Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила визнати за нею право власності на житловий будинок [NUMBER] з надвірними прибудовами, розташований по [ADDRESS] та який в цілому складається з: житловий будинок - А, сіни - а, літня кухня - Б, сараю - В, гаражу - Г, туалету - И, сараю - Е, сараю - Д, сараю - Ж, погрібу - З, навісу - К, колодязю №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4 в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був батько позивача - [PERSON], який помер [INFO]. Як спадкоємець за правом представлення, позивач для оформлення спадщини звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталії Володимирівни, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] позивачу було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 15 жовтня 2015 року. Підставою відмови зазначено те, що договір купівлі-продажу, посвідчений [PERSON] - секретарем виконкому Вільненської сільської ради 01 березня 1989 року за р. №17 на житловий будинок [ADDRESS], який за життя [PERSON] не був зареєстрований в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Означена відмова перешкоджає позивачу в реалізації її спадкових прав, що змусило позивача звернутися до суду з означеним позовом. В поданій заяві позивач просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного. У відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Вільненської сільської ради - [PERSON] 01 березня 1989 року за реєстровим номером №17, [PERSON] набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] який в цілому складається з: житлового будинку жилою площею 30,8 кв.м., літньої кухні, сараю, гаражу, погрібу /а.с.9-10/. [INFO] [PERSON], бабуся [PERSON] /а.с.39, 40/ померла /а.с.38/. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був син померлої [PERSON] /а.с.39, 40, 41/ який помер [INFO] /а.с.39/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] станом на дату смерті постійно проживала із [PERSON] /а.с.39/. 06 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. від 15 жовтня 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено. Підставою відмови вказано те, що вчинити нотаріальну дію - видати на ім'я заявника свідоцтва про право на спадщину, є неможливим, оскільки [PERSON] надано договір купівлі-продажу, посвідчений [PERSON] секретарем виконкому Вільнянської сільської ради 01 березня 1989 року за р. № 17, на житловий будинок [NUMBER] в [ADDRESS], який за життя [PERSON] не зареєстрований в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Так, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Як свідчать матеріали справи, позивач помер в 2001 році, тобто під час дії ЦК УРСР. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст.525 ЦК УРСР визначала часом відкриття спадщини день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу. Згідно зі ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. У відповідності до ст.527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Ст.548 ЦК УРСР передбачала, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу житлового будинку засвідчено секретарем Вільненської сільської ради - [PERSON] 01 березня 1989 року за реєстровим номером №17. Доказів реєстрації в органах, що здійснювали державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно суду не надано. У відповідності до виписки з погосподарської книги Вільненської сільської ради, власником житлового будинку значиться [PERSON] /а.с.52/, в той час, як довідкою виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області підтверджено проживання [PERSON] за вказаною адресою. За таких обставин, оскільки наявні в справі документи підтверджують набуття спадкодавцем права власності на будинок, розташований в сільській місцевості 01 березня 1989 року, матеріалами справи підтверджено факт прийняття спадщини позивачем шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, є підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за правом представлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved