Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час є рішення суду про розірвання шлюбу. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Заробітної плати позивачки не вистачає на належне утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти. Відповідач працює різноробочим на ПрАТ «Київська кондитерська фабрика «Рошен». Відповідач має задовільний стан здоров?я. Інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідача не перебуває. З огляду на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій . У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінюючу добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. 21.05.2020 року Згурівським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 365/74/20 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] яке на час розгляду даної справи судом не набрало законної сили (копія рішення суду - а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження - а.с.4,5). Діти проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (довідка про склад сім`ї - а.с.7). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Доходів позивачки [PERSON] не вистачає для належного забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, проте ухиляється від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дітей. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний дохід у вигляді заробітної плати. Він має задовільний стан здоров`я. Інших утриманців він не має та примусові стягнення з нього не проводяться. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей та на нього покладено обов`язок щодо їх утримання до досягнення повноліття, а також невиконання вказаного обов`язку відповідачем в добровільному порядку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову 02 липня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, та на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved