Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 12.10.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір № 78-010-824-2-16-Г з ануїтентними платежами. Згідно з п. 1.1., 1.2. та 1.3. кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти -кредит на споживчі цілі, шляхом видачі з каси банку готівкою, в розмірі 50 000,00 грн. на строк з 12.10.2016 р. до 11.10.2019р. включно зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов'язання згідно з договором. 12.10.2016р. грошові кошти в розмірі 50 000.00 грн. були видані позивачем відповідачу, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № ТR. 1527952.1183.1483 від 12.10.2016р. Починаючи з квітня 2017 р. в порушення умов п.п. 1.1., 3.2.3., 4.2., 4.5. кредитного договору, відповідачем не сплачуються вчасно та в повному обсязі платежі за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість яка станом на 02.07.2018 року становить 76717,47 грн. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 47595,92 грн.; суми не сплачених процентів за користування кредитом за період з 01.12.2017 р. по 30.06.2018 р. в розмірі 28,04 грн.; суми не сплаченої комісійної винагороди 1593,51 грн.; суми штрафу в розмірі 27500,00 грн. Позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 31.10.2018 року проведена державна реєстрація змін повного та скороченого найменувань позивача [PERSON] акціонерного товариства «Мегабанк» та ПАТ «Мегабанк» на його нові повне та скорочене найменування - Акціонерне товариство «Мегабанк» та АТ «Мегабанк», що підтверджується копією Витягу з Статуту АТ «Мегабанк», який затверджено позачерговими загальними зборами акціонерів, протокол від 25.09.2018 року № 73, у звязку з чим ухвалою суду від 14.12.2018 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] акціонерного товариства «Мегабанк» - Акціонерне товариство «Мегабанк». Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не зявився, у матеріалах справи міститься заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти\~ ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, 12.10.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір № 78-010-824-2-16-Г з ануїтентними платежами. Згідно з п. 1.1., 1.2. та 1.3. кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти -кредит на споживчі цілі, шляхом видачі з каси банку готівкою, в розмірі 50 000,00 грн. на строк з 12.10.2016 р. до 11.10.2019р. включно зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов'язання згідно з договором. Пунктом 4.4 договору визначено, що розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,9 % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Згідно п. 4.10. Договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому в п. 4.8 цього договору (0,1% річних), а за невиконання прийнятих на себе зобовязань щодо сплати ануїтентних платежів та комісійних винагород позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п.6.3 цього договору. У відповідності до п. 6.3 договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 відсотків від суми кредиту. (а.с. 5-6, 8). Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі (а.с. 12), а відповідач, всупереч договірним зобов'язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком (а.с. 10-11). Правом спростувати суму заборгованості відповідач не скористався. Розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 02.07.2018 року становить 76717,47 грн. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 47595,92 грн.; суми не сплачених процентів за користування кредитом в розмірі 28,04 грн.; суми не сплаченої комісійної винагороди 1593,51 грн.; суми штрафу в розмірі 27500,00 грн. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. За ч. 1 ст. 610 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно зі статтею 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526\~ЦК\~України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 ЦПК України). Статтею 525\~ЦК заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч.1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.ст.\~12,\~81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Мегабанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн. На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved