Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 березня 2016 року виконавчим комітетом Людинської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, актовий запис за №2 від 11 березня 2016 року; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Смолінська"; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що після одруження відносини між нею та відповідачем почали різко погіршуватися. Підставами для цього стали втрата взаєморозуміння, почуттів, виникнення обопільної неприязні та розчарування. Відповідач відмовляється піклуватися про збереження сімейних відносин, ігнорує почуття любові, дружби, поваги, взаємодопомоги. Він постійно нехтує сімейними цінностями і не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Такі обставини почали відображатися на міцності їхніх сімейних стосунків, які зруйнувалися. Це і призвело до фактичного розпаду їхньої сім'ї. На даний момент вони проживають окремо один від одного в різних населених пунктах. з відповідачем жодних відносин вони не підтримують і відновлювати їх не бажають. Їхній шлюб носить суто формальний характер. Тому вона вважає, що збереження їхньої сім'ї є абсолютно неможливим . У судове засідання позивачка не з'явилася. Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать результати пошуку по штрихкодовому ідентифікатору поштового відправлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2016 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №2, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 115924 (а.с.6). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved