Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на частку у спільному майні пордружжя, посилаючись на ті обставини, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який за життя отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,2197 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Вказана земельна ділянка була набута за час шлюбу та належала їй і померлому на праві спільної сумісної власності. Державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено. Частку, яка належала померлому, вона та діти отримали у спадщину на підставі судового рішення. Право власності на частку, що належить їй у спільному майні подружжя та складає 1/2 частину земельної ділянки, просила визнати в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представники відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області, Росавської сільської ради Миронівського району Київської області та Миронівської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином. Представники відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області та Миронівської районної державної адміністрації Київської області за довіреністю подали заяви про розгляд справи без їх участі. Сільський голова Росавської сільської ради Миронівського району Київської області в надісланій до суду заяві просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правил ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Згідно зі ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Під час розгляду справи судом установлено, що позивач перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року до дня його смерті [INFO] року. На підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації Київської області № 298 від 23 червня 2010 року [PERSON] безоплатно отримав земельну ділянку площею 3,2197 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Дана обставина підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 31 грудня 2011 року. Земельна ділянка, яка була приватизована одним із подружжя, відповідно до статті 57 СК України, є особистою приватною власністю того, хто її приватизував. Вказане положення сімейного законодавства щодо статусу приватизованої земельної ділянки набрало законної сили 13 червня 2012 року після прийняття Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17 травня 2012 року. 9 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VI , яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. До 13 червня 2012 року законодавець відносив земельну ділянку, набуту внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя (частина 5 статті 61 СК України у редакції до змін від 17 травня 2012 року). Таким чином, виходячи з положень дії закону в часі, якщо один із подружжя приватизував земельну ділянку до 13 червня 2012 року, то така земля є об'єктом спільної сумісної власності, а якщо після вказаної дати, то така нерухомість є особистою приватною власністю того з подружжя, хто оформив приватизацію. Встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 04 липня 2013 року виконавчим комітетом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно у виді житлового будинку та земельних ділянок. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року, яке було постановлено у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Миронівської районної державної адміністрації Київської області, відділу Держземагенства у Миронівському районі Київської області, Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, Миронівського районного відділу Київської обласної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", третя особа [PERSON], про визнання в порядку спадкування права на одержання у власність жилого будинку та земельних ділянок встановлено такі обставини: - Земельна ділянка площею 3.2197 га, розташована на [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, набута спадкодавцем [PERSON] на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації № 298 від 23.06.2010 року в порядку розпаювання земель сільськогосподарського підприємства; - Земельна ділянка набута спадкодавцем під час шлюбу з [PERSON] та на підставі ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя; - Частка у спільній сумісній власності зазначеної земельної ділянки [PERSON] становила 1/2 від її розміру. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Миронівського районного суду Київської області від 29 грудня 2014 року, яке набрало чинності 27 січня 2015 року. Вказані встановлені обставини є обов'язковими для суду відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, за якою обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Справа, що розглядається, є справою, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Вказаним судовим рішенням у зв»язку зі смертю одного одного з учасників права спільної сумісної власності [PERSON] визначено частку померлого у спільному майні, яка була об'єктом спадкування та визнано право власності за спадкоємцями померлого на вказану частку. Враховуючи встановлені судовим рішенням обставини, той факт, що один із подружжя приватизував земельну ділянку площею 3,2197 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на [ADDRESS], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до 13 червня 2012 року, така земля є об'єктом спільної сумісної власності, частки подружжя у спільній сумісній власності складають по 1/2 частині від її розміру. Отже, розмір частки позивача як співвласника у спільному сумісному майні складає 1/2 частину земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, встановленим ч. 2 вказаної статті, та іншим способом, що встановлений законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON], втрачений, позивач має перешкоди в отриманні свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на земельну ділянку. Вказані обставини підтверджені листом нотаріуса № 1240/02-14 від 11 грудня 2015 року. З огляду на вказані перешкоди у реалізації права власності питання визначення належності майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на частку у спільному майні поджружжя. На підставі викладеного, ст.ст. 60,61 СК України, ст.ст. 16, 328, 355, 357, 368, 370, 392 ЦК України, ст. 89 ЗК України,

Outcome: approved