Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що вона не проживає у ньому з 1995 року, визначив собі інше місце проживання, яке позивачу не відоме. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Представник третьої особи - Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, просив прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, 10.05.1991 р. між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис 439 (а.с. 7). Як вбачається з обмінного ордеру на житлове приміщення № 2537 від 25.04.1992 року, виданого Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, даний документ виданий [PERSON] та [PERSON], які набули право на зайняття у порядку обміну на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 4). Позивач був зареєстрований в дану квартиру 15.06.1993 року, що підтверджено довідкою форми № 3 від 30.07.2014 р. № 398 виданої КП «Введенське Подільського району м. Києва», також у вищезазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], яка є власником особового рахунку (а.с. 6). 03.08.1993 року шлюб, між позивачем та відповідачем, розірвано, про що свідчить свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 438 (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі з 1995 року. Факт не проживання [PERSON] підтверджується актами обстеження квартири [ADDRESS], від 28.03.2014 року, 02.06.2014 року, 23.07.2014 року на предмет не проживання, затвердженого директором КП «Введенське Подільського району м. Києва» (а.с. 8, 9, 10). З якого вбачається, що відповідач протягом тривалого часу не проживає за вказаною адресою, особистих речей в приміщенні не виявлено. За статтею 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно ч. 1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтєю 72 ЖК УРСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі без поважних причин близько двадцяти років, а саме з 1995 р., проте по теперішній час зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, позивач сплачує кошти за житлово-комунальні послуги за відповідача, чим порушуються його права, суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved