Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь Львівського міського центру зайнятості кошти в сумі 2562 грн. 07 коп., а також 2102 грн. судового збору. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 26.02.2015 р. Статус безробітного [PERSON] було надано 05.03.2015 р. на підставі власноручно підписаної останнім заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві відповідач підтвердив, що «…не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. За час перебування на обліку як безробітний [PERSON] отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 12.03.2015 року по 02.08.2015 року в сумі 2562,07 грн. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», (акт розслідування страхових випадків №47 від 25.06.2020р.) з`ясовано, що [PERSON] було подано документи для реєстрації як фізична особа-підприємець 10.10.2000 року, про що свідчить запис в Журналі прийому документів державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності Галицького району м.Львова згідно листа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради під час реєстрації та набутті статусу безробітної 05.03.2015 року та в періоди з 26.02.2015 року до 03.08.2015 року перебування на обліку як безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична-особа підприємець з 25.10.2000 року. Відповідно до п.2 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для виключення відомостей про них до Єдиного державного реєстру, Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та юридичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. Таким чином відповідно до вимог цього Закону [PERSON] не виконав вимог Закону та не подав реєстраційну картку для включення відомостей про нього, як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. В результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідач незаконно набув статус безробітнього05.03.2015 року та незаконно отримувала матеріальне забезпечення на випадок безробіття за періоди з 12.05.2015 року до 02.08.2015 року в сумі 2562,07 грн., оскільки відносився до зайнятого населення. Ухвалою суду від 16.10.2020 р. відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Конверти із вмістом судової повістки повертались до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Суд встановив, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", «Про зайнятість населення». 26.,2.2015 р. [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. Статус безробітного [PERSON] було надано 05.03.2015 р. на підставі заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві відповідач підтвердив, що «…не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності…» та ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття. За час перебування на обліку як безробітний [PERSON] отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 12.03.2015 року по 02.08.2015 року в сумі 2562,07 грн. Як вбачається із акту розслідування страхових випадків №47 від 25.06.2020 р., [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.10.2000 року, про що 10.10.2000 року внесено запис в Журналі прийому документів на держану реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності Галицького району м.Львова, оскільки державна реєстрація фізичної особи-підприємця [PERSON] була проведена до набрання чинності Законом України ««Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», який набув чинності з 01.07.2004 року. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в період перебування на обліку як безробітний не повідомив службу зайнятості, що зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.10.2000 року. Відповідно до п.2 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру. Таким чином відповідно до вимог цього Закону [PERSON] не виконав вимог Закону та не подав реєстраційну картку для включення відомостей про нього, як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до центру зайнятості даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Окрім цього, відповідно до п.37 «Порядку реєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. №198, реєстрація безробітного припиняється з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів): забезпечення роботою самостійно. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Таким чином, в результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.10.2000 року, а відтак поданням недостовірних даних, відповідач незаконно набув статус безробітного з 05.03.2015 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 12.03.2015 року до 02.08.2015 року в сумі 2562,07 грн., оскільки відносився до зайнятого населення. Відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що «до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, особи які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств тощо…». Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» «…безробітні, зобов`язані своєчасно подати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг». П.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг». Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що в результаті не повідомлення спеціалістів центру зайнятості про те, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.10.2000 року, незаконно набув статус безробітного з 05.03.2015 року та незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 12.03.2015 року до 02.08.2015 року в сумі 2562,07 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved