Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 04.05.2012 року вона є наймачем квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані її сини [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] фактично не проживає в квартирі з серпня 2014 року, коли виїхав на заробітки до м. Києва. Засобів звязку з сином вона не має, оскільки на початку 2015 року він змінив номер телефону. відповідач не цікавиться. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належна надала заяву про розгляд справи без її участі, клопотання про виклик свідків просила залищити без розгляду, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є власником зазначеної квартири, зареєстрований за вказаною адресою, але з 2014 року не проживає за адресою реєстрації. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду від 04.05.2012 року. Згідно з актом-розпорядженням №437 від 09.11.2020 року, затвердженого директором КП "Житлогосп" по вулиці за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , в квартирі з 2014 року не проживає, особисті речі в квартирі відсутні. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року, можливість збереження жилого приміщення за відповідачем судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved