Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 12.09.2003 р. Калуською міською радою прийнято рішення №297 «Про вилучення частини земельних ділянок,затвердження проектів відведення та надання земельних ділянок в оренду».Відповідно до п.4 рішення [PERSON] надано в оренду терміном на 3 роки земельну ділянку площею 0,0228 га на [ADDRESS] за рахунок земель запасу міської ради,для будівництва комерційно-житлових приміщень. Рішенням Калуської міської ради від 18.09.2006 року договір оренди поновлено до 15.09.2009 року.Відповідно до рішення від 24.07.2007 року міською радою вирішено продати дану земельну ділянку [PERSON] .. 18.10.2017 року комісією міської ради було встановлено ,що відповідачкою викладено бруковане покриття та влаштовано паркан з металічними воротами та площа огородженої земельної ділянки становить 0,0057 га.24.04.2019 року Калуською міською радою було направлено лист відповідачці з проханням звільнити земельну ділянку площею 0,0057 га ,яка використовується без правовстановлюючих документів шляхом знесення паркану і зняття брукованого покриття ,однак [PERSON] вказане не було виконане,а тому Калуська міська рада звернулась з даним позовом до суду. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання подала заяву у якій вказала,що позов підтримує,просить його задоволити та розглядати справу у її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала заяву у якій вказала,що позов визнає,не заперечує щодо його задоволення та просить розглядати справу у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до статті 42\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України\~"Про\~службу в\~органах місцевого\~самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Закон України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» визначає повноваження міського голови, зокрема міський голова здійснює повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів. Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~\~орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до ст.\~83\~Земельного Кодексу\~України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ст.\~12\~Земельного Кодексу\~України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад , здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Частиною 1 ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 20\~ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. 12.09.2003 р. Калуською міською радою прийнято рішення №297 «Про вилучення частини земельних ділянок,затвердження проектів відведення та надання земельних ділянок в оренду».Відповідно до п.4 рішення [PERSON] надано в оренду терміном на 3 роки земельну ділянку площею 0,0228 га на [ADDRESS] за рахунок земель запасу міської ради,для будівництва комерційно-житлових приміщень (а.с.7). Рішенням Калуської міської ради від 18.09.2006 року договір оренди поновлено до 15.09.2009 року (а.с.8). Відповідно до рішення від 24.07.2007 року міською радою вирішено продати дану земельну ділянку [PERSON] (а.с. 9). 18.10.2017 року комісією міської ради було встановлено ,що відповідачкою викладено бруковане покриття та влаштовано паркан з металічними воротами та площа огородженої земельної ділянки становить 0,0057 га. (а.с. 11). Згідно із ст.\~14\~Конституції України та ст.1\~Земельного кодексу\~України земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави та об`єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ч.1, 2 ст.\~83\~Земельного кодексу\~України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. В комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Статтею 317\~ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч.1 ст.122\~Земельного кодексу\~України повноваження по передачі земельних ділянок комунальної власності у власність і користування належать сільським селищним міським радам із земель відповідних територіальних громад. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, користування або її оренди виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування або оренди та його державної реєстрації. Статтею 1\~Закону України\~«Про державний\~контроль за\~використанням та\~охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ч. 2 ст.\~152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За приписами ст.211\~Земельного кодексу\~України громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. За приписами ст.\~212\~Земельного кодексу\~України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню за рішенням суду власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що самовільно зайнята земельна ділянка, площею 0,0057 га, що знаходиться біля будинковолодіння на [ADDRESS] повинна бути повернута власнику шляхом демонтажу\~цегельного паркану\~і зняття\~брукованого покриттяі приведення її в первинний придатний для використання стан за рахунок [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved