Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка 28.04.2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит на свою користь заборгованість за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 328823/46388/7-14 від\~16.06.2014 року, згідно якого, позивачка внесла а Банк прийняв кошти у розмірі 43721,43 доларів США під 12,10 % річних на період з 16.06.2014 року по 16.01.2015 року, та стягнення заборгованості за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 328823/123797/1-15 від 02.02.2015 року, згідно умов якого, позивачка внесла а Банк прийняв кошти у розмірі 31747,76 доларів США, під 9 % річних на строк з 02.02.2015 року по 02.03.2015 року а також про стягнення судових витрат. При зверненні до Банку з приводу отримання вкладів та нарахованих на вклади процентів [PERSON] було відмовлено без пояснення будь-яких причин, чим були порушені його права. В судове засідання 17.09.2015 року позивачка не зявилась, але її представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 07.04.2015 року) 17.09.2015 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у її відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх\~осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2014 року між [PERSON] (надалі позивач, вкладник) та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі відповідач, боржник, банк) було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 328823/46388/7-14 від\~16.06.2014 року, згідно якого, позивачка внесла а Банк прийняв кошти у розмірі 43721,43 доларів США під 12,10 % річних на період з 16.06.2014 року по 16.01.2015 року. 02.02.2015 року між [PERSON] (надалі позивач, вкладник) та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі відповідач, боржник, банк) було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 328823/123797/1-15 від 02.02.2015 року, згідно умов якого, позивачка внесла а Банк прийняв кошти у розмірі 31747,76 доларів США, під 9 % річних на строк з 02.02.2015 року по 02.03.2015 року а також стягнення судових витрат. Згідно п. 5 договору банк зобовязується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені договором. Дані договори відповідають правовідносинам, які регулюються ст.ст.. 626, 638, 1058-1061 ЦК України, відповідно до яких договір є обовязковим для виконання сторонами. За договором одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла зобовязується виплатити вкладникові встановленим договором таку суму та проценти на неї. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. З позову вбачається, що позивачка зверталась до відповідача з приводу повернення вкладів та нарахованих на вклади процентів по закінченню строку дії договорів, але відповідач йому відмовив у цьому без пояснення будь-яких причин. На момент розгляду справи у суду немає відомостей про те, що відповідач здійснив на користь позивача повернення грошових коштів за зазначеними договорами та про причини такого неповернення. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах діючих на території України визначення договору банківського вкладу вбачається, що банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч.1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням вказаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже, грошовим зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязаний сплатити гроші на користь другої сторонни (позичальника). Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зі змісту договорів вбачається, що дії договору-заяви №328823/46388/7-14 закінчився 16.01.2015р.(а.с.8), а строк дії договору №328823/123797/1-15 закінчився 02 березня 2015р. Згідно п.6 Договорів зазначено, що після закінчення строку, визначеного п.1. договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п.5.2. основних умов. У звязку з вищезазначеним суд приходить до висновку про невідповідність дій Банку з вимогами діючого законодавства та умовами укладених договорів та порушення прав позивача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Будь-яких належних доказів щодо спростування доводів позивача з боку представників відповідача суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Також за подачу даного позову, [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 3654 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 1,19) Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 3\~654 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved