Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 28 серпня 2004 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникали суперечки, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносит між ними. З березня 2013 року сторони окремо проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливе Крім того, [PERSON] зазначив, що у відповідача народилася дитина від іншого чоловіка, а тому шлюб між ними існує лише формально. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та слухання справи за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 28 серпня 2004 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м. Києві, про що складено актовий запис № 669. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, з березня 2013 року окремо проживають, не ведуть спільне господарство. З пояснень позивача вбачається, що у відповідача народилась друга дитина, батьківство якої визнано іншим чоловіком. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved