overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на непрацездатну повнолітню дитину, зазначивши, що [PERSON] є його батьком, в 2000 році йому встановлено інвалідність 2-ї групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності та проживає окремо від батька. Вказав, що батько в даний час не надає йому матеріальну допомогу в якій він потребує, хоча може її надавати, оскільки має постійний дохід пристойну пенсію та має реальну можливість надавати допомогу на його утримання. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, у відповідача стягнень за виконавчими документами не проводиться, він не є інвалідом і стан його здоровя задовільний. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), з дня подання заяви до суду. Сторони до суду не з"явились, позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в заяві до суду просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його непрацездатного повнолітнього сина (а.с.13). За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], позивача у справі, що стверджується даними свідоцтва про народження, (а.с.3). В 2000 році позивачу встановлено інвалідність 2-ї групи загального захворювання, що стверджується відповідними документами (а.с.5,6), отримує пенсію по інвалідності та проживає окремо від батька. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання його непрацездатного повнолітнього сина. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, у відповідача стягнень за виконавчими документами не проводиться, він не є інвалідом і стан його здоровя задовільний. Данні обставини ніким та нічим оспорено не було. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що позов обгрунтований, визнаний відповідачем та підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Питання про стягнення судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму, на кожну дитину до повноліття дітей. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Крім того, згодна сплачувати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, так як вона має постійне місце роботи та постійний дохід. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.06.2003 р., який розірвано рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2010 р. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утримані у позивача. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач має постійне місце роботи та заробітку, а саме працює на посаді диспетчера у ТОВ "Пегас-2010". Інших стягнень за виконавчими листами відповідач не має. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки у відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що від сумісного проживання з останньою має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає. Позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи , в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи провести за його відсутності проти заочного розгляду справи не заперечує . Відповідач в судове засідання не з'явилася, судова повістка направлена по місцю проживання [PERSON], зареєстрованому у встановленому законом порядку повернулася до суду з відміткою " адресат за вказаною адресою не проживає", що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вказує на її належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи . З огляду на те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наявних у справі доказів . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з липня 1995 року по березень 2003 року. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER] від 15.08.2006 року, видане ВРАЦС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області ) . З довідки Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 19.03.2014 року № 2489 з'ясовано, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем по справі . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якого знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останньої аліментів, а відповідач зобов'язана їх сплачувати . Проте зважаючи на ті обставини, що позивачем не надано будь-яких доказів про розмір доходів відповідача, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з останньої аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . На підставі ст. ст. 180-184 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує своє навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається у Запорізькому державному медичному університеті (з 01.09.2012 року) та на даний час проживає з позивачем, фактично перебуває на його утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Сторони, третя особа подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в судове засідання не з'явилися, позивач та третя особа позов підтримали повністю, відповідач позов визнала повністю та беззаперечно. Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач позов визнала повністю та беззаперечно, що, на думку суду, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На основі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на час навчання, зазначивши в позові, що відповідач є його рідним батьком. В даний час він навчається на 2 курсі мистецько-педагогічного факультету Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини на денній формі навчання. Матеріальну допомогу отримує лише від матері. Відповідач веде одноосібне господарство, має від нього доходи, однак матеріальну допомогу на його утримання надавати відмовляється. Оскільки вирішити в добровільному порядку даний спір не можливо, тому він вимушений звертатись до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти задоволення позову, згоден сплачувати аліменти. Сторони скористались своїм правом, передбаченим ст. 158 ЦПК України щодо заявлення клопотань про розгляд справи у їх відсутності. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились. У зв'язку з чим в порядку ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено, що предметом спору в даній справі є сімейні правовідносини щодо стягнення аліментів. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Відповідно до роз'яснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач по справі визнав позов у повному обсязі, суд приймає визнання позову та приходить до висновку про стягнення аліментів на навчання з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за необліковану електричну енергію. В позовній заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ "Миколаївобленерго" згідно особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач, будучи споживачем електричної енергії, не виконує своїх зобов`язань по дотриманню Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ). Станом на 21.04.2021р. побутовий споживач [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] має заборгованість в сумі 18736,79 грн. за необліковану електричну енергію. Представник позивача до суду не з`явився, надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача та про підтримання позову. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні\~у справі\~матеріали(копію акту № К-5588 від 02.03.2021, копію пояснювальної записки контролерів до акту, копію протоколу затвердження попереднього розрахунку заборгованості за актом, копію розрахунку, особову картку), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на 21.04.2021р. має заборгованість за необлікову електроенергію в сумі 18736,79 грн. Відповідно до п.48 „Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії. Зазначені правовідносини врегульовані ст.1166 ч.1 ЦК України із змісту якої слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі ст.1166 ч.1 ЦК України, Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою КМ України від 26.07.1999 року за №1357, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за необліковану електричну енергію. В позовній заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ "Миколаївобленерго" згідно особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач, будучи споживачем електричної енергії, не виконує своїх зобов`язань по дотриманню Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ). Станом на 25.03.2021р. побутовий споживач [PERSON] має заборгованість в сумі 3360,67 грн. за необліковану електричну енергію. Представник позивача до суду не з`явився, надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача та про підтримання позову. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду Миколаївської області. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали(копію Акту № К-55908 від 05.01.2021, копію пояснювальної записки контролерів до Акту, копію протоколу затвердження попереднього розрахунку заборгованості за Актом, копію розрахунку, особову картку, довідку Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та довідку Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на 25.03.2021р. має заборгованість в сумі 3360,67 грн. за необліковану електричну енергію. Відповідно до п.48 «Правил користування електричною енергією для населення» споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії. Зазначені правовідносини врегульовані ст.1166 ч.1 ЦК України із змісту якої слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору. На підставі ст.1166 ч.1 ЦК України, Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою КМ України від 26.07.1999 року за №1357, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту електроенергію. В позовній заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ "Миколаївобленерго" згідно особового рахунку №35580308. Відповідач, будучи споживачем електричної енергії, не виконує своїх зобов`язань по дотриманню Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕн). 07.12.2017р. працівниками філії було складено акт про порушення правил споживання електроенергії - самовільного підключення до електроенергії. Розрахунок здійснено з дати останнього контрольного огляду до дати виявлення порушення з 07.06.2017р. по 07.12.2017р. і становить 13004,76 грн. Представник позивача до суду не з`явився, надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача та про підтримання позову, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до відзиву з позовом не згоден, розрахунок заборгованості неправильний, розмір пенсії відповідача не великий та платити борг він не має змоги. Дослідивши наявні\~у справі\~матеріали(копію договору №580308, акт про порушення від 07.12.2017р., пояснювальну записку, заяву від 27.12.2017р., протокол №133 від 27.12.2017р.,№5660 від 08.12.2017р., рекомендовані повідомлення, рахунок фактуру №133 від 27.12.2017р.), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість за користування електроенергією в сумі 13004,76 грн., відповідачем здійснено самовільне підключення до електромережі, не сплачено кошти за користування електроенергією, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно до п.48 „Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії. Зазначені правовідносини врегульовані ст.1166 ч.1 ЦК України із змісту якої слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту електроенергію. В позовній заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ "Миколаївобленерго" згідно особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач, будучи споживачем електричної енергії, не виконує своїх зобов`язань по дотриманню Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕн). 24.07.2019р. було виявлено факт порушення та працівниками філії було складено акт про порушення правил споживання електроенергії. 01.08.2019р. було розглянуто акт про порушення та визначено суму боргу 30\~041,13грн. за обсяг електроенергії. Станом на 17.07.2019р. рахунок вартості відповідачем не сплачено, борг не погашено. Представник позивача до суду не з`явився, надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача та про підтримання позову. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши наявні\~у справі\~матеріали (акт про порушення від 24.07.2019р., пояснювальну записку, протокол №9385, картку №511168011), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має заборгованість за користування електроенергією в сумі 30041,13 грн., відповідачем порушено пломби з відбитками тавр ОСР, пошкоджено індикатори, відсутні пломби один із магнітів не знаходиться в комірці, не сплачено кошти за користування електроенергією, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно до п.48 „Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією та розкрадання електричної енергії. Зазначені правовідносини врегульовані ст.1166 ч.1 ЦК України із змісту якої слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved