Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Пластфарма» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що він з 04.03.2005 року працює за сумісництвом директором цього підприємства. Стверджує, що у відповідача перед ним наявна кредиторська заборгованість з компенсації витрат, здійснених в інтересах відповідача та оформлених як підзвітні кошти (відрядження, господарські витрати тощо) в розмірі 34 668, 17 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач та/чи представник відповідача в судове засідання не з'явились, про причини Представник відповідача - Мотрук М.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у запереченні, просить суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснен представника відповідаяа, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 04.03.2005 року перебуває за сумісництвом на посаді директора ТзОВ «Пластфарма» (а.с.2-3). Згідно з довідкою №8 від 07.06.2013 року, виданою ТзОВ «Пластфарма» позивачеві, станом на 07.06.2013 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по підзвітних коштах (відрядження, господарські витрати тощо) в розмірі 34 668, 17 коп. (а.с.4). Наявність відповідної заборгованості підтверджено, зокрема, відомостями звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за період з 21.12.2011 року до 07.06.2013 року та квитанціями (а.с.12-244), а також реєстрами отриманих податкових накладних до декларацій по податку на додану вартість (а.с.245-248). Правовідносини між підприємством та працівником у разі, коли для придбання товарів (робіт, послуг) працівнику видаються готівкові кошти під звіт та коли працівник придбав товари (роботи, послуги) для виробничих (господарських) потреб підприємства за рахунок власних коштів, мають характер трудових. Такі правовідносини визначені й регулюються: положеннями Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"; нормами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637; Порядку складання Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 року № 440, наказом Державної податкової адміністрації України від 23 грудня 2010 року № 996, наказом Міністерства фінансів України від 05 грудня 2012 року №1276, які були чинними у спірний період. Облік розрахунків з підзвітними особами ведеться відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291. За змістом п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, фіксування та підтвердження господарських операцій, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення, здійснюється на підставі письмових свідоцтв - первинних документів. Отже, якщо працівник придбав товар (роботи, послуги) на потреби підприємства за власні кошти, такий працівник звітує про витрачені кошти і додає до нього первинні документи, що є підставою для відповідних розрахунків підприємства з працівником. Суд критично оцінює показання представника відповідача про те, що подані позивачем авансові звіти та довідки є сфальшовані, оскільки такі аргументи не підтверджені жодними доказами, що спростовують значення відомостей оспорюваних документів. Згідно з ч.3 ст.10., ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування, що визначає принцип змагальності сторін у цивільному процесі. З огляду на викладене, оскільки у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за підзвітними коштами, що підтверджено поданими представником позивача доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити за підставністю позовних вимог.

Outcome: approved