Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відповідно до позовних вимог якого просив встановити факт, що він знаходиться в родинних відносинах і є рідним племінником [PERSON], [INFO] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) площею 5,370 га, розташований на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог, зазначає що, 21 лютого 2006 року померла рідна тітка позивача [PERSON], [INFO] яка проживала за адресою: [INFO]. Після смерті тітки [PERSON] залишилась належна їй земельна ділянка (пай) Державний акт серії ДП № 020780 виданий на підставі рішення районної держадміністрації Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 13. 08. 2003 року № 519-р площею 5, 370 га, розташованої на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 27 лютого 2009 року позивач звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом. Державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що не підтверджуються родинні стосунки між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], а саме: відсутні свідоцтва про народження спадкодавця, [PERSON] та її померлого брата, батька спадкоємця, [PERSON]. На підставі зазначеного, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач та його представник, на вимогах викладених в позовній заяві наполягали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд слухати справу у його відсутність, поклавшись на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не зявилась. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно положень\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини, основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і в умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступень споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено в судовому засіданні батько позивача [PERSON], [INFO], помер 23 березня 1992 року, проживав за адресою: [INFO]. При народженні батько позивача мав прізвище [PERSON] та у нього була одна рідна сестра [PERSON], яка проживала по сусідству з його батьком, других родичів вони не мали. На запит позивача до Державного архіву Дніпропетровської області встановлено, що надати довідку про народження [PERSON] неможливо через відсутність на зберіганні книг реєстрації актів цивільного стану в с. Сурсько-Литовське у 1926-1928 роки. Однак у позивача збереглись письмові докази про те, що у його батька було прізвище [PERSON], це службове посвідчення серії Г № 898600 «Выдано [PERSON], (должность, место работы) поїзд Кочегар пар [PERSON] Выдано ЗЛУ-1954 г. План усадьбы и привязка жилого дома [PERSON] по ул. Переулок Ленина № 6 в с. Сурско-Литовском Днепропетровского района. Утвержден решением исполкома Сурско-Литовского сельского Совета депутатов трудящихся от 7 марта 1958 года. Накладними № 687274 та 687275 на доставку вантажу, дошок залізницею до станції Сурське с. Сурсько-Литовське на ім'я [PERSON] датовані 06.11.1958 роком. Талоном попередження до посвідчення тракториста-машиніста 2-го класу серії Д № 372823 виданого [PERSON], дата видачі 30 липня 1971 року. Також в обліково-послужній картці до військового квитка серії НУ № 3308688 який належить [PERSON] в графі № 12 сімейний стан записана дружина як [PERSON]. Те, що батько позивача [PERSON] та тітка позивача [PERSON] є рідні брат та сестра також підтверджує сімейне фото де в колі сім'ї сфотографовані сам позивач, його старший брат, батько і тітка які сидять поруч. Згідно вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки, необхідне аби отримати свідоцтво про право на спадщину. На підставі наявних у справі документів в підтвердження свого позову, обставин встановлених в судовому засіданні та покази свідків, встановлено факт позивач знаходиться в родинних відносинах і є рідним племінником [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, на основі обставин справи, з'ясованих судом, підтверджених наданими сторонами доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у позовній заяві [PERSON] не зазначає про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved