Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про позбавлення відповідача батьківський прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], зазначивши, що відповідач, як батько дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не створює належні умови для фізичного та морального розвитку дитини, участі у вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, допомоги не надає. Позивач позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просила їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення про виклик на сайті судової влади), будь-яких заяв та клопотань не подав. За таких обставин справу розглянуто заочно. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. На користь позивача на утримання дитини з відповідача стягуються аліменти, які той не сплачує, має заборгованість в сумі 67540,31 грн.. Відповідач життям, вихованням та навчанням дитини не цікавиться, участі в них не приймає. Органом опіки та піклування за місцем проживання дитини зроблено висновок про те, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], оскільки батько участі в житті та вихованні дитини не приймає, з дитиною не спілкується, дитина батька взагалі не пам'ятає, зв'язку з ним не підтримує, проти позбавлення батька батьківських прав не заперечує. Відповідно до ст.164.ч.1, п.2 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"- позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Недостатнє матеріальне забезпечення та умови проживання не є безумовною підставою для позбавлення особи батьківських прав та не є доказом злісного невиконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. В той же час, доказів того, що відповідач намагається зберегти свій родинний зв'язок з дитиною, намагається хоча б бачитись, спілкуватись з нею, приймати участь в її житті та вихованні, суду не представлено, а наявні в справі докази свідчать про те, що відповідач з дитиною не бачиться та не спілкується, школу, в якій навчається дитина, жодного разу не відвідав, свій обов'язок по матеріальному забезпеченню своєї дитини не виконує, аліменти на її утримання не сплачує, хоча, будучи працездатною особою, таке забезпечення повинен надавати. Згідно висновку органу опіки та піклування відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, дійсних намірів їх виконувати не проявляє, будь-яких дієвих заходів для створення умов для розвитку, життя та виховання дитини не вживає, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved