Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . На даний час має намір його відчужити. Звернувшись до нотаріальної контори з даного питання отримав інформацію про те, що на вказане житлове приміщення накладено арешт за постановою відповідача, винесеною у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-910 від 04.06.2004 року. Підставою накладення арешту стала заборгованість по сплаті комунальних послуг в розмірі 350 гривень, яка на даний час погашена. Незважаючи на погашення заборгованості відповідач арешт не зняв, що на даний час перешкоджає укладанню угоди по відчуженню належного йому нерухомого майна. Рішенням суду просить зняти арешт, накладений Коростенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області в межах виконавчого провадження, відкритого з виконання виконавчого листа №2-910 від 4.06.2004 року. 01.04.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 09.04.2019 року. У встановлений строк відповідач подав відзив на позов. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно наявне обтяження на все майно [PERSON] . Підставою обтяження стала наявність виконавчого листа №2-910 виданого 04.06.2004 року Коростенським міськрайонним судом. З відзиву, який наданий до матеріалів справи слідує, що виконавче провадження в межах якого було винесено постанову про арешт майна завершено 31.03.2011 року, виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Арешт з майна не знімався, оскільки наслідки закінчення виконавчого провадження відповідно до зазначеної норми Закону не передбачають скасування заходів примусового виконання рішення, крім того станом на 31.03.2011 року за [PERSON] рахувався боорг у розмірі 346 гривень. Виконавче провадження №8753895 знищено за спливом терміну зберігання, виконавчий лист №2-910 від 4.06.2004 року повторно на виконання не надходив. Таким чином, державним виконавцем, виконавче провадження було завершене, але накладений арешт на майно знятий не був. Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи те, що відкритих виконавчих проваджень в яких накладалися арешти на все майно боржника [PERSON] не існує, тому відсутні законні підстави для продовження існування арешту, який є перешкодою в реалізації прав позивача, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 19 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для здійснення реєстраційних дій.

Outcome: approved