Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 23 вересня 2011 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Від даного шлюбу у них народилися сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сім'ю, та несумісність характерів. Після народження дітей стосунки між сторонами поступово погіршувались, між ним постійно виникали сварки. З березня 2013 р. сторони окремо проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки у зв'язку із втратою почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі, зазначивши, що основною причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, різне бачення побуту, сімейних цінностей. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 23 вересня 2011 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м. Києві, про що складено актовий запис № 822. Від цього шлюбу у подружжя народилися сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з березня 2013 року сторони не підтримують шлюбних відносин, окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Сторони спільним побутом не пов'язані. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved