Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва на утримання неповнолітніх дітей з 650 грн. на 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мотивуючи вимогу зазначає, що стягнута раніше сума аліментів є недостатньою для належного матеріального утримання дітей. За час стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей розмірі 650,00 грн. істотно змінились обставини, що впливають на визначення розміру аліментів. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1\~000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, на кожного із дітей.Зазначає, що позивачем не зазначено жодної з підстав, передбачених ст. 192 СК України, які б свідчили про можливість збільшення аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та не надано належних доказів на підтвердження таких підстав. Крім того, підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі є відсутність працевлаштування особи (мінливий дохід тощо) з якої стягуються аліменти. Вказує, що на теперішній час він офіційно не працевлаштований, має тимчасовий та мінливий заробіток, а тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. Також має хронічне захворювання та потребує періодичного лікування. Позивачем надано відповідь на відзив у якій вона зазначає, що відповідачу не вигідно призначення аліментів у вигляді частки від заробітку, оскільки в такому разі він буде сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 1\~000 грн. на кожну дитину. Крім того, розмір аліментів 1\~000 грн. на одну дитину, буде меншим ніж гарантований ч. 2 ст. 182 СК України, який складає не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також. Відсутність постійної роботи у відповідача не може бути підставою для того, щоб діти отримували належне матеріальне забезпечення. Посилання відповідача на те, що він має хронічне захворювання і він несе у зв`язку з цим додаткові витрати нічим не підтверджене, крім того, відповідач не є інвалідом. Відповідач є працездатним, не є інвалідом, немає на утриманні інших дітей, а також непрацездатних батьків. Тобто. відсутні будь-які обставини, що заважали б йому сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2017. Сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 24.11.2012, серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого повторно 20.10.2018, серія [NUMBER] , які фактично проживають із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Департаменту з надання адміністративних послуг від 06.11.2018 року за № 19.03.03-21/284/18. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2015, ухваленому у цивільній справі №2/489/2836/2015, судом присуджено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. на кожного, щомісячно до досягнення кожним із них повноліття, починаючи з 01 вересня 2015 року. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення/зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоров`я, тощо. Позивачем не зазначено жодної з підстав передбачених приписами статті 192 СК України які б свідчили про можливість збільшення аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та не надано належних доказів у підтвердження таких підстав у разі їх існування. В той же час слід зазначити, що відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2020 рік": дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1 779 гривні, з 1 липня 1 859 гривень, з 1 грудня 1 921 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2 218 гривні, з 1 липня 2 318 гривень, з 1 грудня 2 395 гривень. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючі те, що на даний час аліменти, які стягуються за рішенням суду значно нижче передбаченого чинним законодавством мінімуму, суд вважає що позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704грн.80коп.

Outcome: approved