Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, а тому з травня 2013 року сторони разом однією сім`єю не проживають та рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, тому вона просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~вимог ст.ст.\~19,\~279\~ЦПК України\~справа за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Від відповідача [PERSON] 31.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вказує, що позовні вимоги позивачки вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Вважає, що необхідна та достатня сума аліментів для забезпечення потреб сина, яку він має можливість сплачувати становить 2300 гривень. Під час переговорів з позивачкою він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти в розмірі 2300 грн. щомісячно до повноліття сина. У теперішній час відповідач не працевлаштований та постійного заробітку немає, наразі він проживає у фактичних шлюбних відносинах з цивільною дружиною, на його утриманні перебуває непрацездатна матір. В зв`язку з чим, просить суд прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 2300 грн., як необхідну та достатню на утримання сина, та не стягувати з нього суму судового збору, оскільки він намагався до цього добровільно сплачувати аліменти, але позивачка звернулася до суду, що спричиняє йому певні збитки в разі прийняття рішення суду, або розподілити такі витрати з позивачем у рівних частинах. Станом на 25.06.2021 відповідь на відзив від позивача не надходив. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На даний час дитина [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЖБК «Машинобудівник-1» № 31 від 19.05.2021 р. та знаходиться на її утриманні. Так, судом встановлено той факт, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання відповідачем дитини, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених\~статтею 150 СК\~обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку платника аліментів за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина в силу вимог ч.3\~ст.181 СК України.\~\~ Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved