Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 05 травня 2006 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований відділом РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 159. Від шлюбу дітей у них немає. Спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватись через різні погляди на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки, непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони стали практично чужими людьми, перестали проживати разом та вести спільне господарство. Вказує на те, що шлюб носить формальний характер, а тому його збереження не є можливим. З урахуванням викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 05.05.2006 відділом РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, актовий запис № 159. У судове засідання позивачка не з`явилася. У позовній заяві зазначила про те, що просить суд розглянути справу за її відсутності, без фіксування судового засідання технічними засобами, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05 травня 2006 року у відділі РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 159. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини\~2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини\~3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України №\~11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто фактично припинили шлюбні відносини, у них немає дітей, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка скористалась своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved