Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що у зв'язку із тим, що у 2013р. вона мешкала у м.Харків, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 21.03.2013р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, шлюбні відносини між сторонами припинились ще до народження дитини, у зв'язку із чим відповідач не виявляє до сина батьківської турботи. У дійсний час позивачу необхідно поїхати з дитиною на літній відпочинок за кордон України до Російської Федерації, на літне оздоровлення, де у матері позивача є будинок у селі, якій вона успадкувала, та для цього позивачу потрібен нотаріально засвідчений дозвіл батька дитини або рішення суду про надання дозволу на вивезення сина без дозволу батька. Відповідач, уникаючи всілякого спілкування, не надає позивачу дозволу на вивезення дитини за кордон України до Російської Федерації. Позивач вважає, що таке невиконання відповідачем обов'язків законного представника, порушує права дитини, які позивач повинна захищати у судовому порядку, та позбавляє позивача можливості поїхати з сином до рідних на відпочинок. Позивач змушена звернутися до суду і просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон України на ім'я малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON] та дозволити виїзд за кордон України малолітньому [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON] у супроводі його матері - [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала аналогічні позову пояснення, просить суд надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон України на ім'я її малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON] та дозволити виїзд за кордон України її малолітньому сину [PERSON], [INFO], без згоди його батька - [PERSON] у її супроводі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, позов визнав і просить справу розглянути за його відсутністю. Представник третьої особи - ССД виконавчого комітету Краснолуцької міської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991р. в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 15 сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У відповідності до п.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно ст.6 параграфу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини "Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру". Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2011р., шлюб зареєстрований у ВРАЦС м.Харків Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.07.2013р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького МУЮ, [PERSON] народився [INFO]., про що складено відповідний актовий запис № 442. Його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 21.03.2013р., шлюб, зареєстрований 22.07.2011р. відділом ДРАЦС м.Харкова реєстраціной служби ХМУЮ, актовий запис № 1015, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно пояснень позивача у судовому засіданні, син позивача [PERSON], [INFO].народження, проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Як вбачається із рішення Краснолуцького міського суду від 22.01.2014р., стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO].народження, у розмірі ? частки всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Із довідки про неотримання аліментів № 10440 від 05.05.2014р., виданої Ленінським відділом ДВС Харківського МУЮ, вбачається, що [PERSON] відповідно до матеріалів виконавчого провадження не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01.11.2013р. по 30.04.2014р. Згідно довідки № 101 від 15.05.2014р., виданої ОСББ «Краснолучанка», [PERSON] проживає за адресо: [ADDRESS] і на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO].народження. Як вбачається із письмового пояснення свідка [PERSON], вона є сусідкою [PERSON], яка самостійно виховує сина [PERSON], [INFO].народження. Батько дитини не приймає участі у вихованні дитини і за весь час ні разу не з'являвся. Відповідно до ст.313 ЦК України, ст.42 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди одного з батьків та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізовувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни місця проживання. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При таких обставинах, суд вважає за можливе надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон України на ім'я малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON] та дозволити виїзд за кордон України малолітньому [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON], у супроводі його матері [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved