Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07 березня 1992 року Донцівською сільською радою Новопсковського району, Луганської області, актовий запис № 3. Після розірвання шлюбу, просить залишити за нею прізвище «[PERSON]». В обґрунтування своїх вимог зазначила, що причиною розірвання шлюбу стало те, що з відповідачем в психологічному плані вони несумісності, тому в сім'ї виникали сварки та скандали, які привели до того, що сумісне життя стало неможливим, між ними немає порозуміння. Шлюб у неї та у відповідача перший. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. В органах РАЦСу відповідач не бажає розірвати шлюб. Подальше подружнє життя суперечить її інтересам, в зв'язку з чим вона звертається до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, з позовними вимогами згоден. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.03.1992 року Донцівською сільською радою народних депутатів Новопсковського району Луганської області, між позивачем та відповідачем 07.03.1992 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. У позивача та відповідача від спільного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згоден, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved