Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], яка належить позивачам на праві власності. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що вони є власниками [ADDRESS]. Відповідачі разом зі своїми дітьми зареєстровані у зазначеному приміщенні, однак з 2007 року за зареєстрованим місцем проживання не мешкають. У зв'язку з тим, що у добровільному порядку відповідачі не виявили бажання знятися з реєстрації за зазначеною адресою, позивачі звернулися до суду з цим позовом. Позивачі в судове засідання 09.09.2015 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та вчасно, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі по справі про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином та вчасно, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 40). Зі згоди позивачів, суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. ? частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 4). ? частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 17.04.2015 року № 945 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки ОСББ «Перспектива 31» № 1 від 05.08.2013 року, [PERSON] мешкає року за адресою: [ADDRESS]разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також, як вбачається з довідки ОСББ «Перспектива 31» № 108 від 21.08.2015 року, [PERSON] постійно мешкає з 01.01.2008 року за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з акту, складеного 16.04.2015 року мешканцями будинку [ADDRESS], в квартирі [ADDRESS], відповідачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми не мешкають з 01.01.2008 року, особистих речей відповідачів в квартирі немає (а.с. 11). Комісією служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Депаратаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт. Згідно якого, в квартирі [ADDRESS], дитячих речей немає, сім'я [PERSON] разом з дітьми мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 65) Як встановлено судом та зазначають позивачі, з 2008 року відповідачі разом з неповнолітніми дітьми припинили мешкати в квартирі та добровільно її покинули. Станом на теперішній час відповідачі за місцем реєстрації не мешкають, однак до теперішнього часу зареєстровані у належній позивачу квартирі. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Данні про те, що позивачі порушили право відповідачів на проживання, суду не надані, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення їх порушеного права відповідачі не виявили. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим заявлені позивачем вимоги задовольнити. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved