Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов обґрунтовує тим, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.07.2020 року. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син досягнув повнолітня, однак продовжує навчання на денній формі в навчальному закладі Відокремлений структурний підрозділ Технічний коледж національного університету «Львівська політехніка». Син постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, вона самостійно не в змозі забезпечити потреби сина. Період навчання триватиме до 30.06.2021 року. Відповідач в добровільному порядку допомоги сину на навчання не надає, тому звертаючись з даним позовом просить заявлені вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчатись [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 січня 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позивач та її представник, кожен окремо, в судовому засіданні позов підтримали з мотивів викладених у ньому. Просили позов задовольнити. Відповідач подав заяву по визнання позову. У заяві вказав, що працює вчителем, основним і єдиним його доходом є заробітна плата. Інших доходів у нього немає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ходорівською міською радою 11.12.2002 р. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.07.2020 року, яке набрало законної сили шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.01.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття та продовжує навчатися на денній формі навчання у навчальному закладі Відокремлений структурний підрозділ Технічний коледж національного університету «Львівська політехніка». Згідно довідки №115 від 18.09.20219 року, виданої Технічним коледжом національного університету «Львівська політехніка», [PERSON] завершує навчання 30.06.2021 року. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно в ч.1 ст.185 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання, суд вважає, що позов є обґрунтованим. Суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач позов визнав, хоча і добровільно не надає матеріальну допомогу, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання, а матеріальне становище позивачки не дає змоги самостійно утримувати сина. З врахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчатись у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 січня 2021 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості. При цьому суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, інтересів інших осіб, тому визнання позову відповідачами слід прийняти. Стаття 191 Сімейного кодексу України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. У порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved