Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовує позов тим, що він зареєстрований і проживає у вказаній квартирі з 1971 року, разом з ним зареєстровані, але не проживають відповідачі - племінники [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що відповідачі за вказаною адресою не проживають з часу свого народження, протягом тривалого часу, не приймають будь-якої участі в утриманні квартири, на теперішній час місце їх фактичного проживання встановити неможливо. Просить в судовому порядку захистити його порушене право і визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою від 20.07.2020 позовну заяву прийнято до провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 28.08.2020 підготовче провадження закрите і призначено судовий рохгляд по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Просить врахувати, що комунальні послуги нараховуються на кількість осіб, зареєстрованих у квартирі, відповідачі весь час проживали разом з батьками за іншою адресою, ніколи не цікавились житлом, в якому прописані, з позивачем не спілкуються, не несуть витрат по житлово-комунальним платежам, речей відповідачів у квартирі немає. Представник третьої особи Львівської міської ради Синьовський Б.В.,Ю діючи згідно довіреності, в судовому засіданні 11.12.2020 позов не визнав. В останнє судове засідання не прибув, повідомлений належно, про причини неявки суд не поввідомив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, відзив на позов не подали. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач і відповідачі. Квартира неприватизована, є власністю Львівської міської ради. (а.с.5) З копії акту, складеного комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Житловик-С» від 02.07.2020 вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації не мешкають (а.с. 6). Долучена копія акту сумніву у суду не викликає. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що є родичем і періодично приходить в гості до свого дядька. Вказав, що ніколи не бачив відповідачів, лише обізнаний про їх існування. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що є сестрою позивача. Мати відповідачів, їх сестра у 1985 році вийшла заміж за [PERSON] і пішла проживати до свого чоловіка, в подальшому вона народила двох хлопців, відповідачів по справі. Ствердила, що родина [PERSON] ніколи не проживала у квартирі [ADDRESS] , з ними не спілкуються ні позивач, ні вона. Свідок [PERSON] показав суду, що є сусідом позивача. Ствердив, що відповідачів ніколи не бачив, підписав акт, складений комісією ЛКП "Житлвик" про непроживання відповдіачів. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно вимог статтей 71, 72 ЖК Української РСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц. Таким чином, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи,суд погоджується з доводами представника позивача про відсутність підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення. На переконання суду, реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у реалізації належних їй прав, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, встановлено, щовідповідачі добровільно залишили зареєстроване місце проживання, не проживають у квартирі більше 20 років; жодних поважних причин відсутності відповідачів за вказаною адресою судом не встановлено; відповідачі не несуть жодних обов`язків по сплаті комунальних платежів, фактично втратили інтерес до вказаного житла понад визначені законодавцем терміни. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача. На підставі ст.с. 71,72, 163 ЖК УРСР та

Outcome: approved