Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], право власності на нерухоме майно: житловий будинок [NUMBER] з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], загальною площею 135,7 м.кв., житловою площею 80,6 м.кв. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її батько [PERSON] помер [INFO], внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [NUMBER], загальною площею 135,7 м.кв., житловою площею 80,6 м.кв., особовий рахунок [NUMBER], розташований в [ADDRESS]. Вважає, що спадщину після смерті батька вона належним чином прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, переконана, що являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, [PERSON] відмовлено в позові про встановлення батьківства [PERSON] Однак, на даний час їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, внаслідок відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів. В той же час переконана, що таке майно перебувало у власності спадкодавця на час його смерті, оскільки будинок знаходиться в сільській місцевості, побудований у 1974 році, відповідно до записів у погосподарській книзі належав спадкодавцю, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно на той час не вимагалася. А тому, оскільки в інший спосіб вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Верховинського районного суду від 30.08.2017 відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. За результатами підготовчого засідання, ухвалою суду від 16.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В ході судового розгляду, з метою забезпечення права особи на доступ до суду, ухвалою суду від 07.08.2018 відкладено розгляд справи по клопотанню [PERSON], представника [PERSON], яка не набула статусу учасника розгляду справи для надання можливості подання позову третьої особи. Позову третьої особи зазначеною особою не подано, в наступне судове засідання подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою суду від 28.08.2018 відхилено за його безпідставністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, забезпечила явку свого представника [PERSON], яка позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що на даний час єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її довірителька [PERSON] При цьому зазначила, що дійсно з приводу цих правовідносин тривалий час існували різні судові процеси за ініціативою осіб [PERSON], а також [PERSON], які вважали себе спадкоємцями тієї чи іншої черги. Зокрема [PERSON] намагалася встановити батьківство спадкоємця вважаючи себе його дочкою, однак остаточним рішення суду їй відмовлено у задоволенні позову. Також відмовлено у задоволенні позову [PERSON], який себе безпідставно вважав спадкоємцем та намагався визнати право власності на спірне спадкове майно. А тому переконана, що на даний час перешкод для спадкування усього майна покійного [PERSON] її довірителькою немає. Відповідач Голівська сільська рада, Верховинського району, Івано-Франківської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником відповідача подано до суду заяву від 16.07.2018 про визнання позову в повному обсязі, просить справу розглянути без участі відповідача. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд задовольняє позов з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.8), [PERSON] помер [INFO] у с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області, про що вчинено актовий запис від 14.03.2014 за №2. Згідно із свідоцтвом про народження (а.с.6), свідоцтва про шлюб (а.с.7), рішення Верховинського районного суду від 18.12.2015 (а.с.11) в частині встановлення факту родинних відносин вбачається, що покійний [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №59-2014 вбачається, що після смерті батька [PERSON], позивач звернулася у Верховинську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини від 22.08.2015 (а.с.92). Однак, листом від 01.09.2015 (а.с.93), державним нотаріусом роз'яснено, що така заява подана після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2015 (а.с.11.-14) про визначення [PERSON] додаткового строку тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.02.2016 (а.с.15-18), [PERSON] подано повторно заяву до Верховинської районної державної нотаріальної контори від 11.01.2016 про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття , крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. За таких обставин, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON] звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини своєчасно, у визначений додатковий строк для прийняття спадщини рішенням суду, а спадкоємців за заповітом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що вона у встановлений законом спосіб прийняла спадщину після смерті [PERSON] В той же час суд враховує, що з спадкової справи №59-2014 встановлено, що окрім позивача із заявою від 26.08.2014 про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] зверталася [PERSON], до якої долучено рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2014 про встановлення факту батьківства [PERSON], померлого [INFO], відносно дочки [PERSON] (а.с.73). Однак, ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12.08.2015 (а.с.99-100), рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2014 скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства залишено без розгляду, роз'яснивши їй право на звернення до суду з позовом на загальних підставах. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №340/676/15-ц, провадження №2/340/356/15, вбачається, що рішенням Верховинського районного суду від 11.07.2016, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22.11.2016, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ ДРАЦ реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції, про встановлення батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2017, касаційну скаргу [PERSON], подану представником [PERSON], визнано неподаною та повернуто. Крім цього, з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №340/98/15-ц, провадження №2/340/1/17, вбачається, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, треті особи [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] та визнання права власності на житловий будинок із господарськими спорудами, вартістю 205784 грн., загальною площею 48 м.кв., що знаходиться в [ADDRESS], зареєстрованого в погосподарській книзі №5, об'єкт погосподарського обліку №0482-1 (особовий рахунок [NUMBER]). Крім цього, у цій же справі, ухвалою від 30.05.2017 зустрічну позовну заяву [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] до Голівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с Голови, Верховинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого в погосподарській книзі села Голови №5 за №0482-1, який належав [PERSON], залишено без розгляду за заявою позивача. Також, із рішення народного суду Верховинського району від 12.05.1989 року та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.06.1989 року (а.с.112) вбачається, що батьки [PERSON] укладений у 1980 році шлюб розірвали, і на час смерті [PERSON] у шлюбі не перебував (а.с.9,10). З врахуванням наведеного суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] При цьому, інші особи статусу спадкоємців після смерті [PERSON] не набули, оскільки рішенням суду [PERSON] відмовлено у визнанні факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Іншим рішенням суду [PERSON] відмовлено у встановленні відносно неї батьківства [PERSON] Одночасно слід зазначити, незважаючи на факт звернення [PERSON] у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, враховуючи встановлені обставини щодо відсутності доказів на підтвердження батьківства [PERSON] відносно [PERSON], суд не вбачає підстав для її залучення до участі в розгляді цієї справи, так як рішення суду у даній справі в жодний спосіб не може вплинути на права та обов'язки вказаної особи. Більш того, суд сприяючи [PERSON] в наданні доступу до правосуддя, надавав по її клопотанню час для подання позову третьої особи в даному судовому провадженні, однак таким правом особа не скористалася, подала до суду необґрунтоване клопотання про зупинення провадження у справі. При вирішенні питання про об'єм спадкового майна, яке підлягає спадкуванню [PERSON], як єдиним спадкоємцем по законом першої черги, суд виходить з наступного. Як вбачається із листа-роз'яснення Верховинської районної державної нотаріальної контори від 15.01.2016 (а.с.34), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на його майно у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Однак, як вбачається із довідки, виданої виконкомом Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області від 01.03.2018 №444/02-24/02 (а.с.111), згідно погосподарських книг Голівської сільської ради [PERSON], який помер [INFO] належав житловий будинок в [ADDRESS], який побудований у 1974 році. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], побудований у 1974 році та складається з: коридору, площею 10,6 м.кв., кімнати, площею 12,0 м.кв., кімнати, площею 12,2 м.кв., санвузлу, площею 6,8 м.кв., кухні, площею 18,3 м.кв., кімнати, площею 21,9 м.кв., коридору, площею 19,4 м.кв., кімнати, площею 14,5 м.кв., кімнати, площею 20,0 м.кв., а також належних до нього господарських будівель: сараю під літерою «Б», стайні під літерою «В», вбиральні під літерою «Г», сараю під літерою «Д», погребу під літерою «Д1». Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК України 1963 року та Законом України «Про власність», який введено в дію з 15.04.1991 року. Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об'єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону). Крім цього, згідно з п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, №45/5 від 31 жовтня 1975 року, діючої до 7 липня 1994 року підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом наведених норм виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, крім іншого, питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. За таких обставин, оскільки спірний будинок був побудований у 1974 році, до моменту набрання чинності Законом України «Про власність», і відповідно до записів у погосподарських книгах села Голови такий належав з часу побудови спадкодавцю, тому суд приходить до переконання про те, що на момент відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON], вказаний житловий будинок входив в об'єм спадкового майна і підлягає спадкуванню позивачем. При цьому суд переконаний, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути перешкодою для прийняття спадщини позивачем, так як відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно, до п. 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» від 31.01.1966 року, передбачав, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок. Крім цього суд враховує, що у інший спосіб позивач позбавлена можливості захисту свого майнового права на прийняття спадщини в цій частині, оскільки внаслідок смерті власника майна адміністративна процедура здійснення оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок є унеможливлена. А тому, враховуючи, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права з причин, що не залежать від її волі, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved