Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, вподальшому уточненим, у якому просить: усунути перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком № 6 по вул. Давидова-Лучицького у м. Купянську Харківської області, який належить на праві приватної власності йому - фізичній особі - [PERSON] та визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2012 р. та Витягу з державного реєстру належить житловий будинок за адресою: м. Купянськ, вул. Давидова-Лучицького, 6, в якому він зареєстрований та фактично проживає. Крім нього у вказаному будинку значиться зареєстрованою відповідач, яка фактично за місцем реєстрації не проживає з 23 вересня 2003 року по теперішній час і її фактичне місце проживання знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сергія Грицевца, 19А/36, де вона проживає разом зі своєю сімєю. Крім того, вона постіно працює у Центрі первинної допомоги лікарем-педіатром, про що свідчить довідка з місця роботи. В житловому будинку за місцем реєстрації відповідача відсутнє будь-яке її особисте майно. Вона не є членом його сімї, не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних послуг, не вносить свій вклад в ремонт та обслуговування житлового будинку. Наміру знятися з реєстраційного обліку вона не має. Він позбавлений права на отримання субсидії по сплаті комунальних послуг, оскільки членом його сімї значиться відповідач і він позбавлений права вільно розпоряджатися житловим будинком, чим порушуються його законні права як власника, у звязку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 10.09.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 17.09.2018 року, де вказано, що [PERSON],\~[INFO],зареєстрована за адресою: [INFO]. Ухвалою судді від 18.09.2018 року провадження по справі було відкрито та призначене судове засідання на 15.10.2018 року. Позивач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності,вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити,не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, хоча повідомлялася про час і місце проведення судових засідань, про що свідчать поштові конверти, які повернулися до суду без вручення з відмітками "за закінченням терміну зберігання", а також поштове повідомлення, яке повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. Згідно п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається повідомленим про судові засідання. Представник третьої особи Виконавчий комітет Купянської міської ради Харківської області, подав заяву до суду про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. На підставі викладеного, з письмової згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. З'ясувавши позиції учасників справи та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~ст.\~76,\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить житловий будинок № 6 за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Давидова-Лучицького, що підтверджується\~копіямисвідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 30.06.2012 року і зареєстрованого в реєстрі за № 769, спадкова справа № 02-14/4/2011, Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Купянським бюро технічної інвентаризації за № 35277290 від 24.08.2012 р., реєстраційний номер: 36838673 (а.с. 11, 12). З копії\~довідки,\~виданої Виконавчим\~комітетом Купянської\~міської ради\~Харківської області\~за №\~4360\~від 22.10.2018\~р.,\~копій паспорту\~позивача,\~домової книги\~для реєстрації\~громадян,\~проживаючих в\~[INFO], довідки, виданої відділом державної реєстрації виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області за № 12-12/764 від 13.09.2018 р. вбачається, що сторони, і у тому числі, відповідач [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO] ( а.с. 46, 5-6, 13-15). Відповідно до Акту про непроживання особи за місцем реєстрації б/н від 22.10.2018 року, завіреного печаткою Виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області, [PERSON] дійсно не проживає в [INFO],\~особисте майно\~за вказаною\~адресою відсутнє (а.с. 48). У довідці, виданої комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради за № 08 від 01.08.2018 р. казано про те, що [PERSON] дійсно працює в зазначеному медичному закладі з 26.09.2011 р. на посаді лікаря-педіатра дільничого (наказ № 123-к від 26.09.2011 р.), з 01.04.2015 р. працює на посаді завідувача відділення Центру первинної медичної допомоги, лікаря-педіатра (наказ № 05-04-51 від 01.04.2015 р.) по теперішній час (а.с. 47). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилами статей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, в викладених вище обставин і норм закону випливає, що підстави, на ґрунті яких позивач набув своє право власності на нерухоме майно, є незмінними, законними та діючими дотепер. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сімї власника житла понад рік). У даному випадку, відповідач не є членом сімї власника, майна і будь-яких відомостей про існування підстав збереження за нею житлового приміщення за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул.\~Давидова-Лучицького,6,суду\~не наведено. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює з 26.09.2011 р. у комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради, у суда не викликає сумніву, що відповідач, принаймні, з 2011 р. дійсно не проживає у м. Куп янську, а проживає у м. Харкові. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Наявні у справі докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідача у належному позивачу помешканні відсутні, вона там не проживає з 23 вересня 2003 року, про що свідчать акти, але з реєстраційного обліку до теперішнього часу у добровільному порядку не знімається, а також відсутні підстави для збереження за нею житла. У звязку з чим, суд вважає, що права позивача підлягають захисту, оскільки він, як власник нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, однак реєстрація місця проживання відповідача у його квартирі перешкоджає цьому, що призводить до порушення його прав. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та можливість задоволення його позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved