Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та зазначила, що вона з 1995 року користуються гаражем №12 по вул. П.Мирного, 13, який побудувала її матір, якій була виділена ділянка для будівництва та надано в користування спірний гараж. Просила визнати право власності на вказаний гараж за набувальною давністю. Представник позивача та позивач надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в нього є гараж біля гаража позивача по вул.. П. Мирного. Зазначив, що позивач та її мати більше 10 років ним користуються, ремонтують, сплачують за нього. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов наступного. Рішенням виконкому від 27.06.1995р. [PERSON] було надано у користування земельну ділянку, та закріплено за нею у постійне користування гараж у блоці гаражів по вул.. П.Мирного, 13 (а.с.121) Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на гараж від 28.08.1995р., гараж №12 по вул. П.Мирного, 13, рахується за [PERSON] Також з цього свідоцтва видно, що воно видано на підставі рішення виконкому від 27.06.1995р. №143 про закріплення в постійне користування (а.с.8-11). Судом встановлено, що [PERSON] за життя користувалась даним гаражем з позивачем, та вважали, що він належить на праві власності. Суд зазначає, що [PERSON] за життя не набула права власності на спірний гараж, оскільки документ був оформлений із порушеннями, таким чином спадкодавець за життя не набув права власності на спірний гараж. 21.08.2014р. померла [PERSON] (а.с.12). Позивач доводиться рідною донькою [PERSON] (а.с.13). У зв,язку з тим, що свідоцтво на гараж на ім,я [PERSON] було оформлено з порушенням, то 14.03.2015р. нотаріусом було відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], а саме на гараж (а.с.15). Позивач зверталась до виконкому для вирішення питання по спірному гаражу, але їй рекомендовано звертатись до суду (а.с.32). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні даного спору, суд враховує, що позивач є добросовісним набувачем, оскільки позивач вважала, що вказаний гараж перебував у власності її матері; позивач постійно відкрито, безперервно володіла та продовжує володіти спірним майном протягом більше ніж 10 років. При встановленні судом кола осіб, що мали та мають право на спірне майно таких осіб не виявлено. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved