Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним внаслідок фіктивності трудовий договір, укладений 21.03.2019 між неповнолітньою [PERSON] та ТОВ «ФЕРМАГ» та застосувати наслідки недійсності вказаного договору. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . На даний час донька позивача, не досягнувши повноліття, потрапила під негативний вплив дорослої особи, створила конфліктну ситуацію в сім`ї і пішла жити до цього чоловіка. Для встановлення повної цивільної дієздатності [PERSON] звернулася до суду із такою заявою. Підставою для надання їй повної цивільної дієздатності вказала своє працевлаштування в ТОВ «ФЕРМАГ». 21 березня 2019 року між нею та ТОВ «ФЕРМАГ», в особі директора, який діє на підставі Статуту та Наказу про призначення, [PERSON] , укладений трудовий договір, за яким [PERSON] приймається на роботу до товариства на посаду менеджера (управителя) в оптовій торгівлі. Позивач вважає, що цей договір укладений не задля настання реальних наслідків у вигляді роботи [PERSON] у товаристві, а лише з метою достроково отримати їй повну цивільну дієздатність. [PERSON], яка має лише базову середню освіту із березня 2019 року не ходить до жодного навчального закладу, за своїм освітньо-кваліфікаційним рівнем ніяк не може відповідати цій отриманій посаді та виконувати покладену на неї роботу менеджера в оптовій торгівлі, де потребується як мінімуму вища економічна освіта та досвід роботи. Заробітної плати [PERSON] не отримує, податків та ЄСВ роботодавець не платить, що дозволяє зробити обґрунтований висновок про фіктивність укладеного договору. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином представник надала заяву, відповідно до якої підтримала вимоги позову, просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Раніше в судовому засіданні надавала пояснення, відповідно до яких не визнала вимоги позову та просила відмовити в їх задоволенні. Відповідач ТОВ "Фермаг" в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, судові повістки повертались з відмітками інші причини не вручення, згідно з витягу про реєстрацію юридичної особи, адреса надсилання поштової кореспонденції зазначена правильно. Представник третьої особи Управління Держпраці у Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи без участі представника. Клопотання відсутні. Представник органу опіки та піклування, який був запрошений до розгляду справи через неповнолітній вік відповідача, в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , матір`ю її є [PERSON] , батьком є [PERSON] (а.с.5-7). Відповідно до відповіді відділу освіти виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області , [PERSON] з 01 вересня 2018 року навчалася в 10 класі Знам`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів№6, з 14 березня 2019 року школу не відвідувала без поважних причин. Відповідно до Постанови Управління Превентивної діяльності ГУНП від 14 березня 2019 року про поміщення неповнолітньої до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, була поміщена до вищезазначеного закладу (а.с. 19-23). Сім`я проживає у [ADDRESS] . Соціальним педагогом спільно з спеціалістом селищної ради по роботі з молоддю складено акт обстеження умов проживання [PERSON], за висновками якого батьками [PERSON] створено належні умови для навчання та проживання дитини. На підставі договору про організацію навчання вихованців комунального закладу «центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради для отримання відповідного рівня загальноосвітньої підготовки, [PERSON] 26 березня 2019 року була тимчасово зарахована до 10 класу комунального закладу «Навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів, ліцей «Сокіл», та відрахована із закладу в зв`язку з вибуттям 05 квітня 2019 року. 21 березня 2019 року між ТОВ «ФЕРМАГ» та [PERSON] укладений трудовий договір, відповідно до якого [PERSON] приймається на посаду менеджера (управителя) в оптовій торгівлі товариства без випробувального терміну. Роботодавцем заведена трудова книжка на ім`я [PERSON] [NUMBER] , де зроблений перший запис про прийняття на роботу до товариства на посаду менеджер (управитель) в оптовій торгівлі, наказ № 14-К від 21.03.2019 (а.с. 9-10). Керівником ТОВ «ФЕРМАГ» [PERSON] 21.03.2019 подано повідомлення до Знам`янської ДПІ Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області про прийняття на роботу [PERSON] (а.с. 13) . Відповідно до інформаційної довідки Знам`янської ДПІ Олександрійського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області, звітність за період з 01.01.2018 по 15.09.2019 щодо діяльності ТОВ «ФЕРМАГ» до податкової інспекції не подавалися (а.с. 16). Згідно відомостей з інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утримання податків, [PERSON] за перший та другий квартал 2019 року отримала дохід лише від АТ «Універсал Банк», дані про отримання заробітної плати відсутні (а.с. 79) . Також відсутні індивідуальні відомості про особу [PERSON] в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України. В довідці від 25.11.2019 № 3898 вказано про відсутність відомостей про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 11-112). В провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває також цивільна справа за заявою [PERSON] про надання їй повної цивільної дієздатності, як особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором. Підставою є саме оспорюваний трудовий договір від 21.03.2019. Трудові відносини між роботодавцем та працівником регулюються нормами трудового законодавства, перед усім Кодексу законів про працю України. Нормами цього Кодексу передбачено, що єдиною підставою, яка вказує на недійсність умов трудового договору є визначені у цьому договорі умови, що спрямовані на погіршення становища працівників у порівнянні з нормами трудового законодавства. Подібні норми закріплені й у Законі про оплату праці. Поняття недійсності самого трудового договору в цілому, що також є правочином, відсутнє. Кодекс законів про працю України за загальними правилами дозволяє приймати на роботу осіб з шістнадцяти років. Стаття 21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачає можливість укладення між працівником та власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою трудового договору або контракту як особливої форми трудового договору. Відповідно до трудового договору працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену таким договором, а працедавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати необхідні для виконання роботи умови праці. Згідно зі статтею 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату працю» та іншими нормативно-правовими актами. Щоб правильно визначити розмір заробітної плати, треба вести облік виконаної роботи та табель обліку використання робочого часу. Зокрема, якщо сума заробітної плати залежить від кількості відпрацьованого часу, без такого обліку не можна буде правильно нарахувати заробітну плату, встановити факт початку роботи новоприйнятих працівників. Також, слід вести облік робочого часу, що фактично витрачається працівниками на виконання роботи. Якщо працівник працює на умовах неповного робочого часу, то це може бути підтверджено тільки табелем обліку робочого часу. Це дуже важливо для вирішення питання, чи донараховувати такому працівникові заробітну плату до рівня мінімальної зарплати або чи нараховувати ЄСВ із зарплати такого працівника на рівні мінімального внеску з величини мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 51 КЗпП України скорочена тривалість робочого часу встановлюється для працівників віком від 16 до 18 років - 36 годин на тиждень. Відповідно до Податкового законодавства України, роботодавцем щомісяця подається до ДФС звіт з єдиного соціального внеску та щокварталу податковий розрахунок. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 з наступними змінами, затверджений Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до вказаного порядку звіт щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зобов`язані подавати всі роботодавці - тобто особи, які використовують найману працю. Якщо у підприємця в певному місяці не було найманих працівників (навіть якщо був штатний розпис, у якому зазначені певні вакансії), подавати такий звіт він не повинен. А ось якщо наймані працівники були (і байдуже, за яким договором вони працювали, трудовим чи цивільно-правовим), подавати такий звіт треба обов`язково. Відповідно до статті 14.1.180 Податкового кодексу, юридична особа, яка використовує працю найманих працівників, є податковим агентом з податку на доходи фізичних осіб, по відношенню до таких працівників. Податковий агент зобов`язаний утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, а також подавати податковий розрахунок за формою 1ДФ. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015 з наступними змінами - податковий розрахунок за формою №1ДФ подають роботодавці окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу. Якщо останній день терміну подання податкового розрахунку припадає на вихідний чи святковий день, то останнім днем терміну вважається наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день. Відомості про час фактичної роботи працівника ТОВ «ФЕРМАГ» [PERSON] та нарахованої їй за цей час суми заробітної плати відсутні, звіти до ДФС роботодавцем на подавалися. Враховуючи, що відповідно до статті 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об`єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством (зокрема статтями 3, 7, 9, 91, 44 КЗпП України) положення ЦК України щодо умов дійсності правочину та правових наслідків недійсності правочину не підлягають застосуванню для регулювання суспільних відносин, які виникають у зв`язку з укладенням трудового договору (контракту). Однак, суд встановив на підставі наданих доказів, що предметом спірного трудового договору не є праця особи, яка прийнята на роботу як працівник. За весь період роботи працівника відсутні відомості про нарахування та сплату йому заробітної плати, виконання нею роботи, часу такого виконання, звітність про найманого працівника роботодавцем не здійснювалася та не надавалася у відповідні органи. Таким чином, зважаючи на те, що факт укладення цього договору не пов`язаний з існуванням трудових правовідносин, він є фіктивним та суд вважає за можливе застосувати аналогію закону та визнати такий договір недійсним на підставі положень цивільного кодексу України. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до роз`яснень, викладений у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його, знають, що він не буде виконаним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Таким чином, обґрунтованими є доводи позивача про те, що спірний трудовий договір може бути кваліфікований як правочин, який не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Встановлені судом обставини свідчать про умисел обох сторін правочину приховати справжні наміри учасників правочину, а саме надання повної цивільної дієздатності особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В даному випадку застосування двосторонньої реституції є неможливим через особливість договору. В судовому засіданні встановлено, що сторони при укладенні договору не мали на меті трудові відносини в контексті трудового законодавств, не мали на меті виконання будь-якої роботи, та її оплату, факт укладення цього договору не пов`язаний з існуванням трудових правовідносин. Разом з тим, вимоги позивача про скасування наказу про прийняття на роботу, запису в трудовій книжці та повідомлення про прийняття на роботу, суд не розцінює як наслідки недійсності трудового договору, а як окремі вимоги. В зв`язку з тим, що фактично працівник не виконував свої трудові обов`язки, та задля запобігання в майбутньому можливістю скористатися вказаними документами для отримання трудового стажу, суд вважає доцільним задоволення вказаних вимог. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Перемот О.Г. підтверджуються договором про захист (представництво) та надання правничої допомоги від 13.05.2019 та копією ордеру серії КР № 61593. На підтвердження наданих адвокатом послуг надано розрахунок гонорару за надання правничої допомоги. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 786,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved