Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,66 га, яка розташована на території Покалівської сільської ради Овруцького району, і належала його батьку - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЖТ №047888, виданого 05.11.2002, на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323, мотивуючи тим, що він прийняв спадщину після смерті батька, так як протягом шести місяців після його смерті вступив в управління спадковим майном. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на зазначену земельну ділянку, йому було відмовлено, так як державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті батька. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у його відсутність. Представники відповідача та третіх осіб про причини неявки не повідомили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про отримання судових повісток та поштовим повідомленням. Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.10.1997. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,66 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,7044 га та площею 0,9638 га, і яка розташована на території Покалівської сільської ради Овруцького району. Позивач є спадкоємцем за законом 1-ї черги. Після смерті батька прийняв спадщину, вступивши у шестимісячний строк з дня його смерті в управління та володіння спадковим майном, так як підтримував належний стан господарства, зробив ремонт і користувався землею, що відповідно до положень ст.549 ЦК України (1963 року) свідчить про прийняття ним спадщини. Крім позивача, інших спадкоємців немає. В нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначену земельну ділянку, йому було відмовлено, так як державний акт на неї був виданий після смерті батька. Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.07.1958, державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЖТ №047888 від 05.11.2002, довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №196 від 28.05.2019, витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.09.2019, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №3233/02-31 від 16.09.2019 та повідомленнями Овруцької ДНК №3455/02-14 від 30.09.2019 і приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області Кушнерчук Ольги Миколаївни №1151/01-16 від 27.09.2019. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна, а саме, щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824286200:15:000:0229 і 1824286200:14:000:0341 та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкову земельну ділянку на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. в доход держави.

Outcome: approved