Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів щомісяця, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, а саме до 16 червня 2019 року. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час сторони разом не проживають та не підтримують сімейних стосунків. Відповідач матеріально не утримує її як дружину, яка доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку. Позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Позивачу одній матеріально важко, вона повинна купувати для себе та дитини продукти харчування, гігієни, одяг та інше. Перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач працює помічником машиніста в локомотивному депо Жмеринка, тому має можливість утримувати її як дружину, яка доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку. Позивач [PERSON] в наданій до суду заяві підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Справу просив розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, оскільки він ґрунтується на законі, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб та згідно ст.ст. 80, 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку другого з подружжя, розмір якої визначає суд. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2015 року, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №230 (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого записаний і являється батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с 4). Дитина проживає з позивачем (а.с. 6). Відповідно до копії довідки Виробничого підрозділу Локомотивне депо Жмеринка регіональної філії «Південно Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» позивач [PERSON] займає посаду бухгалтера 1 категорії у відділі бухгалтерії, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.8). Відповідач офіційно працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача як дружини, яка доглядає дитину до досягнення нею трьох років. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів щомісяця, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, підлягають задоволенню. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню.

Outcome: approved