Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В своєму позові зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя набув право на земельну частку (пай), на підставі того що вуб включений до списку громадян КСП ім. Креупської, який додавася до Державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 31 від 23.06.1999 року ( в списку - додатку прізвище батька вказано « [PERSON] »). Позивач є спадкоємцем майна останнього за законом. Проте, державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи що правовстановлюючий документ не зареєстрований належним чином. Крім того прізвище померлого « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про смерть не співпадає з вказаним в додатку до списку громадян членів КСП ім. Крупської - « [PERSON] », ці документи містять розбіжності. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), розміром 3,15 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності КСП ім. Крупської на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, посвідчену виписаним але не отриманим сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0340110, на підставі розпорядження Глобинської районної державної адміністрації від 22.12.1999 року № 752, після померлого [INFO] [PERSON] , а також позивач також просить встановити факт, що [PERSON] , який був включений до списку громадян членів КСП ім. Крупської, що додавася до Державного акту на право колективної власності на землю ( серія ПЛ зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 31 від 25.06.1999 року ) на ім`я якого був виписаний сертифікат на право власності на земельну частку (пай) ПЛ № 0340110 на підставі розпорядження Глобинської районної державної адміністрації від 22.12.1999 року № 752 та померлий [INFO] [PERSON] - є однією і тією ж особою. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що позовні вимоги підтримують. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Відділом рестрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Свіловодського міскрайонного управління юстиції Кіровоградської області 07 серпня 2006 року. [PERSON] відноситься до списку громадян - членів КСП ім. Крупської, які включені до Держаного акту на право колективної на право колективної власності на землю (серія ПЛ зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 31 від 25.06.1999 року ) на ім`я якого був виписаний сертифікат на право власності на земельну частку (пай) ПЛ № 0340110 на підставі розпорядження Глобинської районної державної адміністрації від 22.12.1999 року № 752, однак переданий до Глобинського відділу земельних ресурсів я не витребуваний - йому належало право на земельну частку (пай), у землі яка перебуває у колективній власності КСП ім. Крупської, розміром 3,15 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 206, заведеної у Градизькій державній нотаріальній конторіпісля померлого [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] . Інші спадкоємці які прийняли спадщину відсутні. [PERSON] є донькою [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.1966 року та свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від10.01.1992 року. [PERSON] (позивач) звернулась до Градизької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай) після померлого [INFO] [PERSON] . 15 серпня 2019 року державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано правовстановлюючі документи на право на земельну частку (пай). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат сертифікату на земельну частку ( пай). Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно п. 17 Розділу X Прикінцевих положень Земельного кодексу України 17. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved