Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що 18.08.2015 року він придбав у останньої за 50000 грн. будинок за адресою [ADDRESS] у с. Калинівка Єланецького району Миколаївської області. У звязку з юридичною необізнаністю він не знав, яким чином посвідчується та реєструється договір купівлі-продажу будинку та які для цього необхідні документи. Після передачі коштів за будинок виявилось, що є тільки договір купівлі-продажу та технічний паспорт на імя [PERSON] Однак для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу необхідно було зареєструвати зазначений будинок відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", виготовити документи на земельну ділянку під будинком та провести оцінку нерухомості. Зазначені документи у відповідача відсутні. Відповідно йому було відмовлено у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 50000 грн. набутих без достатніх правових підстав та сплачений судовий збір в розмірі 500 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Представник позивача позов підтримав, просив суд стягнути на користь позивача кошти, безпідставно отримані відповдачкою. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити. Представник відповідачки просив суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 18.08.2015 року за попередньою домовленістю відповідачка продала позивачу за 60000 грн. свій будинок, який розташований в с. Калинівка по [ADDRESS] Єланецького району Миколаївської області. Позивач заплатив 50000 грн. завдатку, а 10000 грн. зобовязався сплатити після повного нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного будинку. У нотаріуса вони дізналися, що для укладеня договору необхідні документи на присадибну земельну ділянку. Державний акт на дану присадибну ділянку у попереднього власника будинку був, проте він його загубив, ним була дана обява в газету про його втрату, щоб у подальшому його відновити. Однак позивач знайшов інший будинок і почав під різними приводами відмовлятися від купленого ним будинку. Повертати позивачу завдаток за будинок та отримувати назад будинок відповідачка не бажає, оскільки всіляко сприяє в підготовці документів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку найближчим часом. Крім того позивач привів будинок в непридатний для проживання стан підготовляючи його для капітального ремонту та повирубував дерева. Насправді відповідачка не відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, всіляко сприяє в його оформленні. Також доводи позивача про те, що спірний будинок не зареєстрований відповідно до закону не відповідають дійсності, оскільки договір купівлі-продажу будинку, за яким вона його придбала, зареєстрований належним чином та є правовстановлюючим документом. На підставі викладеного просила суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, їх представників та свідків, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. 18.08.2015 року між позивачем та відповідачкою було досягнуто домовленість про купівлю продаж спірного будинку. На виконання даної домовленості позивачем було передано відповідачці грошові кошти у сумі 50000 грн., про що була складена відповідна розписка. У подальшому при зверненні до нотаріуса за належним оформленням даної угоди було з'ясовано, що земельна длянка, на якій знаходиться спірний бдинок не належить відповідачці та дана обставина унеможливлює належне оформлення договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, договір купівлі-продажу спірного будинку не укладався та передані відповідачці кошти на його виконання набуті нею без достатньої правової підстави. Посилання відповідачки та її представника на необхідність певного часу для належного оформлення документів на належне їй майно не утворює підстав для утримання коштів позивача. Безпідствним також є твердження відповідачки про те, що передані їй кошти є завдатком та не підлягають поверненню, оскільки залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались За викладених обставин позхов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved