Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зняти арешт та заборону відчуження з нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 737 кв.м., підвал будівлі, загальною площею 404,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Благоєва (Л. Земенгорфа), будинок 4, накладений на підставі договору застави №1542 від 02.06.2000 року. В обгрунтування заяви зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2002 року [PERSON] на праві власності належать вбудовані нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 737 кв.м., підвал будівлі, загальною площею 404,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Благоєва (Л. Земенгорфа), будинок 4. Користуючись своїм правом, вона звернулась до нотаріуса з метою розпорядження своїм майном, однак нотаріус повідомив, що майно перебуває під арештом. При придбанні майна, у 2002 році, нотаріус який оформлював договір купівлі-продажу не повідомив про наявність заборони на відчуження майна. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.06.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29.06.2017 року [PERSON] визнано недієздатним, призначено [PERSON] його опікуном. Рішення набрало чинності 10.07.2017 року. Відповідно до ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 31.07.2000 року між [PERSON] та ТОВ "Херсонець" укладено мирову угоду, за якою вбудовані нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 737 кв.м., підвал будівлі, загальною площею 404,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Благоєва, будинок 4 передані у власність [PERSON] Вбудовані нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 737 кв.м., підвал будівлі, загальною площею 404,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Благоєва (Л. Земенгорфа), будинок 4 належать на праві власності [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 25.02.2002 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №127035217 від 11.06.2018 року, вбудовані нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 737 кв.м., підвал будівлі, загальною площею 404,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Благоєва (Л. Земенгорфа), будинок 4 належать на праві приватної власності [PERSON] За реєстраційним номером обтяження №2466083 06.10.2005 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою за договором застави №1542 від 02.06.2000 року на вказане майно накладено арешт. Згідно ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.ст. 316,319,321,391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. П. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженогонаказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved