Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2006 року задоволено заяву громадянки Російської Федерації [PERSON] про усиновлення громадянина України [PERSON], [INFO]. Судом у вищевказаній справі про усиновлення встановлено, що [PERSON] бажає усиновити [PERSON], надати цій дитині сім'ю, материнську любов, турботу та радощі дитинства. Натомість відповідач виконувала свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини лише 2 роки з 2006 року по 2008 рік та після розірвання шлюбу з [PERSON] з 2008 року припинила будь-яке спілкування з дитиною, не цікавиться її життям, станом здоров'я, не телефонує та навіть не вітає з днем народження, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, отже свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, відповідач відноситься до усиновлення як до фіктивного та бажає визнати усиновлення недійсним. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків також підтверджується заявою [PERSON] та інформацією комунального дошкільного закладу «Спеціальний дитячий будинок» Олександрійської міської ради Кіровоградської області. Тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2014 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Представник позивача у в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю та посилаючись на обставини викладені в позові просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій вказала, що з позовною заявою не згодна, оскільки між нею та [PERSON] була домовленість, що після розлучення старший син [PERSON], 2004 року народження, залишається проживати разом з батьком, який займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, а з нею залишається молодший їх спільний син [PERSON], 2007 року народження. Вказала, що в 2009 році вони з [PERSON] розірвали шлюб. Після чого, [PERSON] почав жити в сім'ї батьків свого батька. Зазначила, що на даний час їй нічого не відомо про життя і місцезнаходження [PERSON] в зв'язку з тим, що вона не може приїхати в Україну, оскільки не має згоди батька на виїзд з Російської Федерації сина [PERSON]. Вказала, що матеріально забезпечувати [PERSON] вона не має можливості, оскільки сама виховує спільного з [PERSON] сина [PERSON]. Вважає, що твердження про те, що вона навмисно ухиляється від виховання та утримання [PERSON] не вірні. Просила відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з неї аліментів. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав з підстав ухилення її від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову та пояснив, що він являється рідним батьком [PERSON]. У 2008 році шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Відповідач проживає в м.Москва та дитиною не цікавиться з 2008 року, не відвідує його у навчальному закладі, не надає матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2006 року було задоволено заяву громадянки Російської Федерації [PERSON] про усиновлення громадянина України [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.2007 року батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42). 19 січня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.01.2009 року (а.с.41) Як вбачається з письмової заяви [PERSON] від 14.01.2014 року, адресованої начальнику Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, після розірвання шлюбу [PERSON] не цікавиться життям сина [PERSON], не телефонує та не поздоровляє його з днем народження. Для дитини було великою травмою те, що [PERSON] припинила спілкуватись з ним (а.с.10). Відповідно до довідки комунального дошкільного закладу «Спеціальний дитячий будинок» Олександрійської міської ради Кіровоградської області № 555 від 08.01.2014 року, громадянка Російської Федерації [PERSON] за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2006 року являється матір'ю [PERSON], [INFO], який є вихованцем КДНЗ «Спеціалізований дитячий будинок» з 15.05.2009 року. За час перебування дитини в закладі мати [PERSON] хлопчика не відвідувала та не цікавиться його життям та здоров'ям (а.с.9). Згідно з письмовою інформацією комунального дошкільного закладу «Спеціальний дитячий будинок» Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 02.07.2014 року, [PERSON], [INFO], перебуває в КДНЗ «Спеціалізований дитячий будинок» з 15.05.2009 року по теперішній час. Мати дитини [PERSON], [INFO], життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не надсилала листів, не телефонувала на протязі перебування дитини в закладі. Дитиною опікується батько [PERSON], 1977 року народження, забирає хлопчика на вихідні та канікули, відвідує його, привозить подарунки та солодощі (а.с.71). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона перебуває з 01.06.2012 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У [PERSON] є син [PERSON], який перебуває у КДНЗ «Спеціалізований дитячий будинок». Вказала, що дитину на вихідні вони забирають додому, матеріально його забезпечують та доглядають за ним. [PERSON] проживає в Російській Федерації та приблизно з 2008 року вона не бачила дитину та матеріально [PERSON] не забезпечує. Крім того, вказала, що за весь час знайомства з [PERSON] мати дитини [PERSON] жодного разу не запитувала [PERSON] про дитину та не цікавилася нею. Судом також встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2013 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про визнання усиновлення недійсним (а.с.98). У відповідності до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Встановлено, що відповідач, як мати дитини [PERSON], [INFO], злісно ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина, не приділяє йому належної уваги, не цікавляться його здоров'ям та розвитком, не здійснює належного виховання та утримання. Піклується про [PERSON] його батько [PERSON], який створює умови для його всебічного розвитку. Відповідно до висновку служби у справах дітей Кіровоградської міської ради № 725/490524 від 31.01.2014 року, громадянка [PERSON] з 2008 року не цікавиться життям та здоров'ям сина, взагалі припинила спілкування з ним. Відноситься до усиновлення як до фіктивного. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кіровоградської міської ради орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (11-12). Частиною 2 п.16 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо протягом тривалого часу не виконує батьківських обов'язків по відношенню до свого сина [PERSON], [INFO], не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не здійснює його належне утримання, тим самим фактично самоухиляється від виховання сина, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] та стягнення з неї аліментів на користь тих осіб чи установ, яким буде передано на утримання дитину, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved