Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою 31.10.2014 року та просила суд: - визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - змінити прізвище дітей з « Колесніченко» на «Бурчак», батьком дітей записати «[PERSON], [INFO], який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області»; - внести зміни до актових записів про народження дітей, - стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з квітня 2000 року вони з відповідачем почали зустрічатися та з вересня-жовтня 2000 року підтримувати статеві стосунки. В травні 2001 року позивач завагітніла та 07.01.2002 року народила дитину, сина, якого назвала «Михайло» та дала своє дошлюбне прізвище «Колесніченко» та по-батькові відповідача «Денисович». Відповідач спочатку обіцяв одружитися з нею, визнати своє батьківство відносно сина та допомагати матеріально, однак, через неприязнь його матері до позивача та вплив на нього з боку матері, свою думку змінив та перестав відвідувати сина, надавати матеріальну допомогу, від реєстрації дитини на своє імя відмовився. Через деякий час сторони знову відновили свої стосунки та в серпні 2003 року позивач завагітніла вдруге. 16.05.2004 року позивач народила дитину, доньку яку назвала «Марія», дитині дала своє дошлюбне прізвище «Колесніченко» та по-батькові відповідача «Денисівна». Відповідач від реєстрації дитини в органах РАЦС на своє імя відмовився. Відповідач з дітьми не спілкується, матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити, вказувала, що коли вона народжувала сина [PERSON], то відповідач приходив до неї в лікарню, приносив фрукти, забирав з пологового будинку, а коли народжувала доньку [PERSON], то повідомила про її народження на пятий день. Відповідач сказав, що його мати не бажає народження дитини, та він не може визнати дитину, опікуватися нею. Але після проведення експертизи він спілкується з дітьми, визнає те що він їх батько та мати відповідача також змінила своє ставлення до дітей. Крім того, доповнюючи позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 7 101,00 грн. Відповідач в судовому засіданні спочатку заперечував проти задоволення позовних вимог, але після проведення експертизи позов визнав, не заперечував щодо визнання його батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не заперечував щодо сплати аліментів у вказаному позивачкою розмірі та стягнення з нього витрат на користь позивачки, повязаних з проведенням молекулярно-генетичної експертизи Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Криворізької районної державної адміністрації, Відділу реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу, ради опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявились, просили справу розглядати за їх відсутності про що надали відповідні заяви, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду (а.с.23,35,53). Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, давши оцінку доказам по справі, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 07.01.2002 року позивач по справі [PERSON]Б.(дошлюбне прізвище «Колесніченко») (а.с.86) народила дитину сина [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії 1-КИ № 227476 від 03.07.2003 року, де в графі «батько» вказано «Колесніченко Денис Миколайович» (а.с.7). Як вбачається з копії актового запису № 170 від 14.02.2002 року з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.01.2015 року батько записаний на підставі заяви матері від 14.02.2002 року (а.с.40-42). Крім того, 16.05.2004 року позивач по справі [PERSON]Б.(дошлюбне прізвище «Колесніченко») народила дитину доньку [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії 1-КИ № 262215 від 24.05.2004 року, де в графі «батько» вказано «Колесніченко Денис Миколайович» (а.с.6). Як вбачається з копії актового запису № 522 від 24.05.2004 року з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.01.2015 року батько записаний на підставі заяви матері від 24.05.2004 року відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.43-45). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, про що свідчить довідка в.о. сільського голови Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 07.11.2014 року № 659 (а.с.14) та не заперечується сторонами. В силу статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], останній народився 07.01.2002 року, тобто до 01.01.2004 року, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми КпШС України, в той час як [PERSON] народилася 16.05.2004 року, тому підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. Згідно зі ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Частиною 2 статті 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Статтею 128 СК України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Про той факт, що відповідач є батьком дитини [PERSON], яка народилася 16.05.2004 року та [PERSON], який народився 07.01.2002 року свідчить і висновок експерта № 141 молекулярно-генетичної експертизи від 27.04.2015 року, де зазначено, вірогідність того, що громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99% (а.с.71-76). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Таким чином, враховуючи той факт, що походження дітей [PERSON], яка народилася 16.05.2004 року та [PERSON], який народився 07.01.2002 року від батька [PERSON] знайшло своє підтвердження у висновку експерта № 141 молекулярно-генетичної експертизи від 27.04.2015 року, про що також наполягала позивач та не оспорював відповідач, суд вважає, з метою захисту прав дітей, що встановлено згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, визнати що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та внести зміни до актового запису № 170 від 14 лютого 2002 року вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження [PERSON], [INFO], а саме батьком дитини [PERSON], [INFO] вказати громадянина України, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], змінити прізвище дитини з «Колесніченко» на «Бурчак», інші відомості залишити без змін внести зміни до актового запису № 522 від 24 травня 2004 року вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження [PERSON], [INFO], а саме батьком дитини [PERSON], [INFO] вказати громадянина України, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], змінити прізвище дитини з «Колесніченко» на «Бурчак», інші відомості залишити без змін. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] між сторонами досягнуто не було. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим чоловіком, інших аліментних зобовязань не має, про що вказував в ході судового розгляду, позивач окрім дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] має ще трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] Мішень, [INFO] та [PERSON], [INFO], які також перебувають на її утриманні (а.с.15), тому не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя дітям та потребує матеріальної допомоги відповідача, який зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дітей, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 31.10.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Тому, на підставі ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7101,00 грн. відповідно до квитанції від 27.04.2015 року № 27042015123016, в рахунок витрат повязаних з проведенням молекулярно-генетичної експертизи проведеної на підставі ухвали суду від 18.03.2015 року (а.с. 60,71-76,85).

Outcome: approved