Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він є власником буд. [ADDRESS] Дніпропетровської області. В даному будинку зареєстровані: сам позивач, його дружина та відповідач [PERSON], який зареєстрований в будинку з 2003 року, але не мешкає в ньому з березня 2010 року. Відповідач не є членом сім'ї позивача. Він доводиться колишнім чоловіком сестри, дружини позивача. Про те що відповідач по справі не проживає в даному будинку свідчить акт з місця проживання від 20.03.2016 року. Кореспонденцію за даною адресою він не отримує, за комунальні послуги він не сплачує. З 2010 року позивач жодного разу з відповідачем не бачився, та не спілкувався. Добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Такі дії відповідача порушують права позивача як власника на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Просить суд винести рішення, яким визнати громадянина [PERSON] - [INFO] таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстраційного обліку з даної адреси. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи, та оголошення в газеті "Вісті Придніпров'я" , про причини своєї неявки суд не повідомив, тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, до залу судового засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником буд. [ADDRESS] Дніпропетровської області на підставі Свідоцтва про право власності від 26 червня 1998 року, виданого виконавчим комітетом Центрально - міської районної ради (а.с.3,4,5). В даному будинку зареєстровані: сам позивач, його дружина та відповідач [PERSON], який зареєстрований в будинку з 2003 року, але не мешкає в ньому з березня 2010 року. Відповідач не є членом сім'ї позивача. Він доводиться колишнім чоловіком сестри, дружини позивача. Про те що відповідач по справі не проживає в даному будинку свідчить акт з місця проживання від 20.03.2016 року (а.с.6) . Кореспонденцію за даною адресою він не отримує, за комунальні послуги він не сплачує. З 2010 року позивач жодного разу з відповідачем не бачився, та не спілкувався. Добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Такі дії відповідача порушують права позивача як власника на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов'язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це «внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації» Тобто відповідач, таким чином використовує мій житловий будинок для свого реєстраційного обліку. Згідно зі ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в якій зазначено « що кожна особа має право вільно пересуватися і мешкати там де вона побажає але може бути не зареєстрована» Реєстрація відповідача за даною адресом порушують мої права власника. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивач не зможе захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved