Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з відповідача та після збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1 038 088 гривень 87 копійок, та понесені судові витрати, посилаючись на те, що 01.11.2018 року між ними був укладений письмовий договір позики, відповідач отримав від позивача 35000 доларів США у якості позики із вказівкою щомісячної сплати процентів за користування коштами у розмірі 2 відсотки з умовою їх повернення не пізніше 01 січня 2019 року, залишивши у якості застави автомобіль марки «BMW X5», д.зн. [NUMBER] . Також позивач зазначив, що відповідач кошти не повернув по цей час, тому він вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просить позов задовольнити, стягнувши також понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 01.11.2018 року між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в іноземній валюті у сумі 35000 доларів США із вказівкою щомісячної сплати процентів за користування коштами у розмірі 2 відсотки з умовою їх повернення не пізніше 01 січня 2019 року, залишивши у якості застави автомобіль марки «BMW X5», д.зн. [NUMBER] . На підтвердження факту отримання вказаних коштів сторони уклали письмовий договір позики та відповідач надав власноруч написану розписку. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Правовідносини, що склались між сторонами врегульовуються §1 Глави 71 ЦК України. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 2 цієї статті передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Укладення договору позики та передача предмету позики - грошових коштів в іноземній валюті (доларах США) підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем. В обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачеві не повернув. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 ст.524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, а згідно частини 2 цієї статті передбачено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На час звернення позивача до суду сума боргу становить 35000 доларів США та 2100 доларів США не сплачених відсотків. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З іншими вимогами позивач не звертався, жодних доказів на спростування зазначених позивачем обставин відповідач до суду не надав. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає вимоги позивача законними й обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України та згідно Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 9 957,20 гривень.

Outcome: approved