Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з [PERSON] на її користь кошти у розмірі 2400 грн. в рахунок повернення авансу за квартиру та понесені судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.07.2013 року між сторонами в простій письмовій формі в присутності директора агентства нерухомості «Ріелті» було укладено договір про зобов'язання укладення договору купівлі-продажу квартири, розташованої по [ADDRESS], що на праві приватної власності належала відповідачу. При підписанні договору на підтвердження намірів щодо укладання майбутнього правочину згідно договору позивачем було передано [PERSON] суму авансу в розмірі 2400 грн. проте склалися обставини, які перешкоджали обом сторонам виконати свої зобов'язання по укладанню основного договору купівлі-продажу квартири, а тому позивач вимушена була знайти інше житло, придбати його та переселитися туди. 07.08.2013 року позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення останньою авансу, проте дана вимога була проігнорована та залишена без реагування. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належно та вчасно. Представник позивача надав до початку судового засідання заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області. Зі згоди представника позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. 07.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про зобов'язання укладення правочину, відповідно до пунктів 1.1., 2.1. якого предметом цього договору є зобов'язання продавця/продавців та покупця укласти та належним чином оформити нотаріальний догорів купівлі-продажу квартири ? части, розташованої за адресою: [ADDRESS] на умовах та в порядку, визначених у цьому договорі. Підтверджуючи намір та зобов'язання сторін укласти нотаріальний договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості до 18.08.2013 року, з метою забезпечення виконання умов цього договору, в момент його підписання покупець передав, а продавець прийняв аванс в розмірі 2400 грн. (300 доларів США)(а. с. 4-5). З матеріалів справи вбачається, що позивач надсилала відповідачу письмову вимогу про повернення грошових коштів (а.с. 6). Проте дана вимога залишена без реагування. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком визнається грошова сума або рухоме майно,що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частиною 3 ст. 571 ЦК України передбачено, що у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Статтею 635 ЦК України визначено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно п. 5.1. договору про зобов'язання укладання правочину, у випадку невиконання зобов'язань по укладанню нотаріального договору купівлі-продажу у терміни до 18.08.2013 року з вини продавця, або зміни ним вартості об'єкта нерухомості, останній зобов'язаний повернути покупцю аванс. Відповідно до ч. 1 ст. 210 та ч. 3 ст. 640 ЦК України такий договір є укладеним з моменту його державної реєстрації. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ст. 215 ЦК України). Згідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте,згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки суд вважає доведеним, що позивачем було передано відповідачу 2400 грн. авансу за договором про зобов'язання укладення правочину від 07.07.2013 року, а відтак дані кошти підлягають поверненню позивачу. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Оскільки, позивач не є фахівцем в галузі права та юридично не обізнаний, то для захисту своїх порушених прав і законних інтересів він звернувся за правовою допомогою. У відповідності до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно квитанції, позивачем за надання правової допомоги було сплачено кошти в розмірі 1000 грн. Стаття 79 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розгляду судової справи, належить, зокрема витрати на правову допомогу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved