Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я сина, фізичний, етичний і духовний розвиток, а тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітнього сина та стягнути з [PERSON] судовий збір. Позивач у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи була повідомлена, проте, в судове засідання не з'явилась. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задоволити у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим шляхом оголошення в газеті «Вінниччина» від 21.03.2014 року, в судове засідання за невідомих суду причин не з'явився. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької РДА - Телефус А.А. надав суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини та наголосив на доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач жодним чином вихованням та забезпеченням сина не займається, не піклується про його здоров'я, більше того, на даний час місце перебування [PERSON] не відоме. Свідок [PERSON] дав суду покази аналогічні показам свідка [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції держави-сторони докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також згідно з положеннями ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Служби у справах дітей Чернівецької РДА Вінницької області про можливість позбавлення батьківських [PERSON], [INFO], [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина. Аліменти на утримання дитини на сплачує, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.07.2013 року по 01.01.2014 року. На підставі наведеного, у відповідності зі ст. 164 СК України, з метою захисту прав та інтересів дитини, Служба у справах дітей Чернівецької РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]/а.с. 19/. Згідно довідок від 13.01.2014 року №28, від 20.01.2014 року №102, від 20.01.2014 року №26, виданих виконкомами Шпиківської селищної ради Тульчинського району та Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, можна зробити висновок, що місце перебування відповідача невідоме (а.с. 7, 14, 15). З акту обстеження матеріально-побутових умов видно, що [PERSON] зареєстрований, проте довгий час не проживає в домоволодінні чоловіка своєї бабусі [PERSON] (а.с.13). Згідно акта обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім'ї [PERSON] від 13.01.2014 року, матеріально-побутові умови проживання [PERSON] відповідають необхідним умовам для проживання та виховання дитини. Відповідно до п. 16, 15 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи вищенаведене, виходячи із засад диспозитивності, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved