Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначає, що є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 08 липня 2004 року. Відповідач, не є власником квартири, за місцем реєстрації не проживає з березня 2010 року, особистих речей у житлі не зберігає, що порушує її права як власника помешкання. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Представник позивача у судовому засідання 12 жовтня 2017 року позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні. Відповідно до\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та представник позивача не заперечує. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS],належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири від 08 липня 2004 року, серії ВВК №063944. Зазначений договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4128 (а.с.8). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 липня 2004 року №4103036, власником квартири, розташованої за адресою м. Бахмут, вул. Привокзальна 4/4, є [PERSON], підстава виникнення права власності - договір дарування від 08 липня 2004 року (а.с.9). Згідно з актом від 30 червня 2017 року, складеного ПП «Квартал», сумісно з майстром [PERSON], паспортистом [PERSON] та сусідами, встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO] та за місцем реєстрації з березня 2010 року не проживає (а.с. 10). Згідно з заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2009 року по справі №2-3032-2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, Шлюб, зареєстрований 26 грудня 2003 року у Артемівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом №658 між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] розірвано. Рішення набуло законної сили 19 листопада 2010 року. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Конституцією\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321\~Цивільного кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,\~382 Цивільного кодексу України ). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України). Частиною 2\~ст. 405 Цивільного кодексу України\~передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані при розгляді справи свідки сторони позивача, які перебувають в дружніх стосунках з позивачкою, [PERSON] та [PERSON], підтвердили той факт, що [PERSON] за адресою: м. Бахмут, вул. Привокзальна, 4/4, не мешкає більше 6 років, в нього є інша родина, з якою проживаю в іншому місці. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не є власником спірної квартири, у спірній квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не зберігає, квартирою не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 4 у будинку №4 по вул.Привокзальна у м. Бахмут. З огляду на викладене,

Outcome: approved