Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Західно-Українська товарна біржа, про визнання дійсним договору міни. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 18 травня 1998 року в м. Тернополі Західно-Українською товарною біржею зареєстровано договір міни нерухомого майна, згідно якого [PERSON], [PERSON], котрі діяли від свого імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей - [PERSON] і [PERSON]. з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з іншої, обмінялися житловими приміщеннями в результаті чого позивачі отримали у власність квартиру [ADDRESS]. На даний момент [PERSON] і [PERSON] померли, а спадщину після їх смерті прийняв [PERSON] Обмін відбувся добровільно, сторони залишилися задоволені, претензій до договору ніхто не мав і не має. Даний договір не був нотаріально посвідчений. На даний час виникла необхідність у продажі вказаної квартири, проте їм стало відомо, що згідно з діючим законодавством України такі угоди підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Таким чином, позивачі змушені звернутись до суду, та просять суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 18 травня 1998 року, який зареєстровано на Західно - Українській товарній біржі за № 0802881. Позивачі у судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких також зазначають, що позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій також вказує, що позовні вимоги визнає та підтверджує усі обставини, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. 18 травня 1998 року між [PERSON], [PERSON], котрі діяли від свого імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей - [PERSON]. і [PERSON] (Сторона 1) та [PERSON] і [PERSON] (Сторона 2) укладено договір міни нерухомого майна. Даний договір зареєстрований на товарній біржі Західно-Українська товарна біржа за № 0802881. Відповідно до цього правочину Сторона 1 поміняла належну їй квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], яка належала Стороні 2. В судовому засіданні встановлено, що сторони повністю виконали умови договору міни нерухомого майна від 18 травня 1998 року № 0802881. Як вбачається з копій реєстраційних посвідчень від 21 травня 1998 року, виданих Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, за кожним з позивачів на підставі договору міни житлових приміщень № 0802881 від 18 травня 1998 року, посвідченого Західно-Українською товарною біржею, зареєстровано по ? частині квартири [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, а [PERSON] померла [PERSON] року, про що свідчать копії відповідних свідоцтв про смерть. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2011 року, виданого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 666, спадщину після смерті сказаних осіб прийняв [PERSON] Частиною другою ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, судом встановлено, що позивачі набули право власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до договору міни житлових приміщень посвідченого Західно-Українською товарною біржею від 18 травня 1998 року за реєстром № 0802881, однак вказаний договір нотаріально не посвідчений, що перешкоджає позивачам реалізовувати своє право власності на вказану квартиру. Відповідно до ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1964 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В cилу вимог ст. 392 ЦК України захист права власності здійснюється, зокрема, шляхом його визнання, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Виходячи з наведеного суд вважає, що вказаний договір міни нерухомого майна слід визнати дійсним, оскільки сторони повністю виконали умови вказаного договору, зміст останнього не суперечить вимогам чинного законодавства, сторони підтвердили в судовому засіданні своє волевиявлення на настання наслідків, що в ньому обумовлені.

Outcome: approved