу позивача перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а такі порушення не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що жодним нормативним актом України не передбачено перевірка нотаріусом боргу у боржника перед вчиненням виконавчого напису, натомість у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» кредитором були надані нотаріусу усі необхідні документи для вчинення самого напису. Стосовно доводів позивача про те, що останньому не направлялася письмова вимога зазначає, що банк надав йому вимогу про погашення заборгованості, а також доказ її отримання позивачем - його особистий підпис на вищезазначеній вимозі. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В судовому засідання встановлено, що 31 жовтня 2007 р. між позивачем та ВАТ «КБ «Південкомбанк», який в подальшому змінив свою назву на ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», укладено кредитний договір № 75/01-07, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати кредит в розмірі 11220 доларів США, а позивач в свою чергу зобов'язувався повернути кредитні кошти у строк до 30.10.2012 р. та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 11,99 % річних, в подальшому розмір яких було змінено додатковою угодою № 2 від 01.12.2008 р. до 15 % річних. 31.10.2007 року між позивачем та банком укладено договір застави автотранспортного засобу № 36/02-07, у відповідності до якого вищезазначений кредитний договір було забезпечено шляхом передання в заставу автотранспортного засобу - автомобіля марки Skoda Octavia Tour, р/н [NUMBER], який належить позивачеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2012 року банк вручив позичальнику - [PERSON] під особистий підпис письмову вимогу про виконання зобов'язань за кредитним договором № 75/01-07 від 31.10.2007 року та звернення стягнення на предмет застави від 26.10.2012 року № 08/03-26/10, у яких повідомив про те, що позичальник неналежним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим банк вимагав дострокового погашення усієї заборгованості у тридцятиденний строк, з дня отримання вимоги. Відтак посилання позивача на порушення банком вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», щодо не направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. У зв'язку з тим, що у визначений строк порушення вказані у вимозі позичальником - [PERSON] усунуті не були, ПАТ «КБ «Південкомбанк» звернулося до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі застави автотранспортного засобу на підставі таких документів: договір застави автотранспортного засобу № 36/02-07 від 31.10.2007 року, розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26.10.2012 року. Судом встановлено, що 07.06.2013 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3514, яким звернено стягнення на автомобіль марки Skoda Octavia Tour, реєстровий номер [NUMBER], який належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості в розмірі: 1574,06 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 1005 дол. США - поточна заборгованість за кредитом; 97,26 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; 26,43 дол. США - поточна заборгованість за нарахованими відсотками; 616,30 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 3500 грн. - витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису, що всього становить 3319,05 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.06.2013 року (1 долар США = 7,993 гривень) становить 26 529,16 грн. та 3500,00 грн., а всього у гривневому еквіваленті 30 029 грн.16 коп. за період з 21.07.2011 р. по 25.10.2012 р. Постановою заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Кривенького Є.В. від 06.09.2013 року ВП № 39757240 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", п.284 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.п. «б» ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш трьох років. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, між сторонами по справі наявний спір щодо виконання кредитних зобов'язань, оскільки в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває цивільна справа № 209/5328/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» про захист прав споживача, в якій позовними вимогами є визнання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 75/01-07 від 31.10.2007 року перед ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» виконаним у повному обсязі. У зв'язку з цим вчинення нотаріусом виконавчого напису може слугувати підставою для його оскарження. У зв'язку зі встановленими обставинами, суд вбачає наявність спору між сторонами та відсутні основної ознаки виконавчого напису - як безспірність вимоги. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року № 6-89цс14. Судом установлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (31.10.2007 р. ) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Встановлено, що звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису № 3514 від 7.06.2013 року таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved