Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Дубровський В.М., приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Я.С., про визнання довіреностей та договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить: визнати недійсною довіреність від 26.03.2009 р., яку видав [PERSON] , 1946 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , 1981 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка посвідчена приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським Володимиром Миколайовичем і зареєстрована в реєстрі за № 1685 (бланк серії ВМС № 549358); визнати недійсною довіреність від 13.11.2009 р., яку видав [PERSON] , 1946 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка посвідчена приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Бойко Яною Сергіївною і зареєстрована в реєстрі за № 1014; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.01.2010 р., укладений між [PERSON] , 1946 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , від імені якого діяв [PERSON] , 1983 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , 1981 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським Володимиром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 05 (бланк серії ВММ № 384368); визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.01.2010 р., укладений між [PERSON] , 1946 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , від імені якого діяла [PERSON] , 1981 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , та [PERSON] , 1950 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Дубровським Володимиром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 08 (бланк серії ВММ № 384369); повернути у власність [PERSON] , 1946 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , квартиру [ADDRESS] ; повернути у власність [PERSON] , 1946 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , квартиру [ADDRESS] ; стягнути на користь позивача судовий збір з [PERSON] в сумі 2819,20 грн., з [PERSON] в сумі 1233,40 грн., з [PERSON] в сумі 881 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] - відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2007 р., та квартири за адресою: [ADDRESS] - відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2008 р., щодо яких в КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» здійснено державну реєстрацію права власності. 26.03.2009 р. приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. посвідчено довіреність від імені [PERSON] відповідно до якої, останній уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, як власника вищевказаних квартир, для чого надав право входу до приміщення, слідкувати за його станом, проводити ремонти, здійснювати переобладнання, представляти інтереси позивача в органах нотаріату, інших організаціях, подавати та одержувати будь-які документи, заяви, розписуватись за нього, у тому числі на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться, в тому числі на умовах їй відомих укладати договори оренди (найму), сплачувати належні платежі, одержувати належні позивачу гроші у разі здачі приміщення в оренду (найму), виконувати всі інші дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду повноважень, а також вчиняти всі юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. 13.11.2009 р. приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Бойко Я.С. було посвідчено довіреність від імені [PERSON] відповідно до якої, останній уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представниками в усіх органах, підприємствах, установах і організаціях з питань, зокрема його реєстрації або зняття з реєстраційного обліку, отримання довідки про відсутність правових перешкоджань в органах нотаріату (приватних та державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах), банківських установах України, а також у відносинах з будь-якими фізичними та юридичними особами з питання вільного користування, управління та розпорядження будь-яким належним [PERSON] майном від його імені, в тому числі вищевказаними квартирами, для чого [PERSON] та [PERSON] надається право представляти інтереси позивача з усіх без винятку питань, що будуть виникати в процесі здійснення повноважень та вчиняти всі без винятку дії, які за діючим законодавством та згідно цієї довіреності має право вчиняти представник за довіреністю, пов`язані з вільним та безперешкодним доступом до даного нерухомого та рухомого майна, одержанням необхідних документів, довідок, укладанням та підписанням від імені [PERSON] договорів, в тому числі всіх цивільно-правових договорів на зазначене у цій довіреності майно, подавати та підписувати різного роду заяви, оформлювати та подавати усі необхідні документи, одержувати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розписуватись за [PERSON] , в тому числі в одержання грошей та майна, одержувати від уповноважених органів, організацій, підприємств, установ у зв`язку з реалізацією повноважень відповідні рішення (в тому числі про передачу Довірителю у власність нерухомого майна), довідки, Витяги з реєстрів та з технічної документації, висновки, звіти про (експертну) нормативно-грошову оцінку, проводити ремонти приміщення, здійснювати його переобладнання та перепланування, подавати та підписувати від імені [PERSON] будь-які документи, заяви, довідки, вести переговори з усіх питань, що стосуватимуться позивача при виконанні цих повноважень, які в усній так і в письмовій формі та узгоджувати всі процедурні питання. За цією довіреністю відповідачам [PERSON] та [PERSON] надається право подавати, підписувати всі заяви та будь-які інші документи, а також вчинювати інші юридично значимі дії, передбачені чинним законодавством та які на думку представника будуть доцільними для правильного і ефективного захисту законних інтересів і прав повіреної при здійсненні наданих цією довіреністю повноважень. Довіреність видана з правом передовіри строком на десять років та дійсна до 12.11.2019 р. На підставі вищевказаних довіреностей укладено: договір купівлі-продажу квартири від 04.01.2010 р., нотаріально посвідчений, відповідно до якого, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартість квартири становить 62228 грн.; договір купівлі-продажу квартири від 04.01.2010 р., нотаріально посвідчений, відповідно до якого, [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , вартість квартири становить 62323 грн. Позивач вважає, що вищевказані довіреності та договори купівлі-продажу квартир є недійсними, оскільки він є громадянином Республіки Польща, української мовою не володіє, тексти документів при їх посвідченні позивачу не перекладались, позивач був впевнений, що уповноважує відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користування належним ним майном, а не на розпорядження (відчуження) цим майном. При цьому, нотаріуси змісту довіреностей позивачу не роз`яснили та їх перекладом позивача не забезпечили. В серпні 2017 р. позивачу, який перебував на території України, стало відомо, що він не може розпорядитись своїм майном, оскільки воно відчужено. Вважає, що нотаріусом було порушено порядок вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з чим, було порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження вищевказаними квартирами. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.11.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2019 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Демченко К.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що з 2006 р. по 2009 р. позивач та [PERSON] перебували у певних стосунках, проте питання про реєстрацію шлюбу між ними не виникло, останні спілкувались на російській мові та мовного бар`єру між ними не існувало. За цей час позивач придбав в м. Бахмут нерухоме майно, яке вирішив передати у власність позивачу у зв`язку з чим, 26.03.2009 р. видав [PERSON] довіреність, проте у зв`язку з тим, що [PERSON] за цією довіреністю не могла відчужити майно на свою користь, позивач 13.11.2009 р. видав довіреність на [PERSON] та [PERSON] . В подальшому відносини між позивачем та [PERSON] погіршились, позивач при зустрічі з [PERSON] погрожував відібрати квартири визнавши недійсними договори купівлі-продажу квартир. Вважає, що позивач розумів зміст довіреностей та передаючи документи [PERSON] на вищевказані квартири, розумів той обсяг повноважень, яким він наділив своїх представників, при цьому позивач нотаріальні дії не оскаржив та вчиняючи односторонній правочин - довіреність, не може посилатись на те, що відповідачі обдурили його про дійсний зміст довіреності. Відповідачі діяли в межах повноважень наданих їм довірителем, між сторонами укладених договорів купівлі-продажу не було зловмисних домовленостей з метою завдати шкоду позивачу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що відсутні докази, що позивач вододіє українською мовою, на підприємстві де він працював у нього був перекладач, свідки не підтвердили факт, що [PERSON] володіє української мовою та спілкувався нею, відсутні докази, що позивач та [PERSON] спілкувались між собою на українській мові. Нотаріуси в порушення діючого законодавства України, при оформленні довіреностей, не зазначили в посвідчувальному напису, що позивач розуміє українську мову та йому не потрібен перекладач, переклад довіреностей не забезпечили. При цьому, особа, якій надано довіреність, не має право діяти від імені доверителя в своїх інтересах. Позивач, звернувшись до нотаріуса щодо розпорядження спірними квартирами, дізнався про своє порушене право. Доказів того, що сторони проживали однією сім`єю не надано. Позивач раніше звертався до суду з аналогічним позовом, проте залишив позов без розгляду для позасудового вирішення спору, що не позбавляє його права повторно звернутися до суду. Крім того, зауважив, що більшість населення м. Бахмут Донецької області спілкується на російській мові, при цьому, відповідач [PERSON] в судовий дебатах промову здійсювала на російській мові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиву на позовну заяву. Додатково пояснила, що вона та [PERSON] спілкувались між собою, як на російській так і на українській мові. Вважає, що коли позивач раніше підписував документи у нотаріуса щодо придбання спірних квартир, він розумів їх зміст. Представник відповідача [PERSON] - Демченко К.А. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиву на позовну заяву. Додтково пояснила, що позивач та [PERSON] тривалий час знаходилися у стосунках, вели спільний побут, позивач спілкувався з рідними, друзями [PERSON] . При цьому, звернувшись раніше до суду, позивач намагався маніпулювати стосунками з [PERSON] . Вважає, що позивач міг лише надати ключи від квратир, проте оформив спірні довіреності з різницем у часі, тобто розумів наслідки своїх дій. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надійшло, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Треті особи приватні нотаріуси Бахмутського міського нотаріального округу Дубровський В.М. та Бойко Я.С. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи булі повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. З листа приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровського В.М. № 544/01-16 від 29.11.2018 р. вбачається, що довіреність за реєстровим № 1685 на представництво інтересів без права розпорядження майном, була посвідчена Дубровським В.М. з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, довірителю [PERSON] нотаріусом було роз`яснено зміст довіреності, останній вільно спілкувався російською мовою та особисто підписав довіреність, повністю усвідомлюючи значення своїх дій, [PERSON] перекладача не затребував. Щодо договорів купівлі-продажу квартир, які зареєстровані в реєстрі за № 05 та № 08 зазначено, що довіреність на розпорядження майном за реєстровим № 1014, посвідчена 13.11.2009 р. приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С., на підставі якої діяли представники, нотаріусом Дубровським В.М. перевірена за Єдиним реєстром довіреностей, про що в справі залишились Витяги з реєстру. Представники за довіреністю діяли повністю усвідомлюючи значення своїх дій. Усі документи були підписані особисто вищевказаними громадянами, що також підтверджується повними витягами з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 04.01.2010р. З листів приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. № 17/01-16 від 23.01.2019 р., № 317/01-16 від 16.09.2019 р., № 52/01/16 від 27.02.2020 р. вбачається, що 13.11.2019 року до нотаріуса звернувся [PERSON] за вчиненням нотаріальної дії, а саме посвідченням довіреності від його імені та ім`я [PERSON] та [PERSON] щодо управління та розпорядження будь-яким належним йому майном, в тому числі щодо квартир, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Під час складання проекту довіреності нотаріусом було встановлено дієздатність [PERSON] , вільне волевиявлення, факт володіння українською мовою. При цьому, [PERSON] пояснив, що розуміє зміст довіреності та наслідки вчинення такої нотаріальної дії, розуміє мову, якою викладено текст документу. Крім того, надані договори купівлі-продажу квартир від 14.06.2007 р. та 03.07.2008 р., які викладені українською мовою без усного перекладу нотаріуса, були підписані [PERSON] польською мовою з використанням латиниці. Таким чином, нотаріусом зроблено висновок, що [PERSON] є дієздатною особою, яка повністю розуміє значення своїх дій та наслідки їх вчинення, його волевиявлення є вільним і без будь-якого примусу, повністю володіє українською мовою. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою [PERSON] , яка тривалий час знаходилась у стосунках з [PERSON] , на теперішній час стосунки вичерчали себе, останні спілкуються на російській мові по телефону. [PERSON] надав [PERSON] довіреності щодо розпорядження нею квартирами, які належать [PERSON] , а саме, робити ремонт, сплачувати за комунальні послуги, проживати, у зв`язку з тим, що він періодично перебуває у відрядженнях. При цьому, [PERSON] пояснила, що вона не була присутня при оформленні зазначених вище довіреностей. Крім того, пояснила, що [PERSON] раніше звертався до суду з аналогічним позовом, проте відмовився від позовних вимог, оскільки таким чином бажав відновити стосунки з [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] ? який працював на Україні на підприємстві та займав відповідну посаду, знаходився у стосунках з [PERSON] , з якою спілкувався на російській мові та якій видав довіреності на розпорядження квартирами, які йому належать. [PERSON] раніше звертався до суду з аналогічним позовом, оскільки посварився з [PERSON] , проте на теперішній час вживає заходи щодо примирення з [PERSON] . Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є громадянином Польщі, що підтверджується копією паспорту [NUMBER] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 14.06.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1222, [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 03.07.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4324, [PERSON] передали [PERSON] у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Громадянин Польщі [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, як власника квартир за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , що підтверджується копією довіреності від 26.03.2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1685. [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представниками з усіма необхідними повноваженнями щодо квартир за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , що підтверджується копією довіреності від 13.11.2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. та зареєстрована в реєстрі за № 1014. Між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири від 04.01.2010 р., який посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 05, відповідно до якого [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.09.2018 р. Між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири від 04.01.2010 р., який посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Дубровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 08, відповідно до якого [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.09.2018 р. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно положень статті 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законнів інтересів. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. 26 березня 2009 року посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за № 1685, відповідно до якої, громадянин Польщі [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, як власника квартир за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Також, 13 листопада 2009 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Бойко Я.С. посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за № 1014, відповідно до якої, [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] бути його представниками з усіма необхідними повноваженнями щодо квартир за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Тексти вказаних довіреностей складено українською мовою. Зазначені факти та обставини в судовому засіданні учасниками процесу не заперечено. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом, яка діяла на час посвідчення доручень 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 року) мова нотаріального діловодства визначається ст. 20 Закону Української РСР «Про мови в Українській РСР», згідно якої нотаріальне діловодство в державних нотаріальних конторах і виконавчих комітетах міських, селищних і сільських Рад народних депутатів ведеться тією мовою, якою в даній місцевості здійснюється судочинство. Якщо особа, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути складені також в перекладі (переклад здійснюється в установленому законом порядку) російською чи іншою мовою. Ця ж норма передбачена і п. 9 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, від 3 березня 2004 року № 20/5, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882, чинної на момент вчинення нотаріальної дії), яким встановлено, що мова нотаріального діловодства визначається у відповідності до статті 15 Закону України "Про нотаріат". Якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, яку вона знає. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є громадянином Польщі. Крім того, у всіх випадках тексти доручень позивачем підписано не українською мовою, оскільки у всіх підписах довірителя від імені [PERSON] є літери іноземної мови, рукописного тексту українською мовою зазначеною особою в цих дорученнях не вчинено. Проте, така обставина залишилася поза увагою нотаріусів при вчиненні ними дій по посвідченню згаданих правочинів. Посилання сторони відповідача [PERSON] - Демченко К.А. на те, що з 2006 р. по 2009 р. позивач та [PERSON] перебували у певних стосунках, спілкувались на російській мові та мовного бар`єру між ними не існувало, що є доказом того, що позивач повністю розумів зміст оскаржуваних доручень, суд оцінює критично й не приймає до уваги. В даному випадку суд вважає, що такі відомості не є достатньою обставиною для підтвердження того факту, що саме такий рівень знань позивача української мови є достатнім для повного розуміння ним юридичного змісту оскаржуваних доручень, тим більше, що чинним законодавством України для вчинення правочину без перекладу визначено не просто розуміння особою мови, на якій вчиняються в даному випадку правочини, а необхідність саме знання та володіння особою державною мовою, якою є українська. Суд не приймає до уваги посилання третіх осіб на те, що позивач вільно володіє українською мовою та спілкується російською мовою, оскільки відповідно до п. 9 Інструкції зазачнена обставнина не відображена в посвідчувальному написі, що вбачається з оспорюваних довіреностей. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» (в ред. 2008 року) нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Відповідно до глави 6 Порядку, нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Положеннями статті 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ч. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За вимогами ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Як вважає суд, довіреності від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 року посвідчені нотаріусами з порушенням вимог діючого законодавства, позивач є громадянином Польщі, доказів, що він володіє українською (державною) мовою діловодства не надано, нотаріуси під час видачі довіреностей не забезпечили йому перекладу таких довіреностей на зрозумілу для нього мову, не відобразили в посвідчувальному написі обставини, що позивач в даному випадку володів та розмумів українську мову, таким чином не пересвідчилися в дійсності волевиявлення довірителя щодо розуміння ним значення, умов згаданих правочинів доручення на представництво інтересів та їх правових наслідків. Хоча в судовому засіданні не здобуто доказів того, що позивач звертався до нотаріусів із заявами чи то усною, чи то письмовою, про переклад йому тексту доручень від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 і нотаріуси в даному випадку правомірно не здійснили (чи не забезпечили здійснення) перекладу таких документів, суд і в цьому випадку вважає, що всупереч вищевказаним вимогам Порядку та Закону України «Про нотаріат» при посвідченні згаданих доручень нотаріусами також не було з`ясовано дійсності намірів позивача, як довірителя, не вчинено необхідних дій щоб пересвідчитися чи дійсно він розуміє зміст, обсяг та правові наслідки згаданого вчинюваного правочину доручення на представництво інтересів. Отже, суд прийшов до висновку, що при оформленні й посвідченні згаданих довіреностей нотаріуси не вчинили передбачених законом дій на встановлення дійсних намірів довірителя, шляхом з`ясування розуміння ним значення, умов правочинів та їх правових наслідків, яке могло бути здійснене лише у випадку доведення до довірителя змісту таких правочинів шляхом їх перекладу з української на мову, якою він володів або розумів. А тому, суд вважає, що при оформленні (посвідченні) нотаріусами згаданих доручень позивач фактично був позбавлений можливості знати та розуміти як їх зміст, так і обсяг прав, якими він уповноважував відповідачів під час представництва його інтересів, а тому позивач був позбавлений можливості вільно розпорядитися своїм суб`єктивним правом, внаслідок чого такі оскаржувані правочини підлягають визнанню недійсними з дати їх посвідчення. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Згідно ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України визначено правові наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як зазначено вище, судом встановлено, що при оформленні й посвідченні довіреностей від 26 березня 2009 року та 13 листопада 2009 року позивач фактично був позбавлений можливості знати та розуміти зміст таких довіреностей, обсяг прав, якими він уповноважує відповідачів під час представництва його інтересів, отже був позбавлений й можливості вільно розпорядитися своїм суб`єктивним правом. Відповідач [PERSON] діючи як продавець від імені позивача, уклав договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , з відповідачем [PERSON] , як покупцем, та відповідач [PERSON] діючи як продавець від імені позивача, уклала договір купівлі продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , з відповідачем [PERSON] , як покупцем, без внутрішньої на те волі позивача, без його згоди та наміру створення правових наслідків, які виникають із умов договорів купівлі-продажу від 04.01.2010 року. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не мав наміру укладати такі договори, тобто не мав наміру створювати для себе правові наслідки, які встановлені згаданими угодами у виді вибуття з його власності згаданих квартир та фактично не надавав відповідних повноважень відповідачам [PERSON] та [PERSON] саме на укладання таких договорів про відчуження свого майна. Отже, при укладенні згаданих договорів купівлі-продажу нерухомого майна відповідачі [PERSON] та [PERSON] перевищили свої повноважень як повірені позивача [PERSON] по представництву його інтересів, як довірителя щодо квартир за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] , відчуживши їх відповідачам [PERSON] та [PERSON] відповідно, оскільки наступного схвалення зазначених угод купівлі-продажу нерухомого майна зі сторони позивача, як довірителя не відбулося, цивільні права та обов`язки позивача у виді його права власності на згадані квартири не змінилися, як і не виникли цивільні права та обов`язки відповідачів [PERSON] та [PERSON] у виді їх права власності на ці ж квартири. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про порушення права позивача внаслідок укладення згаданих договорів по відчуженню нерухомого майна, які можуть бути поновлені шляхом задоволення позовних вимог в цій частині та визнання недійсними таких договорів і зобов`язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернути позивачу [PERSON] , квартири за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] , які вони отримали як покупці на виконання зазначених правочинів. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2018 р. накладено арешт на квартири, які розташовані за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухавлення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законнї сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що суд позов задовольняє, заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2019 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законнї сили. Судові вирати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved