Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільної сумісної власності, обґрунтовуючи тим, що 23 жовтня 2009 року Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 23 жовтня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 14 та видане Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 23.03.2010 року, виданим виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. На теперішній час позивач стверджує, що сімейне життя із Відповідачем у неї не склалося. Кожен з подружжя має зовсім різне уявлення про шлюбно-сімейні відносини. Спільне життя з Відповідачем неможливе через втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди сторін на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства. Хоча сторони почали проживати окремо не так давно, вже довгий час вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків і не мають спільного бюджету. Станом на сьогодні втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між Позивачем та Відповідачем. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Після фактичного припинення шлюбних відносин Позивач з донькою проживають окремо за адресою: [ADDRESS] . Позивач також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних з Відповідачем відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Тому надання строку для примирення сторонам не дасть позитивного результату та лише затягне судовий процес. Спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишиться проживати разом з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання. Щодо вирішення питання поділу спільного сумісного майна подружжя Позивач вважає за необхідне зазначити про наступне. За час шлюбу за договором купівлі-продажу № 0210 від 30.09.2011 року між Відповідачем та ПП «Аеліта» подружжям було придбано автомобіль марки Hyundai Elantra MD 1.6 Classic MX, кузов № [NUMBER] , колір clean blue вартістю 152 100,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч сто гривень 00 коп.), який було зареєстровано на Відповідача (номерний знак [NUMBER] ). Після припинення шлюбних відносин Позивач мала на меті визнати за собою право власності на 1/2 частину вищевказаного транспортного засобу або отримати грошову компенсацію за свою частку, яка належить їй на праві спільної сумісної власності. Однак, під час розмови з цього приводу зі своїм чоловіком. Позивач дізналась, що він відчужив автомобіль невідомій третій особі без її згоди. Також Відповідач відмовився надавати будь-яку інформацію щодо істотних умов такого правочину і зазначив, щоб вона навіть не намагалась пред`являти жодні вимоги щодо транспортного засобу. Представником Позивача, адвокатом Казанцевим Станіславом В`ячеславовичем, 30.05.2019 року було отримано витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, із якого стало відомо, що останньою операцією із транспортним засобом подружжя була його перереєстрація 22.12.2018 року на нового власника по договору, укладеному у територіальному сервісному центрі МВС № 1242 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області. Того ж дня до територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області [PERSON] було подано адвокатський запит, у відповідь на який він просив надати відомості щодо звернення Відповідача до сервісного центру МВС для перереєстрації права власності на автомобіль марки Hyundai Elantra MD 1.6 Classic МТ 2011 року випуску, кузов № [NUMBER] , колір clean blue, номерний знак [NUMBER] . 06.06.2019 року представником Позивача було отримано від територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру МЕС у Дніпропетровській області відповідь на запит вих. № 31/4/1242-39аз від 05.06.2019 року, якою було відмовлено у наданні будь-якої інформації про нового власника транспортного засобу, однак із якої вбачалось, що Відповідач 22.12.2018 року дійсно без відома Позивача реалізував та перереєстрував автомобіль на іншу особу на підставі договору-купівлі продажу № 1242/2018/1241136, укладеного в територіальному сервісному центрі МВС № 1242 у присутності консультанта-адміністратора, і, відповідно до п. 3.1. вказаного договору, вартість автомобіля подружжя при відчуженні та перереєстрації склала 222 750.00 грн. (двісті двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.). Отже, у грудні 2018 року Відповідач перебуваючи у шлюбних відносинах із Позивачем отримав дохід від продажу транспортного засобу марки Hyundai Elantra MD 1.6 Classic МТ 2011 року випуску, кузов № [NUMBER] , колір clean blue у розмірі 222 750,00 грн. (двісті двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) та приховав від Позивача факт продажу їх спільного автомобіля та отримання від цього значних коштів. Таким чином, відповідно до чинного сімейного законодавства України, Позивач мала законне право власності па 1/2 частину автомобіля подружжя, а після відчуження транспортного засобу Відповідачем має право на половину доходу, отриманого останнім від такого правочину, у розмірі 111 575,00 грн. (сто одинадцять тисяч триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок) і змушена звернутись до суду з вимогою стягнення цієї суми з її чоловіка, яка належить їй на праві спільної сумісної власності, в порядку поділу майна подружжя. Просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 жовтня 2009 року Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області (актовий запис № 14 від 23 жовтня 2009). Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в порядку поділу майна подружжя 1/2 частину від доходу з продажу автомобіля марки Hyundai Elantra MD 1.6 Classic МТ 2011 року випуску, кузов № [NUMBER] , колір clean blue, який належав подружжю на праві спільної сумісної власності, у розмірі 111 375,00 грн. (сто одинадцять тисяч триста сімдесят п`ять гривень 00 копійок). Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП; [NUMBER] ) сплачені судові витрати по справі. Ухвалою судді від 04.07.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження і по справі призначено підготовче засідання. Ухвалою судді від 18.02.2020 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. До початку відкритого судового засідання представник позивача [PERSON] надав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, просив справу розглянути без його участі. Відповідач до початку судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просив задовольнити, заперечував роти задоволення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, оскільки майно було відчужено під час шлюбу та Ѕ вартості автомобіля він віддав позивачу, про що є розписка. Просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Вирішуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу встановлено наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 23 жовтня 2009 року, актовий запис №14, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] », що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.10.2009 року (а.с. 14). Від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що встановлено зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Причиною розпаду сім`ї є відсутність між сторонами поваги, взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується позовних вимог про поділ спільного майна подружжя суд встановив наступне. Під час шлюбу, сторони придбали автомобіль марки Hyundai Elantra MD 1.6 Classic MX, кузов № [NUMBER] , колір clean blue, 2011 року випуску, вартістю 152 100,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч сто гривень 00 коп.), (номерний знак [NUMBER] ), який було зареєстровано на відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу № 0210 від 30.09.2011 року. (а.с.116-119). 22.12.2018 року відповідач без згоди позивача продав автомобіль марки Hyundai Elantra MD 1.6 Classic MX, кузов № [NUMBER] , колір clean blue, на підставі договору купівлі-продажу № 1242/2018/1241136, згідно п.3.1 договору вартість ТЗ складає 222750, 00 грн., що підтверджується відповіддю наданою Територіальним сервісним центром №1242 Регіональний сервісний центр в Дніпропетровській області №31/4/1241-39аз від 05.06.2019 року (а.с.24). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 111375,00 грн. Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано вартість автомобіля, та будь-яких доказів на підтвердження доводів відповідача, що Ѕ частину вартості автомобіля ним вже було виплачено позивачу суду з боку відповідача надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1882 грн. 15 коп. (768.40 грн. +1113,75 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved