Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON]. З 1982 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності та позовні вимоги задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення. Причини його неявки суду невідомі. Відзиву на позов не подав. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується реєстраційним посвідченям; свідоцтвом про право на спадщину по закону та інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 25.03.2019 року. Згідно довідки про склад сім'ї від 12.11.2018 року № 1099/13-21, виданої Кременецькою міською радою Тернопільської області та акту проведення обстеження на факт проживання від 23.11.2018 року, [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS], однак не проживає за вказаною адресою з 1982 року і по даний час. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 1982 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved