Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою (уточненою) до відповідача, в якій просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 01.04.1999. У позовній заяві позивач\~ зазначила, що 01.04.1999 померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 8,98 га із земель КСП «Дружба», с.Павленкове Новопсковського району Луганської області. До нотаріальної контори вона не звернулася у встановлений законом строк, так як все своє майно бабуся заповіла своїй дочці [PERSON] (матері позивача), але 29.02.2008 [PERSON] померла та не оформила свої спадкові права. В травні 2017 року позивач випадково знайшла сертифікат на право на земельну частку (пай) та дізналася про наявність спадкового майна. На час смерті [PERSON] позивач та її мати проживали разом з бабусею та вели спільне господарство. Так як на час відкриття спадщини позивач не володіла інформацією про спадкове майно, вона не подала заяви про прийняття спадщини та пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася,\~про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, матеріали спадкової справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] померла 01.04.1999 в м.Старобільськ Луганської області у віці 86 років, на підтвердження чого Старобільським районним відділом РАГС Луганської області 01.04.1999 видано свідоцтво про смерть серії І-ЕД №153837, актовий запис №91 (а.с.7). Таким чином, оскільки спадщина відкрилась 01.04.1999, тобто до 01.01.2004, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР у редакції від 18.07.1963. 01.04.1999 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕД №153837, виданим Старобільським районним відділом реєстарції актів громадянського стану Луганської області 01.04.1999, актовий запис №91 (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 8,98 в умовних кадастрових гектарах із землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», с.Павленкове Новопсковського району Луганської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0080189, виданого Новопсковською РДА 03.01.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» від 09.02.1997 за №290 (а.с.11), що також підтверджується довідкою Новопсковського районного відділу земельних ресурсів №15/5-416 від 13.09.2004, згідно якої [PERSON] отримала зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) вартістю 25489,58 грн. згідно списку доданого до державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ №3100000012, виданого Павленківською сільською радою 15.12.1995 по КСП «Дружба» за №387 (а.с.12). За життя [PERSON] склала заповіт від 28.11.1991, засвідчений секретарем виконавчого комітету Павленківської сільської ради народних депутатів Новопсковського району Луганської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №91 (а.с.13). Зазначеним заповітом [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті, своїй доньці [PERSON] (а.с.13). Проте, як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №48539378 від 26.07.2017, сформованої державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори, відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], яка померла 01.04.1999, відсутні в Спадковому реєстрі. (а.с. 30). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №143282, виданого 29.02.2006 Відділом РАЦС Старобільського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] померла 29.02.2008, актовий запис №88 (а.с.22). Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №48539413 від 26.07.2017 та № 48539426 від 26.07.2017, сформованих державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори, заповіти та спадкові договори в Спадковому реєстрі на імя [PERSON] відсутні, спадкова справа після її смерті не заводилася (а.с.31,32). Як вбачається з матеріалів справи, мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-ФІО №941616, виданого 27.11.1957, актовий запис №1399 (а.с.8) та свідоцтвом про одруження позивача серії І-ЕД №087948, виданого 18.08.2001 Старобільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №101 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії ЯВ №177815, виданого бюро ЗАГС с.Трембачеве Білолуцького району Ворошиловградської області, актовий запис №18, мати [PERSON] та бабуся позивача [PERSON] [PERSON] (а.с.9). Зазначене також підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області №12 від 29.09.2017, виданою [PERSON] (онуці [PERSON]Н.), згідно якої [PERSON] на момент смерті 01.04.1999 фактично проживалата вела спільне господарство з донькою [PERSON], яка померла 29.02.2008, та онукою [PERSON] Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Таким чином, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом є позивач [PERSON] на підставі ст. 529 ЦК УРСР. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або мають обовязкову частку в спадковому майні, судом не встановлено. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (із змінами та доповненнями від 25.12.1992) передбачений ст.549 ЦК Української РСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] до нотаріальної контори не звернулася. Згідно з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Судом встановлено, що спадкодавець помер 01.04.1999, отже граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.525 ЦК УРСР сплинув 01.10.2000. Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом строк позивач не подав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у звязку з чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Щодо поважності причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини суд зазначає таке. Позивач у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] до нотаріальної контори не подала, так як їй не було відомо про наявність зазначеного майна, а про сертифікат про право на земельну частку (пай) на імя бабусі вона дізналася лише в травні 2017 року. Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved