Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та виділити цю частку в окремий об`єкт нерухомого майна. У позові посилається на те, що позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.1992, продавцем по якому виступав колгосп ім. Енгельса Карлівського району (в подальшому реорганізовано у ТОВ «ВОЛЯ-ЛАН»), став власником житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Відповідно до довідок Ланнівської сільради, предметом зазначеного договору купівлі-продажу , є Ѕ частина житлового будинку по [ADDRESS] , а не весь будинок. Згідно запису у по господарській книзі №01 Ѕ частина вказаного будинку значиться за позивачем. Згідно даних ПБТІ «Інвентаризатор», реєстрація права власності на спірний будинок станом на 31.12.2012 не проводилася. 06.02.2020 позивач направляв на адресу відповідача ТОВ «ВОЛЯ-ЛАН» письмову пропозицію щодо укладення нотаріального договору розподілу майна та виділення частки в окремий об`єкт нерухомого майна, яка повернулася та не була вручена адресату, що змусило позивача звертатися до суду з даним позовом . Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Ланнівської сільради в судове засідання не з`явився, але надійшла заяви, відповідно до якої просили розглядати справу без уповноваженого представника сільської ради, позов визнають, проти задоволення не заперечують. Представник відповідача ТОВ «ВОЛЯ-ЛАН» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, конверт повернувся на адресу суду з відміткою про причину повернення «інші причини, що не дали змоги виконати зобов`язання щодо пересилання поштового відправлення». Заслухавши позивача, його представника, дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. На підставі Договору купівлі-продажу (а.с.6), 15.10.1992 року, позивач придбав у колгоспу імені Енгельса Карлівського району житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, що знаходиться у віданні Нижньоланнівської сільради. Відповідно до довідки Ланнівської сільради від 01.11.2019, предметом зазначеного договору купівлі-продажу, є Ѕ частина житлового будинку по [ADDRESS] , а не весь будинок (а.с.7). Згідно запису у по господарській книзі №01 Ѕ частина вказаного будинку значиться за позивачем (а.с.8). Згідно інформації ПБТІ «Інвентаризатор», реєстрація права власності на будинок по [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не проводилася (а.с.9). 06.02.2020 позивач направляв на адресу відповідача ТОВ "ВОЛЯ-ЛАН" письмову пропозицію щодо укладення нотаріального договору розподілу майна та виділення частки в окремий об`єкт нерухомого майна, яка повернулася та не була вручена адресату (а.с.16,17). Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.1 ст. 392 ЦК України). Частиною 1 ст.356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст.364 ЦК України, позивач як співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, викладене, суд вважає, за можливе, задовольнивши позов, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та виділити цю частку в окремий об`єкт нерухомого майна.

Outcome: approved