Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 37377 вчинений 26 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 9 502 грн. 80 коп., стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 4-13). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою приватного виконавця Мельника Ю.А. від 05.07.2021 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 37377 від 26.03.2021 року було відкрите виконавче провадження № 65967368, виконання по якому на теперішній час триває. Позивач стверджує, що жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язання відповідач ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» йому не надсилав. З моменту укладення кредитного договору - 03.01.2018 року і до моменту вчинення виконавчого напису - 26.03.2021 року минуло більше трьох років, при цьому нотаріусом була стягнута заборгованість, яка утворилася за весь період, також до складу заборгованості входить неустойка, яка була стягнута за строк, що перевищує межі позовної давності в один рік, а тому нотаріус не міг права вчиняти виконавчий напис, адже це суперечить приписам ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач також вважає, що спірний виконавчий напис приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року в редакції постанови КМУ від 29.11.2001 року, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вчинений не на нотаріально посвідченому кредитному договорі, а тому виконавчий напис являється незаконним та підлягає скасуванню. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення по виконавчому провадженні № 65967368 за виконавчим написом від 26.03.2021 року виданим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. зареєстрованого в реєстрі за № 37377, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості (а.с. 47, 47 зв.). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.08.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання; за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. копію спірного виконавчого напису та копії всіх документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 37377 від 26.03.2021 року (а.с. 48-49). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Ухвала суду про витребування доказів була отримана третьою особою приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 16.10.2021 року, що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, однак відповідь на ухвалу суду надана не була. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Позивач суду подав заяву від 13.07.2021 року з проханням розглянути справу без його участі, у якій зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 23). 07.10.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії оскаржуваного виконавчого напису, який в подальшому не витребувати. Відповідно матеріалів справи, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» ухвалу суду про відкриття провадження по справі з доданими до неї процесуальними документами та судові повістки отримав 25.08.2021 року, 18.10.2021 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих відправлень, про причини неявки представника відповідача в судове засідання не повідомлено, будь яких заяв до суду від відповідача не надходило. Відзив на позов відповідачем надано не було. Згідно норми ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 26 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 37377, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором 171029-А від 03 січня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-01 від 26.04.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28.12.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 42254696 (далі - виконавчий напис). За виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 28.12.2020 року по 10.03.2021 року, сума заборгованості становить 8 302,80 грн., що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 000 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1 542,80 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями - 2 760,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 1 200,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 9 502 грн. 80 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. від 05.07.2021 року відкрите виконавче провадження (ВП № 65967368) з примусового виконання спірного виконавчого напису (а.с. 38, 39). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 26.03.2021 року убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 26.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказані правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» договір № 171029-А від 03.01.2018 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. При вирішенні спору суд також враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17, відповідно яких для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. (а.с. 17, 18). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. та позовної заяви у розмірі 908 грн., що складає загальну суму 1 362 грн. У позовній заяві позивач в порядку п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначив попередній розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 3 862,00 грн., що включає: судовий збір в сумі 454 грн., 908 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 2 500 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позову додано Договір про надання правової допомоги від 13.07.2021, укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Карлаш Іваном Анатолійовичем (а.с. 40), квитанція № 1 від 13.07.2021 про спалату адвокату гонорару в сумі 2 500 грн. з надання правової допомоги (а.с. 41), акт приймання-передачі правової допомоги від 13.07.2021 підписаного позивачем та адвокатом Кардаш І.А. (а.с. 42), копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 4464 від 29.08.2012 року виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 43). Пунктами 1, 4 Договору про надання правової допомоги від 13.07.2021 визначено, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання скласти та передати клієнту позовну заяву до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» при визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а клієнт зобов`язується оплатити таку допомогу. За погодженням сторін розмір гонорару адвоката складає 2 500 (а.с. 40). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. За правилами частини 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача суду не подавались будь які заяви чи клопотання щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та/або про зменшення вищевказаних витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн., які сплачені позивачем у зв`язку з розглядом даної справи.

Outcome: approved