Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення. Свої вимоги мотивував тим, що 13 лютого 2015 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», будинок [ADDRESS] з 16 лютого 2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Згідно листа Дніпровської районної адміністрації від 27 серпня 2019 року квартира [ADDRESS] державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» не включалася до складу службової житлової площі Головного управління військового та матеріального технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України. Згідно листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 червня 2019 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані особи відсутні. Відповідач не будучи зареєстрованою у передбаченому законом порядку та, не маючи ордеру на житлове приміщення, самовільно з своїми малолітніми дітьми зайняла спірну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 11 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено лист про звільнення самовільно зайнятого житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим позивач просить виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення та стягнути витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 08 листопада 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 12 травня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення - до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 755/3468/19 за позовом [PERSON] до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації за участю третіх осіб Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання видати ордер на житло та визнання права користування житловим приміщенням. 17 лютого 2021 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 08 квітня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача Мацієвська О.П. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ст. 2 ст. 210 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів з урахуванням розумного строку розгляду справи. Представники третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 13 лютого 2015 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», будинок [ADDRESS] з 16 лютого 2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 8, 9-10, 11, 12, 13). Згідно листа Дніпровської районної адміністрації від 27 серпня 2019 року квартира [ADDRESS] державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» не включалася до складу службової житлової площі Головного управління військового та матеріального технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 14). Згідно листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25 червня 2019 року в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані особи відсутні (а.с. 15). 11 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено лист про звільнення самовільно зайнятого житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Позивач просить виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, не будучи зареєстрованою у передбаченому законом порядку та, не маючи ордеру на житлове приміщення, самовільно з своїми малолітніми дітьми зайняла спірну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Однак представник відповідача скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду. Крім того, позов не містить належних та допустимих доказів, а спір має очевидно штучний характер. Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України скористався свої правом подачі письмових пояснень, відповідно до яких зазначив, що Центральною житловою комісією Міністерства внутрішніх справ України не приймалося рішення про надання службової квартири [ADDRESS] [PERSON] . Крім того, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо квартири [ADDRESS] . Представники третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не скористалися свої правом подачі письмових пояснень щодо позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 3 ст. 116 цього Кодексу осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Виходячи з вимог ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року рішенням Дніпровського районного суду м.Києва у задоволені позовних вимог [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов`язання видати ордер на житло та визнання права користування відмовлено (а.с.107-111), яке набрало законної сили. Крім того, відповідач не зареєстрована у передбаченому законом порядку у спірному житловому приміщенні. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і оста точність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Вказані приписи про застосування строку позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Поки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Така правова позиція, викладена в постанові Верховного суду від 08 липня 2020 року по справі № 686/16196/15-ц. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для застосування строків позовної давності. Отже, відповідач самовільно зі своїми малолітніми дітьми зайняла квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка передана на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за участю третіх осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерства внутрішніх справ України про виселення повністю: виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved