Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

позивач звернувся до суду до позовною завою до Міністерства оборони України про відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, а також додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду. В обгрунтування позову покликається на те, що 27 липня 2002 року в результаті падіння військового літака [NUMBER] під час авіа шоу на Скнилівському летовищі [PERSON] , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, крововиливи в речовину головного мозку, перелом правої ключиці. Позивач був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні , що підтверджується вироком Військового апеляційного суду центрального регіону України від 23.06.2005 року у кримінальному провадженні про обвинувачення військових службових осіб Військово-повітряних Збройних Сил України («Скнилівська трагедія»).За висновком МСЕК від 28 лютого 2004 року [PERSON] була встановлена ІІІ група інвалідності зі втратою професійної працездатності, безтерміново, за висновком МСЕК від 14.05.2004 р. [PERSON] була встановлена ІІ група інвалідності з втратою 100% професійної працездатності, безтерміново, після переоглядів за висновком МСЕК від 06 червня 2006 року встановлена І група інвалідності, визначено, що позивач не здатний до самообслуговування та потребує стороннього догляду. Просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.03.2019 р. по 29.02.2020 р., яка складає 51 176,00 грн.; стягнути відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на побутову допомогу та 1/4 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на звичайний догляд, за період з 01.03.2019 р. по 29.02.2020 р. в сумі 38 382,00 грн. Ухвалою суду від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі. 09.06.2020 року відповідач подав до суду відзив. Учасники в судове засідання не з`явилися хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Від представників позивача до суду надійшла зайва про слухання справи у їх відсутності, позовну заяву підтримують та просять задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачем були використані додаткові кошти на його догляд Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Суд встановив, що 27 липня 2002 року в результаті падіння військового літака [NUMBER] під час авіа шоу на Скнилівському летовищі [PERSON] , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, крововиливи в речовину головного мозку, перелом правої ключиці. [PERSON] визнано потерпілим у кримінальній справ і по обвинуваченню військових службових осіб Військово-Повітряних Збройних Сил України по Скнилівський трагедії. Унаслідок катастрофи літака СУ-27 позивачу спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Згідно з висновком медичної експертизи № 150 від 28 грудня 2007 року позивач отримав черепно-мозкову травму у виді забою головного мозку важкого ступеня з крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку з переважним ураженням лівої його половини, перелом правої ключиці. У зв`язку з наслідками вказаної перенесеної важкої черепно-мозкової травми в період з 2004 р. був визнаний інвалідом 3-ї -2-ї групи, а з червня 2006 р. визнаний інвалідом 1-ї групи із стійкою втратою працездатності, яка у [PERSON] складає 100% безтерміново. Згідно з копією довідки серії ЛВА-1 № 290854 від 06 червня 2006 року, [PERSON] встановлена І група інвалідності, у висновку вказано, що позивач потребує постійного стороннього догляду та допомоги /а.с.15/. Обставини отримання [PERSON] травм, що стали причиною втрати працездатності, встановлювалися рішеннями Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2008 року, 23 липня 2009 року, 29 вересня 2010 року, 16 травня 2011 року, 10 квітня 2012 року, 28 травня 2013 року, 30 квітня 2014 року, 10 квітня 2015 року, 08 квітня 2016 року, 21 квітня 2017 р., 11.06.2018 р., 28.05.2019 р. а відтак згідно із ч.5 ст.82\~ЦПК\~України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати за період 01.01.2019 р. 31.12.2019 р. встановлено в розмірі 4173, 00 грн. Згідно з законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати за період 01.01.2020 р. 29.02.2020 р. встановлено в розмірі 4723 грн. Всього заборгованість по відшкодуванню втраченого заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності за період з 01.03.2019 р. по 29.02.2020 р. складає: (4173\~грн.\~*\~10\~місяців\~)\~+\~(4723\~грн.\~*\~2\~місяці)\~= 51 176,00 грн. Відповідно п.19 Постанові Пленуму ВСУ від 27.03.1992р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Розмір витрат не може бути меншим 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на побутову допомогу, 1/4 % мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на звичайний догляд. Заборгованість по відшкодуванню додаткових витрат викликаних необхідністю стороннього догляду за період з 01.03.2019 р. по 29.02.2019 р. складає: (4173\~грн.\~*\~10\~місяців)\~/\~2\~+\~(4723\~грн.\~*\~2\~місяці)\~/\~2 =25 588,00 грн. - на побутову допомогу (4173\~грн.\~*\~10\~місяців)\~/ 4\~+\~(\~4723\~грн.\~*\~2\~місяці) /4 = 12 794, 00 грн. - на звичайний догляд. Всього заборгованість по відшкодуванню додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду за період з 01.03.2019 р. по 28.02.2020 р. складає 38\~382, 00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу було завдано шкоду каліцтвом, він визнаний інвалідом 1 групи, а відтак має право на відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності. Оскільки позивач на час ушкодження здоров`я не працював, втрачений заробіток слід нарахувати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у сумі 51 176,00 грн. за період з 01 березня 2019 року по 29 лютого 2020 року. Також підлягають відшкодуванню за цей період додаткові витрати, викликані необхідністю стороннього догляду у сумі 38 382,00 грн. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні, обґрунтовані, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved