Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від сімї, матеріальну допомогу на утримування спільних дітей не робить. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримування дітей не досягнуто. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах настоювала. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погоджується повністю. У відповідності до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства"). Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дітям матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідно до ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дітей, те, що у відповідача на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 704,80грн.

Outcome: approved