Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 27.01.52020 року за реєстровим №5820 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 45\~254,00 грн., а також просив стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.10.2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги №194/К від 09.02.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником якої на підставі Договору про відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений договір №001-20506- 181013, відповідно до якого сума кредитної лінії склала 30\~000 грн. строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні, тобто до 18.10.2014 року. 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим №5820 про стягнення з нього заборгованості в розмірі 45\~254,00 грн. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Оніщенко Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63744182 з примусового виконання виконавчого напису №5820 виданого 27.01.2020 року. Вказав, що випадково дізнався про вищевказані обставини із відомостей єдиного реєстру боржників. 10.02.2020 у відповідь на адвокатський запит приватним виконавцем надіслано копію виконавчого напису №5820 виданого 27.01.2020, копію виписки виданої ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" нібито за кредитним договором №001-20506-181013 від 18.10.2013, на який замість саме кредитного договору і було вчинено виконавчий напис, копію заяви стягувача про примусове виконання рішення, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №63744182 від 26.11.2020 року. Будь-які інші докази у позивача відсутні, так як його не було повідомлено ані про вчинення виконавчого напису, ані про відкриття виконавчого провадження, будь-які інші документи йому не надсилалися.\~ Зазначив, що з копії виконавчого напису вбачається, що структура боргу складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28670,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією в розмірі 16434,00 грн., плати за вчинення виконавчого напису 150 грн. Строк, за який проводиться стягнення з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року. Зазначив, що відповідно до оригіналу кредитного договору №001-20506-181013 від 18.10.2013 року, наявного у ньго строк його дії 364 дні (до 18.10.2014 року), а тому на момент звернення стягувача до приватного нотаріуса строк позовної давності сплинув. Позивач зазначає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. вчинений з порушенням норм чинного законодавства, порушує його права, а саме заборгованість за кредитним договором не є безспірною, приватним нотаріусом не перевірено надіслання кредитором повідомлення боржнику перед його вчиненням, виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, оскільки кредитний договір припинив свою дію 18.10.2014 року, виконавчий напис вчинено не на договорі, що виникає з кредитних правовідносин, а на документі, що походить від стягувача (виписка з рахунку). Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~11.03.2021\~справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~06.05.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити на підставі наявних у справі документів, а справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками, причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв на адресу суду не подавав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином судовими повістками, причини неявки суду не повідомили, ніяких заяв на адресу суду не подавали. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 18.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги №194/К від 09.02.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником якої на підставі Договору про відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений договір №001-20506- 181013, відповідно до якого сума кредитної лінії склала 30\~000 грн. строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні, тобто до 18.10.2014 року. 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим №5820 про стягнення з [PERSON] , [INFO] заборгованості в розмірі 45\~254,00 грн. У даному виконавчому написі зазначено, що пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути з [PERSON] суму у розмірі 28\~670 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 16\~434,00 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150,00 грн.- плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 45\~254,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення: з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року року. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Оніщенко Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63744182 з примусового виконання виконавчого напису №5820 виданого 27.01.2020 року. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі\~Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні\~це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі\~Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі\~Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,\~шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Відповідно до пункту 1 згаданого Переліку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. На виконання ухвали суду про витребування доказів Київським державним нотаріальним архівом було надано завірену копію виконавчого напису №5820 від 27.01.2020 року та документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, а саме: копію виконавчого напису №5820 від 27.01.2020 року,копію заяви ТОВ «ФК Управління активами» про вчинення виконавчого напису, копію виписки за кредитним договором №001-20506-181013 від 18.10.2013 року за період з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року, повідомлення ТОВ «ФК Управління активами» [PERSON] про відступлення права грошової вимоги, заяву №001-20506-181013, умови надання кредитної картки, копію тарифів на обслуговування поточного рахунку, заяву на відкриття поточного рахунку, вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги. Позивач [PERSON] в своєму позові стверджує, що про існування виконавчого напису дізнався випадково, будь-які документи йому не направлялись, оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі виписки за кредитним договором, а не на підставі кредитного договору, а відповідач належними та допустимими доказами не спростовує того, що на виконання вимог законодавства перед зверненням з заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису направляв вимогу про погашення заборгованості, та є документальне підтвердження отримання позивачем вказаної вимоги, також відповідачем не надано підтверджень надання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору для вчинення виконавчого напису. Окрім того, надана виписка за кредитним договором №001-20506-181013 від 18.10.2013 року із зазначенням суми заборгованості, не містить строків її погашення, повного розрахунку з вказівкою платежів, а відмітка про здійснення позивачем платежу 01.07.2018 року в рахунок погашення пені, за своїм змістом не надає можливості встановити безспірність заборгованості позивача, доказів зворотного відповідачем не подано. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України\~Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України\~Про бухгалтерський облік та фінансову звітність\~первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У даному разі, наявна в матеріалах справи виписка за кредитним договором не відповідає вказаним вимогам, оскільки з неї не можливо визначити коли та яким чином була сформована заборгованість за сумою кредиту, за який період та на яку суму було нараховано проценти, комісія та пеня за кредитним договором. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17. Згідно пп.3.5 п.3 Глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нормою\~ст.49 Закону України «Про нотаріат»\~встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. За змістом норм ст.ст.15,\~16 ЦК України, ст.ст.34,\~50 Закону України «Про нотаріат»\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Нотаріальна дія, різновидом якої є вчинення виконавчого напису, або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вказані обставини свідчать про те, що на час вчинення спірного виконавчого напису визначена в ньому сума заборгованості не мала безспірного характеру, а тому останній було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства. Щодо доводів позивача про порушення строків позовної давності суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається з заяви №001-20506-181013 від 18.10.2013 року-. Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. р.№5820 від 27.01.2020 оспорюється позивачем, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~та підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до представленої нотаріусу та наданої до суду в якості копії заяви №001-20506-181013 [PERSON] , поданої ПАТ «Дельта Банк» для укладення кредитного договору вбачається, що кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк», укладено 18.10.2013 року, банк відкрив [PERSON] поточний рахунок та оформив електронний платіжний засіб. Відповідно до п. 2.4 Строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні. Даних про пере випуск картки до суду не надано. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Із заяви нотаріусу про вчинення виконавчого напису відповідача - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» вбачається, що представник відповідача звернувся про вчинення виконавчого напису нотаріуса 24.01.2020 року, тобто після закінчення строку дії договору. Доказів, що свідчать про продовження строку дії договору сторонами до суду не представлено. Стаття 88 Закону «Про нотаріат»\~містить різні строки для звернення до нотаріуса (три роки - у відносинах за участю громадян, і один рік - для відносин за участю за участю підприємств, установ і організацій), оскільки на момент ухвалення Верховною Радою України цього закону діяв\~Цивільний кодекс Української РСР 1963 року\~(далі -\~ЦК УРСР), яким позовна давність визначалася залежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, тобто три роки у відносинах за участю громадян і один рік у спорах за участю підприємств, установ і організацій. Після внесення змін до\~ЦК УРСР\~у 1995 році, а також після вступу у дію нового\~Цивільного кодексу України\~у 2004 році строки, встановлені у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», не були приведені у відповідність до позовної давності, яка вже стала визначатися залежно від сутності позовних вимог, а не за суб`єктною ознакою. Згідно із частиною першою\~статті 325 ЦК України\~суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Частина друга\~статті 318 ЦК України\~визначає, що всі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 14 Конвенції визначає, що користування правами і свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою, зокрема і за ознакою статусу особи. Європейський суд з прав людини вказує на те, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб без об`єктивного та розумного обґрунтування у відносно схожих ситуаціях (див. mutatis mutandis рішення від 11 червня 2002 року у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява № 36042/97, § 48). Близьке за змістом визначення дискримінації закріплене у пункті 2 частини першої\~статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Нормативно визначені відмінні строки для фізичних осіб-кредиторів і юридичних осіб-кредиторів щодо звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису стосовно майна юридичних осіб-боржників є відмінністю у поводженні з цими кредиторами в аналогічних ситуаціях. Така відмінність у світлі умов сьогодення без об`єктивного та розумного обґрунтування створює для юридичних осіб-кредиторів нерівні у порівнянні з фізичними особами-кредиторами умови у правовідносинах з юридичними особами-боржниками щодо реалізації права на мирне володіння майном. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що встановлення для юридичної особи-кредитора у порівнянні з фізичною особою-кредитором меншого строку для звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису стосовно майна юридичних осіб-боржників єдискримінацією юридичної особи-кредитора за ознакою її статусу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 № 916/3006/17 відступає від попереднього висновку Верховного Суду, оскільки вважає, що строк давності не може бути змінений договором.\~Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Таким чином, Велика Палата Верховного суду у постанові від 02.07.2019 № 916/3006/17 дійшла висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи викладене, твердження позивача щодо пропуску представником ТОВ «Фінансова компанія управління активами» строку для звернення до нотаріуса є вірним, адже право вимоги виникло у 2014 році і до моменту звернення ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 24.01.2020 року минуло більше трьох років. Дані висновки суду не спростовані відповідними доказами відповідачем. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з викладеним вище, враховуючи, що безспірність заборгованості боржника перед кредитором не знайшла свого підтвердження, а також те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 27.01.2020 за реєстровим №5820 з порушенням приписів діючого законодавства, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача та обґрунтованість позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved