Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначений житловий будинок згідно договору купівлі-продажу від 30.10.2003, зареєстрованого у виконавчому комітеті Добрянської селищної ради за №96, позивач придбала у [PERSON] за 1000 грн. Цей будинок належав останньому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 19.04.1954. Позивач та [PERSON] під час укладення договору від 30.10.2003 домовилися щодо усіх його істотних умов. Позивач передала [PERSON] обумовлену суму грошових коштів, а останній передав їй ключі від будинку, після чого позивач разом зі своїм сином проживає у цьому будинку. Однак через обмежену можливість рухатися [PERSON] та юридичну необізнаність позивача, яка помилково вважала, що отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок у нотаріуса є тотожнім реєстрації права власності на нерухоме майно, яке здійснювалося БТІ, позивач не зареєструвала своє право власності на будинок у встановленому законом порядку. Відтак, власником цього будинку продовжує значиться [PERSON] Останній [INFO] помер, тому позивач не може зареєструвати за собою право власність на цей будинок. Оскільки позивач добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном протягом більше десяти років, однак в зв`язку зі смертю продавця позбавлена можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. У підготовче засідання позивач та її представник не з`явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду відзив на позов, у якому просив справу розглядати у його відсутність, та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, правові наслідки визнання позову зрозумілі та задовольняють. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved