Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги позову обґрунтовано тим, що вона з липня 2004 року перебувала з відповідачем по справі у шлюбі. Від шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. З березня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені. Сім'я розпалась через наявність істотних розходжень характерів та життєвих принципів. З відсутності спільних цілей та інтересів, вони втратили почуття любові та взаємоповаги. Подальше збереження стосунків між ними було неможливе. З цього часу вони з відповідачем мешкають окремо. Дитина мешкає з нею, перебуває на її повному утриманні. Позивачка працевлаштована, отримує заробітну плату, однак цього не вистачає на утримання дитини, бо вона самостійно купує одяг, їжу, платитить за комунальні послуги, школу, лікування, витрачає на інші потреби дитини. Інших доходів окрім заробітної плати вона не має. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст.180 СК України такого обов'язку. Це, зокрема, виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання їх сина, а також у тому, що батько жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманні дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитини повноліття, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму (а.с.1). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду направила заяву, у якій зазначила, що позов підтримує, вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки відповідача винести заочне рішення (а.с.12). Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивачка просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не з'явився, клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі та ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 19.02.2015; прізвище позивача [PERSON] змінено на дошлюбне - [PERSON] (а.с.4). У свідоцтві про народження вказано, що [PERSON] народився [INFO], його батьками записані: [PERSON], [PERSON] (а.с.3). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, заперечень проти позову суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову , а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. З матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідач у добровільному порядку належним чином матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина є неповнолітньою та потребує догляду та утримання, знаходиться на утриманні матері. Відповідач щодо пред'явлених позовних вимог заперечень не надав, позовні вимоги визнав. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; позивачка, мати неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], займається його вихованням, повністю його утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню неповнолітньої дитини; суд вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує усю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення, враховує, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків неповнолітньої дитини, що відповідач заперечень проти позову не надав, і приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню повністю у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: approved