Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.08.2013 рокув розмірі 20518 грн. 65 коп., посилаючись на те, що за вказаним договором відповідачу був наданий кредит у розмірі 1400, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просить позов задоволити. Представник позивача надіслав клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить позов задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки та не заперечив проти позову і з приводу мотивів його заявлення, хоча про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації його проживання, клопотань про відкладання розгляду справи від нього на адрес суду не надійшло. На перше судове засідання у суду є підтвердження, що відповідач повідомлений належним чином, а на друге судове засідання на адрес суду повернувся конверт із відміткою про те, що відповідач відмовився від одержання судової повістки. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ст.169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). А тому суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до частково задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні права і обовязки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обовязковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач 16.08.2013 року уклав з відповідачем кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1400, 00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, заборгованості згідно умов вказаного договору не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості представленого позивачем вбачається, що відповідач станом на 31.10.2016 року за кредитним договором б/н від 16.08.2013 року заборгував позивачу 20518 грн. 65 коп., з яких: - 1243, 69 грн. заборгованість за кредитом; - 14721, 69 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; -3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 953, 27 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 16.08.2013 року отримано кредитні кошти в розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно розрахунку заборгованості представленого позивачем вбачається, що відповідач заборгував позивачу 1243, 69 грн. тіла кредиту, а розмір пені нарахованої позивачем становить- 3100,00 грн., що є значно не співрозмірним з отриманою відповідачем сумою кредитних коштів та заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Внаслідок вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача не є цілком обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення, а саме, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача 18668, 65 грн. заборгованості за кредитним договором при цьому зменшивши розмір пені до 1250, 00 грн., оскільки розмір пені за простроченими кредитними коштами значно перевищує розмір наданих відповідачу кредитних коштів та заборгованість по них. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1378,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № PROM0BLJQU від 30.11.2016 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

Outcome: approved