Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до районного суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що нотаріусом їй відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті [PERSON] на належну йому земельну ділянку в звязку з неподанням оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), на який містяться посилання у заповіті. Станом на день звернення до суду сертифікат відсутній, так як був вилучений при отриманні спадкодавцем, державного акту на право власності на земельну ділянку. Зміни до заповіту внесені не були. А тому в іншому порядку крім судового вона не може захистити свої невизнані права. Позивач, його представник позов підтримали, від вимог про стягнення з відповідача судових витрат, у разі ухвалення рішення про задоволення позову, - відмовилися.. Представник відповідача [PERSON] селищної ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись з заявою (вх.№ 595 від 09.02.2016р.), в якій просить слухати справу у відсутність представника, позов визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - відділ держгеокадастру у Врадіївському району, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись з заявою (вх.№ 624 від 11.02.2016р.), про розгляд справи у відсутність представника, в якій не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 04.01.2012 р. (свідоцтво про смерть серії І-ФП №148027 від 10.01.2012 р.) ; - за життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким належне йому, на підставі сертифікату МК № 0068318, право на земельну частку (пай) у КСП "Україна" заповів [PERSON] (заповіт зареєстрований в реєстрі за № 2-118 від 03.08.2006р., витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №30887019 від 26.06.2012р.); - 25.12.2006 р. спадкодавець [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ №420859, площею 2,67га, розташовану в межах території [PERSON] селищної ради Врадіївського району Миколаївської області (державний акт, довідка відділу держкомзему у [PERSON] районі №421 від 12.07.2012р.); - позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на право на земельну частку (пай) по сертифікату МК № 0068318, після смерті [PERSON] (заповіт зареєстрований в реєстрі за № 2-118 від 03.08.2006р.) ; - після смерті спадкодавця [PERSON] відкрита спадкова справа №19/2012р. за заявою [PERSON], інші спадкоємці, які у встановлений строк звернулися до нотаріальною контори з заявою про прийняття спадщини, за заповітом чи які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні (довідка нотаріуса №642 від 11.02.2016р., інформаційна довідка із спадкового реєстру №42916366 від 11.02.2016р.); - 27.06.2012р. приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Демченко Т, М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], в звязку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) визначеного у заповіті, та роз'яснено право звернення до суду (відмова нотаріуса №02/02-14 від 27.06.2012р.); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. При прийнятті рішення суд керується ст. 1216 ЦКУкраїни, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), ст. 1218 ЦК України, згідно якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, ст. 1223 ЦК України, що право на спадкування мають особи , визначені у заповіті, ст. 1225 ЦК України, згідно якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК), якою встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття їх у спадщину, п.17 розділу Х ЗК України, згідно якого сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Також п.11 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р., що містить аналогічні приписи. Вивчивши і дослідивши наявні по справі докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], право на яку засвідчується державним актом внаслідок зміни правовостановлюючого документу відповідно до п.17 Розділу Х ЗК України з сертифікату на державний акт, тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку, яка є предметом спору. За таких обставин позов обгрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved