Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від спільного проживання [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Батьком дитини є відповідач у справі, однак він не бажає визнавати себе батьком дитини та надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження дитини, зазначивши його батьком, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позивач позов підтримала. Відповідач до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. Представник третьої особи проти позову не заперечив. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначення походження дитини, який регулюється положеннями глави 12 СК України. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Сторони певний період часу проживали разом однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №581, в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Відомості про батька внесено згідно ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері. Так, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. За положеннями ст.134 Сімейного Кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи встановлені обставини справи, положення вищевказаних норм національного законодавства, що відповідач доводи позивача не спростував, будь-яких доказів, які б доводили безпідставність вимог позивача відповідачем до суду не подано, від участі в призначеній судом експертизі ухилився. Судом відповідно до положень ст.109 ЦПК України застосуються наслідки ухилення відповідача від участі в експертизі та визнається факт, для з`ясування якого експертиза була призначена. Разом з тим, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved