Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20 вересня 2007року між Акціонерним комерційним іноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11217631000 (згідно додаткової угоди №1 реєстраційний номер договору змінений на 11217631001) відповідно до якого відповідачотримав кредит в розмірі 8537,00 доларів США з розрахунку 12,00% річних на строк з 20 вересня 2007року по 19 вересня 2014 року. Згідно з п.3.1. Додаткової угоди № 1 від 02 квітня 2009 року кінцевий термін виконання основного зобовязання продовжено до 19 вересня 2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за зазначеним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] 20 вересня 2007 року були укладені договори поруки № 11217631000-1-П, №11217631000-2-П (а.с.30-35). 08 грудня 2011року, згідно договору купівлі-продажу прав вимоги, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором № 11217631000 (11217631001), укладеному між ПАТ„Укрсиббанк" та відповідачем [PERSON] Публічному акціонерному товариству „Дельта Банк". У зв'язку із неналежним виконанням кредитних зобов'язань станом на 21.09.2016 року виникла заборгованість в сумі 178\~840,03грн. (з яких: тіло кредиту -148 404,74 грн., відсотки 30435,29грн.). А тому, просили позов задоволити, стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судових засіданнях підтримав заявлені вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.В судове засідання 27 червня 2017 року представник позивача не зявився подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити (а.с.101). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов заперечив вказавши, що гроші в банку брав позивач [PERSON], а тому їх необхідно стягувати з нього, а не з поручителів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Як вбачається із матеріалів справи, 20 вересня 2007року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу№ 11217631000 (згідно додаткової угоди №1 реєстраційний номер договору змінений на 11217631001) відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8537,00 доларів США з розрахунку 12,00% річних на строк з 20 вересня 2007року по 19 вересня 2014 року. Згідно з п.3.1. Додаткової угоди № 1 кінцевий термін виконання основного зобовязання продовжено до 19 вересня 2016 року (а.с. 7-15). Позичальник зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору(а.с.18). Цільове призначення кредиту\~для особистих потреб, а саме на придбання автомобіля Dewoo Lanos. Сторони погодили черговість погашення заборгованості позичальника за Договором. Згідно п. 2.1 Кредитного договору в якості забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі позичальника за Договором надається порука [PERSON] згідно з Договором поруки № 11217631000-1-П 122117 від 20 вересня 2007року та порука [PERSON], згідно договору поруки № 11217631000-2-П від 20 вересня 2007 року, а також позичальник передав в заставу транспортний засіб (а.с.30-36). 02 квітня 2009 року укладені Додаткові угоди з [PERSON] та [PERSON] до Договорів поруки від 20 вересня 2007року, згідно яких дію договорів поруки продовжено до 19 вересня 2016 року (а.с. 32-35). 08 грудня 2011 року між АКІБ\~«Укрсиббанк»\~та ПАТ\~«Дельта Банк»\~було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АКІБ\~«Укрсиббанк»\~передає ПАТ\~«Дельта Банк»\~права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ\~«Дельта Банк»\~замінює АКІБ\~«Укрсиббанк»\~як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АКІБ\~«Укрсиббанк»\~до ПАТ\~«Дельта Банк»\~прав вимоги до боржників, до ПАТ\~«Дельта Банк»\~переходить право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.40-45). Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 про початок ліквідації ПАТ\~«Дельта Банк» з 05 жовтня 2016 року до 04 жовтня 2017 року (а.с.46-47). [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання не виконував, у звязку з чим рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 23 березня 2011року з нього на користь Банку стягнуто заборгованість за Кредитним договором у розмірі 60815,33грн. та судові витрати - 908,15грн. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.113-114). Згідно листа Болехівського міського відділу ДВС від 10.04.2017 року вбачається, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №2-19 від 20.04.2017 року виданий Блехівським міським судом про стягення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсиббанк» 61\~723,48грн.заборгованості за кредитним договором. В ході виконання було реалізовано автомобіль марки DAEWOO модель TF699P, за ціною 27\~192,00 грн. На рахунок стягувача 12 вересня 2012 року перераховано кошти в сумі 26\~241,14грн.(а.с.138,142). На теперішній час позичальник свої зобовязання за вказаним Договором продовжує не виконувати, у звязку з чим Банк звернувся до суду із даним позовом. З розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідача перед банком станом на 21.09.2016 року становить\~\~6930,30 доларів США, яка складається з наступного: тіло кредиту 5750,89 доларів США; заборгованість за відсотками 1\~179,41 доларів США(а.с.39). Відповідно до\~\~ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначено, що у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зі змісту додаткової угоди від 02 квітня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу№ 11217631000 вбачається, що сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань не пізніше 19 вересня 2016 року (а.с.148-149), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. (а.с.150-153). Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3\~ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до\~статті 261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідну правову позицію\~\~містять постанови Верховного Суду України від\~06 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14), 19 листопада 2014 року (№6-160цс14) від 03 червня 2015 року (№ 6-31цс15) та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1085цс15. Тобто, оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Останній платіж на виконання умов кредитного договору був здійснений 12 вересня 2012 року - зарахування коштів від реалізації автомобіля (заставного майно) (а.с 133, 138-143). Разом з тим, графіком платежів погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено у вигляді щомісячного платежу. Отже, позовна давність у цьому випадку обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 25 жовтня 2016 року (а.с.60). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Оскільки, представником відповідача заявлено заяву про застосування строків позовної давності,\~\~суд приходить до висновку, що відповідно до положень ч.4\~ст. 267 ЦК України період\~заборгованості за тілом кредиту та процентам має бути розрахований з 25 жовтня 2013 року до 25 жовтня 2016 року. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 3431,29 доларів США за тілом кредиту, та 630,44 доларів США відсотків за користуванням кредитом. Всього заборгованість за кредитним договором становить 4061,73 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.06.2017 року (1дол.США = 26,03грн.) - становить 105\~726,83грн. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог до [PERSON], та [PERSON] як поручителів з огляду на таке. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що боржник [PERSON] (а відтак і поручителі) узяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 19 вересня 2016 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. У разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Даний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року справа № 6-3087цс16. Як було встановлено, останній платіж на виконання умов кредитного договору здійснений 12 вересня 2012 року - зарахування коштів від реалізації автомобіля (заставного майна) (а.с 133, 138-143), а тому згідно з жовтня 2012 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом. Тобто, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з жовтня 2012 року) предявити вимоги до поручителів. Суду позивачем не надано інформації чи пред»явлися вимоги банком до поручителів в межах 6\~місяців за кожним щомісячним платежем. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з поручителів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд частково задовольняє позовні вимоги (на 59,11%), тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в розмір 1585,68грн. На підстав викладеного, ст.\~257, 267, 509, 526, 554, 559, 572, 589, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved