Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON], посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 10.09.2004 року, від якого мають малолітню доньку. Спільне життя з відповідачем не склалося, та шлюб між ними з відповідачем було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актова запис № 485, виданого 20.05.2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи Після розірвання шлюбу дитина залишилась мешкати разом з позивачем, своєю матір'ю. Позивач позов про стягнення аліментів після розірвання шлюбу не подавала, намагалась сама утримувати дитину. Відповідач з 2008 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не спілкується з нею, не бере участі у вихованні дитини, ухиляється від матеріальної допомоги на виховання дитини. Така поведінка відповідача вказує на байдужість батька до своїх обов'язків. За показаннями наданими позивачкою та підтвердженими свідками, дівчинка за такий тривалий проміжок часу байдужого ставлення до неї своїм рідним батьком, навіть вже не згадує та не цікавиться ним. Усі витрати пов'язані з вихованням доньки позивачка несе самостійно, та їй допомагає її цивільний чоловік з яким позивачка мешкає разом два роки. Дитина сприймає цивільного чоловіка позивачки своїм батьком, останній час навіть називає його татом, хоча вона знає хто є насправді її рідним батьком. У відповідності до Рішення Харківської міської ради Харківської області № 208 від 18.04.2012 року дитині [PERSON] було змінено прізвище з «[PERSON]» на [INFO]. За її зверненням, опікунською радою прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки. Вважає що зазначені обставини у відповідності до ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги та дала пояснення, що після розірвання шлюбу, відповідач взагалі не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та станом здоров'я, не надає будь-яких грошових коштів на утримання їх спільної доньки, дуже тривалий час навіть не бачив своєї доньки та жодним можливим способом не цікавився її життям, успіхами чи проблемами. Така поведінка відповідача вказує на байдужість батька до своїх обов'язків. У дитини є все необхідне для нормального способу життя, тобто все те, що їй необхідно для підготовки в майбутньому до самостійного життя. Позивач також пояснила, що малолітня [PERSON], відвідує театральний гурток гімназії, два роки займається танцями, майже рік відвідує заняття на курсах з англійської мови від Британського коледжу, у яких вона також набула відповідних досягнень, а відповідач навіть не знає про такі обставини життя своєї доньки. Зайняття спортом та вивчення іноземної мови потребують значних матеріальних витрат на щомісячну оплату занять, придбання спортивного одягу та інше, які вона сплачує за власний рахунок. Окрім цього зайняття танцями потребують участі в змаганнях, які не завжди проходять на території України, неодноразово групи, в яких займається їх з відповідачем донька [PERSON], виїжджали до Російської Федерації та іноземних держав для прийняття участі в змаганнях. У зв'язку з тим, що відповідач по справі не надавав нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон на змагання, дитини була позбавлена цієї можливості, що в свою чергу порушувало можливості дитини розвиватись, намагатись розвиватись в спортивному руслі далі, так як вона не могла навіть покидати територію України для участі в змаганнях. Крім того, позивач зазначила, що у неї з донькою є родичі які мешкають у Російській Федерації, однак поїхати а ні до них а ні до інших іноземних держав на відпочинок разом зі своєю донькою вона не мала змоги, оскільки її колишній чоловік знову ж таки не надавав дозволу на виїзд дитини за кордон. Що грубо обмежує права дитини. Позивачем також було зазначено той факт, що після того, як вони з відповідачем [PERSON] розлучилися, їх доньці було проведено дві операції. Лікуванням та подальшим відновленням здоров'я доньки [PERSON] вона займалася самостійно зі своїм чоловіком [PERSON]. Батько [PERSON] її здоров'ям не цікавився та ніякої участі в лікуванні не приймав. На підставі зазначеного позивач просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив не позбавляти його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. Однак жодних доказів, які б спростовували доводи та пояснення позивача не надав. Крім того, відповідач не довів жодного обґрунтованого доводу щодо причин такої його поведінки та байдужого ставлення до малолітньої [PERSON]. Представник 3-ї особи в судове засідання з'явився, надавши суду заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просив розгляд справи проводити без їх участі. Також для залучення до матеріалів справи представником 3-ї особи був наданий висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши висновок наданий представником третьої особи дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 10.09.2004 року та мають малолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Рішенням Харківської міської ради Харківської області № 208 від 18.04.2012 року дитині [PERSON] було змінено прізвище з «[PERSON]» на [INFO]. Дитина зареєстрована і проживає за місцем реєстрації та проживання своєї матері - позивачкою по справі, що підтверджується довідкою ОЖК «Контакт» від 28.01.2014 року. Судом встановлено, що батько [PERSON], [INFO], відповідач по справі, після розірвання шлюбу у 2008 році залишив сім'ю і з вказаного часу повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, фізичним та моральним розвитком своєї дитини не займається, не цікавиться нею, не приходить до дитини, не проявляє турботу, що підтверджується, відповіддю КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 395 на адвокатський запит вих. № 14 від 20.01.2014 року, характеристикою з Харківської гімназії № 116 ХМР Харківської області, відповіддю КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» на адвокатський запит вих. № 40 від 17.01.2014 року. Згідно висновку Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харковівської міської ради від17.02.2014 року № 92, батько малолітньої дитини тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, дочку не виховує, не цікавиться нєю, вихованням та утриманням дитини займається її мати, в зв'язку з цим вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Також факт невиконання батьківських обов'язків відповідачем по відношенню до своєї доньки [PERSON] підтвердили свідки: [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], яка є другом сім'ї та [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], яка також є другом сім'ї та хрещеною матір'ю малолітньої [PERSON]. Які в своїх показаннях зазначили, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, дочку не виховує, не цікавиться нєю, не надає будь-якої матеріальної допомоги, вихованням та утриманням дитини займається її мати разом з її цивільним чоловіком. Більш того, свідками були засвідчені факти агресивної та аморальної поведінки відповідача по відношенню до позивачки в присутності малолітньої [PERSON]. Малолітня [PERSON] при тих рідких зустрічах з рідним батьком почуває себе психологічно дискомфортно, оскільки вона боїться відповідача. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу, а саме з 2008 року не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Будь яких доказів того, що відповідач виконує свої батьківські обов'язки, останній суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.5 ст. 164 Сімейного Кодексу України, зазначено, що рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України, встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі викладеного, суд має всі правові підстави для задоволення позову і позбавлення відповідача батьківських прав оскільки, він не виконує своїх обов'язків по вихованню дочки, матеріально не утримує, не цікавиться дитиною утратив з дочкою зв'язок.

Outcome: approved