Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визначити йому додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадстровий номер 3522281500:02:000:1316, площею 4,60 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право привтаної власності на землю серії Р2 №467785, вида ного 26 серпня 2002 року Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області. Вказану земельну ділянку [PERSON] заповів йому про що свідчить заповіт складений та посвідчений 06 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. Проте, у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини [PERSON] нотаріусу він не подав, оскільки про його смерть дізнався лише 27 лютого 2020 року (після закінчення строку на прийняття спадщин) від дочки останнього - [PERSON] , яка зателефонувала йому та повідомила, що поштою отримала лист від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в якому повідомлялося про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] . До цього, в період з серпня 2019 року по кінець лютого 2020 року члени сім`ї [PERSON] вводили його в оману щодо стану здоров`я останнього, пояснювали, що він почувається добре, хоча його в той час вже не було в живих, що і стало підставою для пропуску встановленого стркоу для прийняття спадщини. 29 лютого 2020 року, тобто через два дні як він дізнався про смерть [PERSON] він відразу ж звернувся із відповідною заявою до Першої Миколаївської державної нотраіальної контори Миколаївської області, але у зв`язку із об`явленими КМУ карантинними заходами (Постанова КМУ №211 від 11 березня 2020 року) постанову про відмову у вичненні нотаріальних щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі пропуску строку на прийняття спадшини отримав лише 08 липня 2020 року. Таким чином строк подання заяви про прийняття спадщини він пропустив на декілька днів з поважної причини, оскільки від нього умисно приховували факт смерті [PERSON] члени його сім`ї. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомелний належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд розглядати справу за його відстуності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, подала заяву в якій просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що [PERSON] доводився йому батьком, заповіт склав не розуміючи своїх дій. Сестра [PERSON] фактично земельну ділянку продала [PERSON] . Заповіт не оспорював. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника нотраіальної контори з прийняттям рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 серпня 2019 року, в місті Миколаїв Миколаївської області [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . 06 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Помазан Я.В. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1288 заповіт відповідно до якого, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належну йому на підставі державного акта на право власності на землю серії Р2№467785, виданого 26 серпня 2002 року Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,60 га, кадастровий номер 3522281500:02:000:1316, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, заповів [PERSON] . У заповіті вказано, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не може сам прочитати і підписати текст заповіту, згідно зі ст.1253 ЦК України заповіт посвідчено у присутності двох свідків. У зв`язку з тим, шо [PERSON] погано бачить і не може прочитати заповіт власноручно, на його особисте прохання та в його присутності текст заповіту підписав [PERSON] у присутності свідків. У вказаному заповіті [PERSON] також висловив свою волю щодо скасування заповіту посвідченого 05 липня 2012 року Дубінець С.А., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстровим №241. Після смерті [PERSON] 13 лютого 2020 року у Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області заведена спадкова справа №65/2020, з якої вбачається, що 13 лютого 2020 року з заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернувся його син [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф. від 08 липня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з неприйняттям ним спадщини, так як на час відкриття спадщини він разом зі спадкодавцем не проживав (не був зареєстрований) і заяви про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк не подав. Заяву про прийняття спадщини [PERSON] нотаріусу подано 08 липня 2020 року. Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не видавалися. На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Про зазначене свідчить витяг з реєстру територіальної громади міста Миколаєва, сформований 04 червня 2020 року. [PERSON] заявлена відповідачем у справі та доводилася спадкодавцю дочкою, а [PERSON] є дочкою [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) сформованої 13 листопада 2020 року, складений [PERSON] 06 жовтня 2016 року на користь позивача заповіт, не змінений і не скасований. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав, заяву про прийняття спадщини подав 08 липня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку для її подання. Строк для прийняття спадщини пропустив з оляду на те, що родичі [PERSON] , приховували від нього смерть останнього. Зазначене відповідачами не спростовано. [PERSON] , яка проживала разом зі спадкодавцем - позов визнала у повному обсязі, тим самим підтвердивши і ці обставини. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом вказаних положень, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України. Постановою Верховного суду від 26 червня 2019року по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску приняття спадщини, а також зазначено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. [PERSON] на користь [PERSON] складено заповіт, тобто усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), а також зважаючи на те, що при наданні позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки спадкодавцем складено заповіт, який іншими спадкоємцями не оспорювався, а також, що проміжок часу, який пропущено незначний, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, є поважною, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду про забезпечення позову від 27 серпня 2020 року (провадження №2-з/389/20/20) заборонено державному нотаріусу Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видавати будь - кому свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після [PERSON] , померлого [INFO] (спадкова справа №65/2020) та складається з земельної ділянки, площею 4,69 га, кадастровий номер 3522281500:02:000:1316, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області та вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на вказане спадкове майно, після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання даної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., а також сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 420 грн. 40 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду та 210 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 210 грн. 20 коп. судового збору за подання позовної заяви та 210 грн. 20 коп. за заяву про забезпечення позову. Решту суми судового збору за подання позовної заяви, яка складає у сумі 210 грн. 20 коп. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved