Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 19 жовтня 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано виконкомом Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 21. Від спільного подружнього життя з відповідачем сторони мають - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з травня 2014 року тому, примирення між сторонами не є можливим, у зв'язку з чим позивач просила суд шлюб - розірвати, та визначити місце проживання її доньки разом з нею . В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, судові витрати по справі просила покласти на неї. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання доньки разом з її матір*ю. Представник третьої особи в судовому засіданні, просила позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання дитини разом з матір*ю. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як встановлено у судовому засіданні, сторони з 19 жовтня 2007 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано виконкомом Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 21. Від спільного подружнього життя сторони мають - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з травня 2014 року, з того часу вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо, спору щодо поділу майна не мають. При таких обставинах суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить їх інтересам, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимоги про визначення місця проживання дитини. Згідно зі ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи, що в судовому засіданні відповідач не заперечував проти визначення місця проживання його доньки з матір*ю, суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини разом з матір*ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved