Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, скасування реєстрації державного акта на право власності на землю, посилаючись на те, що після смерті бабусі [PERSON], яка померла 11 травня 2007 року, відкрилась спадщина, а саме земельна ділянка № 642 площею 4,70 га, розташована на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, яку покійна заповіла позивачу, склавши заповіт 26.09.2006 року. Для оформлення спадщини позивач звернулась до Другої міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус запросив відповідні довідки з місця проживання бабусі та зясував, що разом з нею на момент смерті проживала мати позивача - [PERSON] Василівна. Позивач прийняла спадщину, а мати, яка з травня 2006 року, перебувала в Республіці Італія та зявилася за місцем проживання у 2010 році, за рекомендацією нотаріуса подала заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець, який у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За дорученням, від імені матері, позивач оформила в нотаріуса спадщину на обовязкову частку у спадщині на імя матері. Через правову недосвідченість і покладаючись на пояснення нотаріуса Другої держаної нотаріальної контори позивач не розуміла, що мати не має права на спадкування за законом, оскільки спадкодавець розпорядилась своїм майном шляхом складання заповіту на імя позивача, розраховуючи, що після оформлення документів вона буде власником земельної ділянки. Проти даного розпорядження не заперечувала і мати позивача, тому всі необхідні дії по оформленню вчиняла позивач, думаючи, що оформлення на імя матері частини земельної ділянки є формальністю, яка не буде перешкоджати їй користуватися і розпоряджатися спадковим майном. Але перевіривши оформлення документів і намагаючись користуватися земльною ділянкою, позивач зіткнулась із неможливістю розпорядження усім спадковим майном, оскільки термін дії довіреності, наданою матірю, вичерпався. При видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус зобовязаний був встановити наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом або за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. На підтвердження цих обставин спадкоємцями повинні бути подані нотаріусу відповідні документи, натомість нотаріус фактично поставив позивача перед фактом, що її мати вже прийняла спадщину лише за фактом спільної реєстрації із спадкодавцем. Якщо фізична особа склала заповіт, таким чином розпорядившись своєю власністю на випадок смерті, і не скасувала його, то у разі її смерті спадкування здійснюється за заповітом, який є останньою волею спадкодавця. Спадкування за заповітом поставлене, серед видів спадкування, на перше місце відповідно до домінанти пріоритетності волі особи. Позивач вважає, що при оформлення свідоцтва на право власності в порядку спадкування за заповітом було порушено її право, в позасудовому порядку не має можливості в повній мірі скористатись своїм правом, а тому вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не зявилась про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином про, що свідчить розписка про одержання повістки представником позивача (а.с. 143). Представник позивача надав суду заяву про проведення засідання у відповідності зі ст. 27 ЦПК України, без участі сторін, за наявними у справі документами (а.с. 20, 146). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с. 144). Відповідач в судове засідання не зявляється, про час та місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень на (а.с. 56, 62, 139) та розписка про отримання повістки про виклик до суду, вручена для передання (а.с. 142). З повідомлення УДМС України в Кіровоградській області від 10.03.16 року [PERSON] [INFO] зареєстрована в [INFO] (а.с. 137). У відповідності з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі за наступних обставин. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. який у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст. 1301 ЦК України Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.08. № 7 серед додаткових підстав для визнання свідоцтва недійсним наводить і наступне порушення, у зв'язку з видачею свідоцтва, прав інших осіб тощо (абзац третій п. 27 зазначеної Постанови). При цьому слід зазначити, що три з чотирьох вказаних у постанові підстав охоплюються підставою, яка наведена у ст. 1301 ЦК України, а саме те, що особа, на ім'я якої оформлене свідоцтво, не має права на спадкування. Зі спадкової справи № 638/2007, померлої 11 травня 2007 року [PERSON] встановлено, що остання дійсно померла 11 травня 2007 року, свідоцтво про смерть серії I-ОЛ № 053951 від 14 травня 2007 року, яка мала у приватній власності земельну ділянку, згідно державного акта серії КР № 082333, № 642 площею 4,70 га, розташовану на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 74). Позивач звернулась до Другої міської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва (а.с. 73, 102). Згідно заповіту від 26.09.2006 року, зареєстрованому Другою [PERSON] державною міською нотаріальною конторою в реєстрі за № 4-1709, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку № 642 площею 4,70 га, розташовану на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 111). Спадкоємиця на обовязкову частку у спадщині [PERSON] народилась 12 листопада 1945 року, свідоцтво про народження I-ОЛ № 307761 від 09 липня 1998 року (повторне) (а.с. 82). Згідно акта про одруження № 77 від 26 серпня 1067 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] змінила прізвище на «Поліщук» (а.с. 87-89), а потім згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] змінила прізвище на «Цибулько» (а.с. 92-93). Довіреністю від 27 липня 2010 року відповідач по справі [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах державної влади, нотаріальних органах, в установах та підприємствах (а.с. 107). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], яка померла 11 травня 2007 року в місті Кіровоград, проживала в [INFO] (а.с. 70-80). З довіреностей [PERSON] [INFO], виданих: 27 березня 2006 року та 27 липня 2010 року, по паспорту ЕА 190646, виданого 30.10.1996 року Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області, ідентифікаційний № [NUMBER], встановлено, що остання проживала в [INFO] (а.с. 10-11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 травня 2011 року, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 42648840, номер в реєстрі нотаріальних дій 1-436, [PERSON] отримала у власність ? частину земельної ділянки № 642 площею 4,70 га, розташованої на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.126, 128). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 травня 2011 року, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 42648840, номер в реєстрі нотаріальних дій 1-434, [PERSON] отримала у власність ? частину земельної ділянки № 642 площею 4,70 га, розташованої на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.125, 127). Таким чином було встановлено, що померла спадкодавець мала у власності земельну ділянку, яку заповіла позивачу, яка є спадкоємцем по заповіту. В матеріалах спадкової справи відсутні будь які дані про постійне проживання спадкодавця спільно з спадкодавцем. Крім того державний нотаріус Другої [PERSON] державної міської нотаріальної контори оформляючи свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на ? частину земельної ділянки № 642 площею 4,70 га, розташованої на території Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області кожній, порушив вимогу ч. 1 ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкуютьнезалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Згідно цієї вимоги спадкоємець на обовязкову частку у спадщині за законом, у цій справі, може успадкувати тільки ? частку спадкової земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що не мала права на спадкування ? частки земельної ділянки, а тому її вимоги законні і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути всі, понесені ним судові витрати.

Outcome: approved