Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Квартира належить на праві спільної сумісної власності йому, його рідній бабусі [PERSON] , її цивільному чоловіку [PERSON] та його матері [PERSON] , в порядку приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». З 2004 року він проживав в зазначеній квартирі разом з усіма співвласники постійно однією сім`єю, як одна родина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У зв`язку з хворобою [PERSON] було доставлено до лікарні у місті Донецьк, де він помер [INFO] , поховано на кладовищі у селі Рибинське. Позивач прийняв спадщину після його смерті як спадкоємець четвертої черги, який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Його рідна бабуся [PERSON] померла [INFO] . Спадщину прийняла [PERSON] , як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Його мати [PERSON] померла [INFO] . Позивач прийняв спадщину після її смерті як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач вважає, що прийняв у спадок право на ѕ частки квартири після смерті спадкодавців, право на ј частку він має як співвласник. Оформити своє право на спадщину через нотаріуса не може, оскільки долі співвласників за життя спадкодавців не було виділено, після смерті спадкодавця [PERSON] її донька - спадкоємець [PERSON] спадщину прийняла, але правовстановлюючі документи на своє ім`я не оформила, з цієї причини змушений звернутись до суду та просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; визначити розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, які є рівними і становлять по ј частки у кожного; визнати за ним в порядку поділу спільного майна право приватної власності на ј частку квартири; визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири після смерті спадкодавців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 07 серпня 2019 року ухвалою Волновського районного суду Донецької області відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позову наполягає (а.с.13). Представник відповідача Рибинської сільської ради до суду не з`явився, надав листа про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1993 року та технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 15.08.2019 року, квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Право власності зареєстровано в БТІ Волноваського району 17.05.1993 року під номером 60. Загальна площа квартири складає 70,7 кв.м., житлова площа складає 34,4 кв.м. (а.с.13). Згідно свідоцтв про народження, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка народилась [INFO] (а.с.10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00023355654 від 11.07.2019 року, [PERSON] 22.03.1985 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 341, зроблений відділом ДРАЦС по м.Мелітополь реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с12). Згідно до свідоцтва про народження, [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] (а.с.22). Відповідно до довідки виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 19.03.2019 року № 246, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований з 22.03.1984 року та проживав у квартирі [ADDRESS] , на час відкриття спадщини разом з ним проживали співмешканка [PERSON] , її донька [PERSON] , та з [INFO] року онук співмешканки - позивач [PERSON] ( а.с. 16). Згідно довідки виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 19.03.2019 року № 245, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала у квартирі [ADDRESS] , на час відкриття спадщини разом з нею проживали її донька [PERSON] та з 21.09.2004 року онук спадкодавця - позивач [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки виконкому Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області від 19.03.2019 року № 247, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала у квартирі [ADDRESS] , на час відкриття спадщини разом з нею з 21.09.2004 року проживав її син - позивач [PERSON] (а.с.14). Згідно до наявних у справі свідоцтв про смерть, [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачу [PERSON] , в рівних долях по ј частки кожному. Право власності набуто ними на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Підставами встановлення правового режиму спільної сумісної власності можуть бути, серед інших, наступні юридичні факти: передача майна у спільну сумісну власність наймача та членів його сімї в процесі приватизації державного житлового фонду ( стаття 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Таким чином, частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом. За змістом частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. З нормою частини 2 та 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається, серед інших, при відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. У пункті 3.4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Статтями 1261, 1264 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом віднесено дітей спадкодавця, до спадкоємців четвертої черги за законом віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та встановлених у судовому засіданні обставин, обґрунтованих належними доказами, суд доходить висновку, що частки у нерухомому майні - квартиру [ADDRESS] , які належали спадкодавцям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачу [PERSON] , є рівними та становлять по ј частки у кожного з них. На час смерті спадкодавців їхні частки не було виділено. Позивач [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] з 21.09.2004 року однією сім`єю, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у тому числі проживав постійно з ним на час відкриття спадщини, відповідно позивач прийняв спадщину у вигляді ј частки квартири після його смерті, як спадкоємець четвертої черги за законом, відповідно до приписів частини 1 статті 1264 та частини 3 статті 1268 ЦК України. Встановлення факту проживання разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має для позивача юридичне значення, оскільки надає йому право на здійснення спадкового права. Крім тому, мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , згідно з частиною 1 статті 1261 та частиною 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила на своє ім`я право власності на спадщину. Позивач [PERSON] прийняв спадщину у вигляді ј частки квартири після смерті своєї матері - спадкодавця [PERSON] , відповідно до норми частини 1 статті 1261 та частини 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, також прийняв спадщину на ј частку квартири, яка належала спадкодавцю [PERSON] та яку [PERSON] прийняла, але право власності за життя на себе не оформила. Враховуючи, що за таких обставин позивач набув право на спадщину за законом, не може оформити своє право в установленому порядку через нотаріуса, є власником ј частки квартири, але долі співвласників не виділено, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved