Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно. В підтвердження позовних вимог покликається на те, що 31 травня 2013 року апеляційним судом Львівської області було ухвалено рішення за позовом ВАТ «Сортнасіннєовоч» (на даний час ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») до [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення приміщення (картоплесховища) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв., у володіння ВАТ «Сортнасіннєовоч». Даним рішенням позов ВАТ «Сортнасіннєовоч» було задоволено. Визнано\~ недійсним договір купівлі-продажу 12/100 приміщення (картоплесховище) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв., від 01 грудня 2008 року укладений 01.12.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сортнасіннєовоч» та [PERSON] , повернуто 12/100 даного нежитлового приміщення у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» (правонаступником якого є ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») шляхом витребування його із володіння [PERSON] . Однак, після набранням рішення законної сили, позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на вищевказане майно за ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів», оскільки на момент звернення до реєстраційної служби існували численні обтяження даного об`єкту нерухомості. 30 червня 2015 року, отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачеві стало відомо про те, що 16 червня 2015 року стосовно даного об`єкту нерухомості (картоплесховище) було укладено договір дарування, відповідно до якого 12/100 даного приміщення, які були раніше повернуті судовим рішенням у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч», зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору дарування. Позивач стверджує, що третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , знаючи про наявне судове рішення, яке набрало законної сили, і що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння на користь ВАТ «Сортнасіннєовоч» - задоволено, здійснила неправомірне дарування даного об`єкту нерухомості на користь [PERSON] . [PERSON] судове засідання не з`явився, не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. На адресу суду надійшла заява від [PERSON] , в якій дана особа просила суд зупинити провадження у справі з огляду на те що відповідач не може прибути до суду для участі у розгляді даної справи оскільки такий перебуває в зоні антитерористичної операції на сході України в складі Збройних сил України. В підтвердження було надано сканокопію військового квитка [PERSON] , та сканокопію довідки ТВО командира військової частини [NUMBER] , згідно з якою відповідач з 04 серпня 2014 року бере участь у антитерористичній операції. Судом було відмовлено у зупиненні провадження у справі з огляду на наступне. Довідка ТВО командира військової частини [NUMBER] надана в оригіналі для огляду судом надана не була, сама довідка датована 20 лютого 2015 року. Крім того, згідно з відповіддю [INFO] від 05.08.2015 р., 13.08.2015 р.\~ на запит суду стосовно того, чи було призвано або мобілізовано [PERSON] до складу Збройних Сил України, останній до складу Збройних Сил України за мобілізацією не призивався. Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі. Відповідач Реєстраційна служба Жовківського районного управління юстиції Львівської області в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, хоча про час і місце слухання справи був належним чином повідомлений. Даним відповідачем було надано суду клопотання про розгляд справи без їх участі на підставі наявних у справі доказів. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, не зважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2013 року апеляційним судом Львівської області було ухвалено рішення за позовом ВАТ «Сортнасіннєовоч» (на даний час ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») до [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення приміщення (картоплесховища) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв., у володіння ВАТ «Сортнасіннєовоч». Даним рішенням позов ВАТ «Сортнасіннєовоч» було задоволено. Визнано\~ недійсним договір купівлі-продажу 12/100 приміщення (картоплесховище) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв., від 01 грудня 2008 року укладений 01.12.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сортнасіннєовоч» та [PERSON] , повернуто 12/100 даного нежитлового приміщення у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» (правонаступником якого є ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») шляхом витребування його із володіння [PERSON] . Після набранням рішення законної сили, позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на вищевказане майно за ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів», оскільки на момент звернення до реєстраційної служби стосовно даного об`єкту нерухомості було накладено арешт у рамках кримінального провадження №1201410060000794. 15 червня 2015 року слідчим СВ Залізничного РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області було знято арешт з даного об`єкту нерухомості. 16 червня 2015 року, на наступний день після зняття вказаного арешту, вищевказаний об`єкт нерухомості було відчужено на користь [PERSON] на підставі договору дарування. Вказаними діями [PERSON] та [PERSON] було фактично унеможливлено виконання рішення апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2013 року, згідно з яким було в тому числі і повернуто 12/100 даного нежитлового приміщення у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» (правонаступником якого є ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») шляхом витребування його із володіння [PERSON] . Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Зважаючи на рішення апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2015 року у справі 1308/2-1552/11, будь-які дії [PERSON] стосовно спірного предмету нерухомості після ухвалення даного рішення не мають жодних юридичних наслідків, тому договір дарування від 16 червня 2015 року, укладений між [PERSON] , не створює будь-яких наслідків, в тому числі стосовно переходу права власності на спірний об`єкт нерухомості до [PERSON] . Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Пунктом 25\~Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. Встановлено, що до вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Вибуття спірного об`єкту нерухомості поза волею позивача встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області 31 травня 2013 року у справі №1308/2-1552/11 Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, право власності позивача на 12/100 приміщення (картоплесховища) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв. встановлено рішенням апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2013 року, не підлягає доказуванню, та приймається судом як підстава для задоволення позовних вимог. З огляду на те, що відповідач [PERSON] зареєстрував право власності на спірний об`єкт нерухомості на підставі договору дарування (безвідплатного договору), а також зважаючи на те що спірне майно вибуло з володіння позивача поза його волею, позовна вимога ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» про витребування 12/100 приміщення (картоплесховища) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв., з володіння [PERSON] є підставною та такою, що підлягає до задоволення. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішення апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2013 року не є виконаним, право власності на 12/100 приміщення за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв., зареєстровано за [PERSON] . Судом також взято до уваги той факт, що діями відповідача [PERSON] третьої особи без самостійних вимог [PERSON] фактично не визнається право власності на це майно за ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів», позовна вимога щодо визнання за позивачем права власності на 12/100 нежитлового приміщення (картоплесховище) за адресою [ADDRESS] , площею 402,3 м.кв. підлягає судовому захисту відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК, шляхом задоволенням такої. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ІV ( 1952-15 ) "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на це, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved