Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], Луцької міської ради, третя особа без самостійних вимог: [PERSON], про визнання права власності на майно у зв'язку з втратою документів. Позовні вимого обґрунтовують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.05.1993 р. виданого згідно розпорядженням (наказом) комітету по майну комунальної власності Луцької міської ради від 19.05.1993 р. № 14-р [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. [INFO] р. [PERSON] помер. Належну йому частину квартири [ADDRESS] він заповів доньці [PERSON], що вбачається з заповіту від [INFO] р. посвідченого Шкльодою Я.А., державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори за № 1-2665. 17.02.2006 р. [PERSON] уклала шлюб з громадянином Республіки Польща [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 06.05.2016 р. У зв'язку з намірами виїхати на постійне проживання у Республіку Польщу позивачі вирішили здати в оренду [PERSON] частину квартири [ADDRESS]. За згодою сторін договір оренди погодили нотаріально посвідчити. Прибувши до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору оренди виявили, що у них відсутній оригінал Свідоцтва про право власності на житло від 19.05.1993 р., який підтверджує їх право власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що подальшому, оригінал правовстановлюючого документа ними так і не було знайдено, що свідчить про його втрату. Звернувшись для отримання дублікату Свідоцтва про право власності на житло від 19.05.1993 р. у відділ управління майном міської комунальної власності, департамент житлово-комунального господарства, відділ реєстру житлового фонду, позивачі отримали відмову у видачі дубліката Свідоцтва про право власності адже один із співвласників квартири помер та заявникам було рекомендовано звернутися до суду. З врахуванням вищенаведеного просять суд визнати за [PERSON] (податковий номер - [NUMBER], місце реєстрації: [ADDRESS]) право власності на ? частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] (податковий номер - [NUMBER]) право власності на ? частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] (податковий номер - [NUMBER], місце реєстрації: [ADDRESS]) право власності на ? частку квартири [ADDRESS]. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.07.2016 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутністі, позов підтримав. Представник відповідача, Луцької міської ради, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи просив покладатись на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом направлення судової повістки та шляхом оголошення в газеті «Нова Волинь» № 79 від 21.07.2016 р. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини "Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановчого документу на квартиру створює об'єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Оскільки правовстановлюючий документ позивачами втрачений, то вони мають право на визнання свого права власності відповідно до ст. 392 ЦК України. У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. У п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2001 р. виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 11.12.2001 р. зроблено запис за № 2022. 17.02.2006 р. [PERSON] уклала шлюб з громадянином Республіки Польща [PERSON] та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 06.05.2016 р., виданим 06.05.2016 р. Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, про що 17.02.2006 р. складено відповідний актовий запис за № 159. З копії свідоцтва про право власності на житло від 19.05.1993 року вбачається, що комітетом по майну комунальної власності посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видане згідно розпорядженням (наказом) від 19.05.1993 № 14-р і зареєстроване у комітеті по майну комунальної власності під № 14-р/0. Судом встановлено, що оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно втрачено. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса з метою оформлення договору оренди вищевказаної квартири. Нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в оформленні договору оренди [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивачі втратили оригінал правовстановлюючого документу на [ADDRESS] і не можуть отримати його дублікат, а також підтвердити своє право власності на вищевказану квартиру в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.392 ЦК України необхідно визнати за кожним з позивачів право власності по ? частки кв. № 51 у буд. № 25 на вул. Декабристів у м. Луцьку. На підставі викладеного,

Outcome: approved