Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила заявою від 7 липня 2015 року (а.с.34-35), та просила визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку № 10, що розташований за адресою: с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області, вул. Щорса, 10, як за спадкоємицею за законом після смерті чоловіка. В обґрунтування позову заявник вказує, що за життя чоловік не встиг належним чином оформити своє право власності на зазначений житловий будинок, що тепер унеможливлює її прийняти спадщину на належну частину цього будинку. В судове засідання сторони не з'явились, проте спрямували заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачі позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 10 жовтня 2013 року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.5, 7). За життя нині померлому [PERSON] належали, серед іншого, житловий будинок № 10, що розташований за адресою: с. Миролюбівка Житомирського району Житомирської області, вул. Щорса та земельні ділянки загальною площею 0,55 га, що розташовані за тією ж адресою і земельна ділянка площею 3,1923 га, що знаходиться на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.6, 16, 19). Позивач зареєстрована та проживала на момент смерті разом зі свої чоловіком [PERSON] (а.с.20). Окрім позивача спадкоємцями [PERSON] за законом є сини: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12), які, як вказує заявник, на даний час, приймати спадщину на інші частини названого житлового будинку не бажають. У відповідності до довідки КП "ЖОМ БТІ" Житомирської обласної ради від 3 лютого 2014 року право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с.10). Постановою нотаріуса від 10 червня 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину названого житлового будинку у з відсутністю правовстановлюючого документа на дане нерухоме майно. За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином визнати право власності на належне їй спадкове майно не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз вищезазначених норм права та обставин справи у своїй сукупності дає підстави суду дійти до висновку, що [PERSON] за життя був фактичним власником житлового будинку право власності на 1/3 якого і просить визнати за собою позивач, однак належним чином документи на право власності ним оформленні не були, що позбавляє в даний час спадкоємицю прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність даного нерухомого майна і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємиці за законом після смерті чоловіка, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору в розмірі 465,35 гривень, в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача, а саме по 232,67 гривні з кожного з відповідачів На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved