Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про зобов`язання відповідачки не перешкоджати у спілкуванні та вихованні дітей та просили визначити спосіб їх участі у вихованні неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вигляді побачень у суботу та неділю через тиждень, та влітку строком до трьох тижнів для оздоровлення, щорічно, а також у вигляді необмеженого спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.12.2016 року. Батьком дітей у свідоцтві про народження дітей записаний [PERSON] . Діти залишились проживати разом з матір`ю. [PERSON] та [PERSON] приходяться дітям бабою та дідом. Оскільки спілкуватися з дітьми відповідачка перешкоджає та враховуючи місце проживання сторін, позивачі просили задовольнити їх вимоги. У судове засідання позивачі подали заяви про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, проте до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, з будь-якими клопотаннями не зверталась, відзив на позов не подавала, при цьому матеріали справи містять заяву відповідачки за квітень 2019 року про відкладення розгляду, що вказує на її обізнаність щодо заявленого позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Полуніна Г.Д. разом з висновком надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони з 05.06.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22.12.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишись проживати з матір`ю, проте місце фактичного їх проживання на даний час позивачам невідоме. [PERSON] та [PERSON] є рідними бабою та дідом. У сторін виник спір щодо участі батька, діда та баби у вихованні дітей, відповідачка перешкоджає позивачам у спілкуванні та участі у їх вихованні, з приводу чого позивачі звернулися до суду. Малолітні діти [PERSON] , 2011р.н., та [PERSON] , 2012р.н., зареєстровані разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживають. Відповідно до характеристики за місцем проживання батька, [PERSON] характеризується позитивно. Мати малолітніх дітей [PERSON] , повідомила, що вона не заперечує проти спілкування дітей з батьком, але просить взяти до уваги малий вік дітей та часі перебування батька дітей за межами України. Стосовно зустрічей дітей з бабою та дідом, [PERSON] повідомила, що вона заперечує проти їх зустрічей у зв`язку з тим, що баба та дід є особами похилого віку та постійно вказують на погане самопочуття. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №01-05-3/216вх. від 06.06.2019 року щодо визначення способів участі батька [PERSON] , діда [PERSON] та баби - [PERSON] у вихованні малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька - [PERSON] , діда - [PERSON] та баби - [PERSON] у вихованні малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних побачень першу та третю суботу та неділю місяця з ночівлею, влітку протягом трьох тижнів під час перебування батька дітей на території України, за попередньою домовленістю з матір`ю та спілкування засобами телефонного зв`язку. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Одночасно, статтею 257 СК визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (ст.263 СК). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та ін., обов`язковою є участь органу опіки та піклування - ч.4 ст.19 СК України, а згідно ч.5 цієї статті орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини - ч.2 ст.141 СК України. Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2 та ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи - ч.ч.1-2 ст.159 СК України. У Декларації прав дитини зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження". На підстав наведеного та з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення з батьками в стані дитини, ту обставину, що права батьків щодо дитини є рівними, виходячи з пріоритету прав дитини, урахувавши вік дитини, стан її здоров`я, враховуючи важливість традицій і культурних цінностей українського народу для захисту і гармонійного розвитку дитини, позицію органу опіки та піклування, а також той факт, що дитина не може бути заручником особистих відносин батьків, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок спілкування та побачення позивачів з дітьми: першу та третю суботу та неділю місяця з ночівлею, влітку протягом трьох тижнів під час перебування батька дітей на території України, за попередньою домовленістю з матір`ю та спілкування засобами телефонного зв`язку. З іншими вимогами позивачі не звертались, відповідачка не надала жодних доказів на підтвердження медичних протипоказань або поведінки позивачів для можливості зустрічей дітей з батьком, бабою та дідом, жодним доказом не спростувала зазначені у позові обстаини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved