Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з нею, вона не працює, а тому їй важко самостійно утримувати належний рівень матеріального забезпечення дітей. Відповідач в добровільному порядку час від часу надавав дітям кишенькові гроші, однак на їх утримування кошти їй не надавав. На її прохання надавати кошти на утримання дітей відмовився, хоча має змогу такі надавати, так як є працездатним, являється підприємцем та володіє точкою на Верховинському ринку та займається торгівлею фармацевтичних товарів, а тому просить стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину. Ухвалою суду від 27.04.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачу про його право на надання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається із свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 29.10.2012 та серія [NUMBER] виданого 27.02.2015 виданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківської області (а.с.6,7) [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають та знаходяться на утриманні матері [PERSON] , дані обставини не спростовані відповідачем по справі. В той же час позивач в позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча в силу вимог закону зобов`язаний таку надавати та будучи працездатним та являючись підприємцем, має можливість її надавати. А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей є підставною. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 182 СК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами першою, другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей, те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має та виходячи з визначеного законодавством рівного обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що з врахуванням наданої допомоги матір`ю дітей, забезпечить їм, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Разом з тим, суд приходить до переконання про те, що визначення позивачкою розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 гривень щомісячно на кожну дитину є безпідставними, оскільки позивачем не підтверджено відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України жодними належними та допустимими доказами наявності у відповідача доходів, що здатні забезпечити виплату ним аліментів у запропонованому позивачкою розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в рахунок держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved