Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися в Канівський міськрайонний суд з позовом до Канівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] про визнання недійсними і скасування рішення та договору оренди земельної ділянки. Свій позов мотивують тим, що їм на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок №1185 від 19 липня 1993 року, належить 1/2 частина житлового будинку за адресою [ADDRESS], м. Канів, 19000. Позивачі постійно користуються відповідною земельною ділянкою, що належить до будинку. Співвласниками іншої частини житлового будинку є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Власником земельної ділянки, що належить до будинку є Канівська міська рада. 29 березня 2012 року, на підставі рішення Канівської міської ради №6-54 від 08.12.2011 року між Канівською міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір оренди землі №253г/2012 площею 127 кв.м. за адресою [ADDRESS], м. Канів, 19000. Позивачі вважають, що даним рішенням та укладеним на підставі нього Договором оренди були грубо порушені їх права, як землекористувачів та вимоги чинного законодавства. Спірним рішенням та укладеним на його підставі договором оренди порушені права позивачів на користування та розподіл відповідної земельної ділянки, оскільки Договір оренди землі укладено лише з окремими співвласниками житлового будинку, без погодження та врахування інтересів інших співвласників, без проведення процедури визначення меж та встановлення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться в спільному користуванні співвласників житлового будинку. Розподілу спірної земельної ділянки або визначення порядку її користування між співвласниками здійснено не було. Позивачі позбавлені права на отримання в їх володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної їм частки в домоволодінні. Оскаржуваним рішенням та договором оренди фактично здійснено розподіл земельної ділянки без участі інших співвласників жилого будинку (позивачів) та не враховано їх інтереси, як землекористувачів, що грубо порушує їх права та чинне законодавство. Спірний Договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню його недійсним з наступних підстав: Договір не містить в собі усіх істотних умов. Як вбачається зі змісту спірного договору оренди землі, у ньому не визначено умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, що є істотними умовами договору оренди землі, та є підставою для визнання його недійсним. Договір не містить невід'ємного додатку - акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який повинен бути затверджений усіма землекористувачами та співвласниками будинку. Даного акту складено не було, а отже договір і цій частині не відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, Договір оренди землі №253г/2012 від 29.03.2012р, укладений між Рішення Канівської міської ради №6-54 від 08.12.2011 року та укладений на його підставі договір оренди землі не відповідають вимогам чинного законодавства про оренду землі, оскільки дія договору оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці, і продовження договору оренди землі порушує дану норму законодавства. Отже, відповідно до вищевказаних положень, продовження дії договору оренди земельної ділянки, що було зроблено рішенням Канівської міської ради №6-54 від 08.12.2011 року, при наявності інших співвласників домоволодіння є прямим порушенням чинного законодавства про оренду землі. Договір оренди спірної земельної ділянки втратив чинність. Просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Канівської міської ради №6-54 від 08.12.2011року «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок громадянам»,- в частині щодо поновлення договору оренди на земельну ділянку площею 127 кв. м: по [ADDRESS] м. Канів, Черкаської області [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Визнати недійсним договір оренди землі №253г/2012 від 29 березня 2012 року, укладений між Канівською міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Стягнути з Відповідачів на користь Позивачів судові витрати. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у ньому просять задовольнити повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.34), позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечують проти заявленого позову про що ними надано письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 86-89), просять відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Канівської міської ради - Леонова А.А., яка діє на підставі довіреності (а.с.20,183), позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Відповідачі [PERSON], та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про час дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки до суду не повідомили. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 64). У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши надані сторонами докази у справі, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне: Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен, чиї права чи свободи, вказані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст. 14 Конституції України - суб'єктами земельних відносин є особи, які можуть набувати право власності на землю. Це - громадяни, юридичні особи і держава. Частиною 5 статті 158 Земельного кодексу України визначено, що спори у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішуються у судовому порядку. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок №1185 від 19 липня 1993 року, належить 1/2 частина житлового будинку за адресою [ADDRESS] м. Канів, 19000.(а.с. 7) Співвласниками іншої частини житлового будинку є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок №1186 від 19.07.1993р. (а.с.71) З матеріалів справи вбачається, що розмір земельної ділянки, що складає прибудинкову територію за адресою [ADDRESS] м. Канів становить 1152 кв.м. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] м. Канів площею 409 кв.м. на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 708745 від 05.10.2003р. (а.с.94) на якій розміщена частина будинковолодіння, яке належить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З матеріалів справи, а саме, технічної документації (а.с.36-51) із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для заключення Договору оренди гр.[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в м.Канів по [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки № 7110300000:01:010:0149 вбачається, що 23.11.2011р. на ім'я Канівського міського голови [PERSON] надійшла заява від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 127 кв.м. для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] в м.Каневі, яка підписана лише [PERSON].(а.с.39 на звороті). Судом встановлено, що на підставі даної заяви Канівською міською радою прийнято рішення №6-54 від 08.12.2011 року про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с.40) та укладено договір оренди землі №253г/2012 від 29.03.2012р. (а.с.9-11) між Канівською міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на земельну ділянку площею 127 кв.м. за адресою [ADDRESS], м. Канів, 19000. Судом встановлено, що доручення від імені співвласників будинку [PERSON] на подання заяви до Канівської міської ради про поновлення договору оренди землі не надавалося, даний факт підтверджується і матеріалами технічної документації, в якій відсутній даний документ. Частиною 3 статті 42 ЗК України встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Згідно ст. 88 ЗК володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. З огляду на це суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення Канівською міською радою було порушено права і законні інтереси інших співвласників житлового будинку по [ADDRESS] в м. Канів, оскільки без їх згоди встановлено порядок користування прибудинковою територією та розподіл земельної ділянки. Суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON]- [PERSON] в частині, що співвласниками будинку узгоджено порядок користування земельною ділянкою, оскільки між ними укладено угоду у формі Акту розподілу земельної ділянки з визначенням конкретних часток земельної ділянки та узгоджений розподіл землі загального користування, оскільки даний Акт підписаний лиш [PERSON] та не містить підписів інших співвласників жилого будинку, а тому у суду відсутні докази щодо досягнення співвласниками погодження щодо розподілу спірної земельної ділянки або визначення порядку її користування між співвласниками жилого будинку. Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що рішення Канівської міської ради №6-54 від 08.12.2011р. прийняте з порушенням вимог ст..ст. 42,88 ЗК України, оскільки порушує права інших співвласників жилого будинку на володіння і користування земельною ділянкою на якій розміщені їх частина будинковолодіння та не враховано їх інтереси. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (яка діяла на час виникнення спірних відносин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове тлумачення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємними частинами договору оренди землі є: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт приймання-передачі об'єкта оренди; - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Судом встановлено, що оспорюваний договір оренди землі № 253г/2012 від 29.03.2012р. не відповідає вимогам положень ст..15 Закону України «Про оренду землі», оскільки не містить істотної умови: не визначено умови та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду. Також Договір оренди не містить такої невід'ємної частини як Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який міститься в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для заключення Договору оренди гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в м. Канів по [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки № 7110300000:01:010:0149 датований 02.02.2012р. та не містить підписів ні орендодавця Канівської міської ради, ні орендарів. Крім цього, слід зазначити, що Договір оренди підписаний 29.03.2012р., а Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) датований 02.02.2012р. (а.с.51) Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про визнання недійсним договору оренди землі №253г/2012 від 29.03.2012р., який укладений між Канівською міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки даний договір не містить усіх істотних умов та невід'ємних частин, які передбачені ст..15 Закону України «Про оренду». Суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивачів, понесені ними судові витрати по справі у вигляді судового збору, який понесений позивачами при поданні позову до суду в розмірі 243,60грн., що підтверджено квитанцією (а.с.1) у солідарному порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved