Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить у стягнути з відповідача на її користь 22\~542, 24 доларів США не виплачену суму депозиту; 119\~367 грн., 09 коп. пені та 14 2896 грн. 23 коп. 3 % річних; та 1500 грн. витрат на правовому допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що у 14.02.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір № 331836 строкового банківського вкладу (депозиту) за відкритим депозитним рахунком № 2630200114437. На підставі даного договору нею було передано відповідачу 50 892 грн. строком на 91 календарний день до 16.05.2014 р. із процентною ставкою 22,2 % річних. 26.02.2014 р. між нею та відповідачем було укадено договір № 332746 про відкриття депозитного рахунку № 2630300014437 в іноземній валюті. На підставі даного договору нею було передано відповідачу 30\~000 доларів США строком на 91 календарний день до 28.05.2014 р. із процентною ставкою 11,8 % річних. Відповідно до п 2.1.1 договорів відповідач зобовязаний повернути за вимогою в кінці строку дії вкладу чи у випадку дострокового розірвання договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. По закінченню договорів вона звернулась із усною заявою з вимогою повернути її кошти, однак відповідач своїх зобовязань не виконав, покликаючись на власну неплатоспроможність, зумовлену відсутністю готівки. 17.07.2014 року у ПАТ «Європейський газовий банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці по 17.10.2014р. Виплати за зазначеними договорами було вирішено здійснити в розмірі вкладу, включаючи відсотки нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше ніж 200\~000 грн., що порушує її права як споживача банківських послуг. Для отримання своїх коштів за депозитами була змушена звертатися до ПАТ «Банк «Київська Русь», який здійснив перерахунок коштів. 07.11.2014 року згідно заяви № 0932 їй було повернуто кошти в розмірі 146\~320,70 грн. та згідно заяви № 0933 кошти в сумі 53\~679,3 грн. Гроші з валютного рахунку їй повернули за курсом 11,7 гривня за 1 долар США, в той час як станом на 07.11.2014 р. офіційний курс НБУ становив 14,47 грн. за 1 долар США. Таким чином, відповідач не лише не повернув усі депозитні кошти, а й здійснив виплату таких у гривневому еквіваленті за значно меншим курсом валют. 21.12.2014 року вона звернулась до відповідача , Національного банку України та Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про повернення всієї суми вкладу. Відповідь отримала лише від Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб про те, що повернення коштів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку. Просить стягнути з відповідача суму вкладу. Крім того, оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 119\~367,90 грн., а також три проценти річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України. Представник позивача подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особа в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами 14.02.2014 року було укладено договір № 331836 строкового банківського вкладу (депозиту) за відкритим депозитним рахунком № 263020011437, відповідно до якого позивач передав відповідачу суму грошові кошти в сумі 50\~892 грн., терміном на 91 день до 16.05.2014 року, із процентною ставкою 22,2 % річних. Крім того, 26.02.2014 р. між сторонами було укладено договір № 332746 про відкриття депозитного рахунку № 2630300014437 в іноземній валюті. На підставі даного договору нею було передано відповідачу 30\~000 доларів США строком на 91 календарний день до 28.05.2014 р. із процентною ставкою 11,8 % річних За умовами договору відповідач брав на себе зобовязання на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти. 07.11.2014 року згідно заяви № 0932 їй через ПАТ «Банк «Київська Русь» було повернуто кошти в розмірі 146\~320,70 грн. та згідно заяви № 0933 кошти в сумі 53\~679,30 грн., однак, виплата була проведене не в повному обсязі та у гривневому еквіваленті . 21.12.2014 року позивачка звернулась до ПАТ «Єврогазбанк», Національного банку України та Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про повернення всієї суми вкладу Однак, незважаючи на вимогу позивача відповідач зобовязання не виконав та не повернув позивачу суму банківського вкладу готівкою та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не повернувши позивачу належну суму банківського вкладу, не виконав взятих за договором зобовязань, відтак, з нього слід стягнути суму невиплаченого банківського вкладу 22\~542,24 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 06.08.2015 року становить 486\~010 грн. 69 коп.. Крім того, в силу ст.625 Цивільного кодексу України з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню 3% річних за період з 29.05.2014р. по 24.02.2015р. , виходячи з розміру простроченого зобовязання, в сумі 14 286 грн. 23 коп. Позовна вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 119\~367 грн. 09 коп. до задоволення не підлягає, з наступних підстав. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені). Разом з тим, договором банківського вкладу укладеним між сторонами, не передбачено відповідальності у вигляді сплати відповідачем позивачу пені, у разі невиконання умов договору. Крім того, нормами Цивільного кодексу України (параграфом 3 та главою 72), що регулюють спірні правовідносини також не передбачено відповідальності у вигляді сплати пені, відтак, підстави для стягнення з відповідача пені відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу, яку згідно з ч.1 ст.56 цього ж Кодексу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу. Положення ст.84 ЦПК України покладає на сторони витрати, повязані із оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, та вказує, що граничний розмір компенсації на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. розмір такої компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Відтак, враховуючи наявність акту приймання передачі наданих послуг, розрахунку послуг за надану правову допомогу та квитанцію про оплату такої, суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в розмірі 1500 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 3654 грн. судового збору. На підставі ст. 526, 610, 625,1058, 1060 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved