Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 114 по вул. Партизанській в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, вказуючи, що саме вона є власником зазначеного будинку. У вищевказаному домі також зареєстрований [PERSON], який доводиться позивачу сином. За місцем своєї реєстрації [PERSON] не проживає з 1998 року, особистих речей відповідача у будинку немає. Упродовж вказаного часу позивачка самостійно несе всі витрати, повязані з утриманням будинку, в тому числі по сплаті комунальних послуг. Відповідач у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Реєстрація місця проживання відповідача у будинку не дає можливості позивачці в повній мірі використовувати своє право на розпорядження ним. Тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі, у випадку неявки відповідача в судове засідання, не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду повідомлення, в якому вказує на недоцільність залучення третьою особою Мелітопольський МВ УДМС України в Запорізькій області, оскільки відповідно змін до Закону України 1382-ІV від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» УДМС України в Запорізькій області та його територіальні підрозділи реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання не здійснюють. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та у звязку з неявкою відповідача та представника третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок №114 в с. Костянтинівка, Мелітопольського району Запорізької області, що підтверджується копіями договору дарування житлового будинку від 23 червня 2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майне КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 03 липня 2009 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майно щодо обєкта нерухомого майна від 28.02.2017 року. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] є сином позивачки. Судом встановлено, що відповідно до повідомлення Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 23.02.2017 року № 213 відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований [INFO] з 25.11.1998 року. Однак відповідач з 1998 року за вказаною вище адресою не проживає, про що свідчить копія довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 30.01.2017 року № 735. /а.с. 10/. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаному житловому будинку, але в ньому не проживає вже досить тривалий час, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідач є сином позивачки, мешкав разом з нею як член сім»ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) жилого будинку не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, житловий будинок перебуває у приватній власності [PERSON], відповідач, який проживав у будинку як член сім*ї позивача, на теперішній час не мешкає у будинку №114 по вул. Партизанській в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області без поважних причин досить тривалий час, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Партизанська, буд. № 114 залишається зареєстрованим [PERSON], що перешкоджає власниці будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved