Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення банківського вкладу, посилаючись на те, що 07 вересня 2015 року між ним та відповідачем ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено договір банківського вкладу № 10-1379798. Сума вкладу становила 112\~720 грн. Термін розміщення депозиту становив до 21 вересня 2015 року з можливою подальшою автопролонгацією. По закінченню строку дії договору відповідач свої зобовязання за договором не виконав та коштів позивачу не повернув. Залишок грошових коштів, що знаходиться у відповідача складає 112\~720 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути зазначені кошти, в звязку з чим позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на його користь банківський вклад в сумі 112\~720 грн., 3 % річних в сумі 389 грн. 11 коп., а також відсотки по банківському вкладу з моменту подачі позову до дня фактичного повернення коштів. Представник ПАТ «Укрінбанк» до судового засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до судового засідання не зявився, направив до суду письмове заперечення, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 07 вересня 2015 року між ним та відповідачем ПАТ «Український інноваційний банк» було укладено договір банківського вкладу № 10-1379798. Сума вкладу становила 112\~720 грн. Термін розміщення депозиту становив до 21 вересня 2015 року з можливою подальшою автопролонгацією. По закінченню строку дії договору відповідач свої зобовязання за договором не виконав та коштів позивачу не повернув. Залишок грошових коштів, що знаходиться у відповідача складає 112\~720 грн. 15 жовтня 2015 року та 27 листопада 2015 року позивач звернувся з заявами до відповідача з вимогою повернути депозитні кошти, які залишені відповідачем без належного виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 629, 651 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від договору чи зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором вкладу незалежно від його виду (вклад на вимогу або строковий вклад) банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно положень ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року № 239 винесеного на підставі постанови Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 в ПАТ «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2016 року. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст.2 цього Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом, а відповідно до п.6 ст.2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Тому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вказаного Закону ж спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Дійсно, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Таким чином, позовні вимоги про стягнення відсотків по банківському вкладу та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання не підлягають до задоволення, оскільки розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УкрінБанк», тому Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з банком лише в тій частині, що не суперечить положенням спеціального закону. Проте суд вважає, що визначені обмеження не можуть поширюватися на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, а тому не може слугувати підставою для відмови у захисті особою своїх прав у судовому порядку, зокрема права власності щодо банківського вкладу. Тому позовна вимога про повернення вкладу підлягає до задоволення, оскільки обґрунтована на законі та відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору. Таким чином, удові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved