Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду, мотивуючи тим, що 03 вересня 2014 року вони звернулися до відповідача із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею у розмірі середньої частки(паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. 13 лютого 2015 року листами Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області за номерами: 31-11-0.21-2838/2-15; 31-11-0.21-2844/2-15; 31-11-0.21-2848/2-15; 31-11-0.21-2846/2-15; 31-11-0.21-2850/2-15; 31-11-0.21-2842/2-15, позивачам відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, мотивуючи тим, що резолютивна частина рішень Петрівського районного суду Кіровоградської області про визнання за позивачами права на земельну частку(пай) не містить положень зобовязального характеру для Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, а тому не має правових підстав для задоволення заяв. Однак, позивачі вважають, що такі дії відповідача є неправомірними і грубо порушують вимоги чинного законодавства, яке вказує на те, що саме відповідач наділений повноваженнями вчинити дії, зазначені у клопотаннях позивачів, тому позивачі просять визнати дії відповідача протиправними та зобовязати його надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею у розмірі середньої частки(паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Представник позивачів в судовому засіданні позв підтримала, посилаючись на доводи викладенні в позовній заяві. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, позов не визнав та подав письмові заперечення в яких просив суд відмовити в задоволенні позову і розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивачів, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачі 03 вересня 2014 року звернулися до відповідача із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею у розмірі середньої частки(паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. 13 лютого 2015 року листами Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області за номерами: 31-11-0.21-2838/2-15; 31-11-0.21-2844/2-15; 31-11-0.21-2848/2-15; 31-11-0.21-2846/2-15; 31-11-0.21-2850/2-15; 31-11-0.21-2842/2-15, позивачам відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, мотивуючи тим, що резолютивна частина рішень Петрівського районного суду Кіровоградської області про визнання за позивачами права на земельну частку(пай) не містить положень зобовязального характеру для Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, а тому не має правових підстав для задоволення заяв. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким внесено зміни до Земельного кодексу України, зокрема до ст.122 Земельного кодексу України, з 01 січня 2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Згідно Указу Президента України від 08.04.2011 року № 445/2011 «Про Державне агентство земельних ресурсів України», Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагенство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерства аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та відповідно до п. 6 даного Указу передає безпосередньо, або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258 із внесеними змінами згідно з Наказу Міністерства агрополітики та продовольства № 40 від 25.01.2013 року, Головне управління Держземагенства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та відповідно до п. 4.32 цього Наказу передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області. Згідно п.7 ст. 118 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 10.09.2014 року № 442 «Про опитимізацію системи центральних органів виконавчої влади» наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 року № 15 «Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області», Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. У відповідності до наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року № 20, затверджено Положення «Про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області» та відповідно до наказу від 19.05.2015 року № 77 «Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області» відповідно до якого наразі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Кіровоградської області. В порушення вимог зазначеної норми Закону, головне управління Держземагенства у Кіровоградській області безпідставно відмовило позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність. Таким чином суд вважає, що Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області неправомірно відмовило позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею у розмірі середньої частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, оскільки згідно вимог чинного законодавства, саме відповідач наділений повноваженнями вчинити дії, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність. Крім цього, згідно п. 7 Постанови № 3 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що земельні відносини, субєктами яких с фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення нрава власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші) крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачі довели те, що в діях відповідача вбачається порушення їх прав, які виразилися у відмові відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією №37 від 26.03.2015 року (а. с.1), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 243 гривні 60 копійок судового збору сплаченого позивачем. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445/2011 «Про Державне агентство земельних ресурсів України», Земельним Кодексом України та Постановою№ 3 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Outcome: approved