Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням Просила визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зняти його з реєстрації, посилаючись на те, що відповідач є її сином, та перебуває на реєстраційному обліку за адресою, належного їй на праві власності житлового приміщення з 20.01.2010. Фактично з дня реєстрації за адресою спірного приміщення, тобто протягом дев`яти років відповідач жодного дня в ньому не проживав, у квартирі немає належних йому речей та особистого майна. Відповідач проживав та проживає на даний час за іншою адресою, а у спірній квартирі лише перебуває на реєстраційному обліку. Відповідач житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги. Позивач зазначає, що вона є особою пенсійного віку, проте вимушена сплачувати за комунальні послуги в тому числі і за відповідача, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Жодних перешкод для відповідача у користуванні спірною квартирою не існує. Таким чином позивач бажає реалізувати своє право вільного користування та розпорядження майном, яке їй належить та зняти з реєстрації відповідача. До підготовчого засідання позивач не з`явилась, однак надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився. Через канцелярію сулу надав заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , просив справу розглядати без його участі. Третя особа [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] до судового засідання не з`явилась, також просила розглянути справу за її відсутністю, не заперечує проти заявлених позивачем вимог та задоволення їх судом у повному обсязі. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1998, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д. 28.08.1998, зареєстровано в реєстрі № 1-4790. Право власності на зазначене житлове приміщення зареєстроване на ім`я [PERSON] в Державному комунальному підприємстві «Харківському міському бюро технічної інвентаризації №1» та записано 28.08.1998 до реєстрової книги за реєстровим номером П-8-16150. Згідно довідки Департаменту реєстрації про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в кв. [ADDRESS] також зареєстрований відповідач [PERSON] . На підтвердження факту не проживання відповідача за вищевказаною адресою, позивачем надані наступні докази. Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» ХМР, №473, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в період з липня 2018 року по теперішній час до поліклініки за медичною допомогою не звертався, викликів додому не було. Згідно листа начальника Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, [PERSON] .01.1998 [INFO] за фактом порушення його житлових прав до підрозділу не звертався. Реєстрація відповідача не дає можливості позивачу належним чином розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу № 1\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1\~ст. 316 ЦК України). Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено вимогами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач порушує право власності позивача, володіння та користування його майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно\~ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно\~ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. За приписом ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved