overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 14.12.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2599. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вказала, що спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують переконана, що збереження шлюбу неможливе на підставі чого просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції , актовий запис №2599, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 24.06.2006, який зареєстрований Відділом РАЦС Житомирського МУЮ, актовий запис №821. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вказала, що спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, переконана, що збереження шлюбу неможливе на підставі чого просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2006 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №821. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 25.04.1996, який зареєстрований Житомирським міськвідділом реєстрації, актовий запис №381. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вказала, що спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, переконана, що збереження шлюбу неможливе на підставі чого просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 1996 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №381. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 26.11.2010, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2048. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вказала, що спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують з березня 2015 року, переконана, що збереження шлюбу неможливе на підставі чого просила розірвати шлюб та відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2010 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2048. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 27.10.2001 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1750. Позов обгрунтовувався тим, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, відповідач протягом останнього року проживає з іншою жінкою, примирення неможливе. На підставі зазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, що неодноразово направлялися судом за зареєстрованим місцем його проживання, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2001 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1750. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 29.09.2015, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2213. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що через місяць після реєстрації шлюбу відповідач поїхав працювати в Росію, з того часу не виходить на зв'язок та не бажає спілкуватися, протягом тривалого часу шлюбні стосунки не підтримують. Вказала, що подальше подружнє життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, на підставі чого просила розірвати шлюб. Позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом публікації оголошення про виклик в газеті "Житомирщина" №66 (20712) від 12.09.2017 року (а.с.18). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2015 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2213. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що між нею та відповідачем 25.10.2003 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через розбіжність поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначає, що подальше збереження шлюбу не можливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивачки. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1474, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Тривалий час шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, збереження сім`ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. Питання щодо відшкодування судових витрат позивач не ставить. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому вказує, що 22.11.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні, позов підтримала, прохає стягнути з відповідача на її користь, на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22.11.2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 92, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ЖС № 076020 (а.с.8). Подружжя має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 091894 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, 22.11.2008 року (а.с.4). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що донька проживає разом з позивачкою та знаходяться на повному її у триманні. Позивач не працює, отримує пенсію по інвалідності. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює по найму, регулярно отримує доход в сумі 3000-4000 грн., немає інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Отже, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved