Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором №39-02/11-2006 від 13.11.2006 року у розмірі 12554,79 доларів США та 184828,51 грн. пені, оскільки позичальник прострочив виконання грошового зобов'язання, не виконав його належним чином. Позивач подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника позивача, підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі Відповідачка в судовому засіданні визнала, що отримала грошові кошти згідно кредитного договору. Спочатку сплачувала по кредиту, однак згодом не змогла виплачувати кошти у повному обсязі у зв'язку зі зміною курсу валюти та важким матеріальним становищем. Заслухавши пояснення, дослідивши подані докази, повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 13.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір №39-02/11-2006, згідно якого остання взяла на себе зобов'язання з повернення отриманого кредиту в сумі 10000,00 доларів США та відсотків за його використання у розмірі 10% річних, строком до 12.11.2026 року. Згідно умов кредитного договору Позичальник зобов'язувався повернути кредит та нараховані відсотки шляхом щомісячної, до 10 числа поточного місяця, сплати суми мінімально необхідного платежу розмір якого складає 127,00 доларів США з урахуванням щомісячної комісії 0,35 % від фактичного залишку Кредиту. Отримання кредитних коштів в сумі 10000,00 дол. США. підтверджується меморіальним ордером №NL-7 від 15.11.2006 року. При настанні чергових строків погашення Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом Позичальник свої зобов'язання перед Банком не виконує. Згідно п.4.2.4. Кредитного договору банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п.3.3.3. цього Договору. Пункт 5.1. Кредитного договору визначає, що у разі прострочення Позичальником строку сплати необхідного платежу по погашенню Кредиту, визначеного у п.3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно умов зазначеного кредитного договору та розрахунку боргу загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить станом на 11.06.2014 року 28445,54 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 330855,75 грн., з них: по кредиту 9665,84 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 112425,32 грн., по відсотках 2888,95 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 33601,92 грн., комісія 1373,03доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 15970,01 грн., пеня за порушення строку сплати платежу 14517,72 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 168858,50 грн. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року та умовами кредитної угоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч.2 ст.214 ЦПК України, вирішуючи питання щодо валюти виконання зобов"язання, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у Постанові ВСУ від 02.07.2014 року у цивільній справі 6-79 цс 14. Верховний суд України зробив висновок про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Такого висновку суд дійшов з наступних міркувань. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Отже, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача слід задовольнити, визначивши суму, що підлягає сплаті за зобов"язанням у гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3308,56 грн.(а.с.1), які відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на його користь із відповідачки.

Outcome: approved