Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття у розмірі 1/4 частини заробітної плати (всіх видів доходу) щомісяця. Свій позов обгрунтовує тим, що 2 липня 2014 року Онуфріївський районним судом Кіровоградської області було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Онуфріївського районного суду від 29 травня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів її позов було задоволено та стягнуто з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 20 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На день звернення до суду з позовом відповідач працевлаштувався, має постійне місце роботи й регулярний заробіток, що й стало підставою звернення з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом /а.с. 4/. Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2015 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 20 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття /а.с. 25/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповіно до Постанови Верховного Суду України № 6-143цс13 право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати На підставі ст. ст. 180-197 СК України,

Outcome: approved