Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивачі звернулась до суду з зазначеним позовом, згідно якого просять визнати за Лаврент»євою Т.О. в порядку спадкування право власності на 1/4 частину, а за [PERSON] на 3\\4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Лутівка по вул.Сингаєвського,76, після смерті їх матері [PERSON], яка померла 18.10.2014 року,і свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті матері,залишилась спадщина у виді спірного будинку,але при житті мати своє право власності на даний будинок не зареєструвала,тому вони не можуть оформити спадщину в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився,надіслав до суду заяву,в якій просить слухати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення позивачів,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що мати позивачів [PERSON] була власником житлового будинку №76 по вул.Сингаївського який знаходиться в с.Лутівка. Мати позивачів померла 18.10.2014 року що стверджується свідоцтвом про її смерть.При житті мати позивачів право власності на будинок не оформила. Як видно з повідомлення БТІ,право власності на спірний будинок не зареєстроване. Інші спадкоємці відмовились від прийняття своєї частки спадкового будинку на користь позивачів. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті матері позивачі прийняли шляхом подання заяви до нотаріуса в установлений законом строк,доглядом за будинком та земельною ділянкою. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК. Відповідно до ст. 1218 ЦК У країни до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved