Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що вона є бабусею дітей та відповідач, яка є їх матір`ю не приймає участі у вихованні, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та будь-якої іншої участі у вихованні дітей, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, оскільки проживає окремо, життям та розвитком дітей не цікавиться. Діти виховуються бабусею, батько дітей відсутній. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 09.03.2021 року відкрито провадження у даній справі. Справу вирішено проводити в порядку загального провадження. Позивач подала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку. Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Предметом спору у цій справі є позбавлення відповідача батьківських прав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується витягами з дрежавного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. /а.с.3-5/ Відповідно до Довідки №93 від 05.11.2020 року, виданої Середньою загальноосвітньою школою №65 м.Львова, [PERSON] позитивно характеризується за місцем навчання та її мати - [PERSON] упродовж 2019-2020 року не відвідувала класні збори, не цікавилась життям доньки. На батьківські збори приходила бабуся - [PERSON] або її рідний брат - [PERSON] . /а.с.7/ Як убачається з висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , наказом управліня «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 26.06.2020 року №170, дітей взято на облік як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. З метою захисту прав та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.6/ 26.05.2020 року відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис у зв`язку зі вчиненням нею домашнього насильства відносно її доньки [PERSON] /а.с.9/ Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зі змісту ст.164 СК України убачається, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що полягає у відсутності будь-якого спілкування, участі у їх вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпечення їм необхідних умов для життя. Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, що відповідач змінить своє рішення. Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача як матері від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло свій прояв у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їх матеріально, не спілкується з дітьми та не бажає змінити свою поведінку як матері, а відтак, наведене свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, а тому позов підлягає до задоволення. Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved