Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м. Харків пров. Виборзький 23. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на праві власності належить 51/100 частин житлового будинку за адресою: м. Харків пров. Виборзький 23. Інша частина житлового будинку належить [PERSON] [PERSON] разом зі своєю сім*єю [PERSON] та [PERSON] в 2000 році поїхали на постійне місце проживання до Росії. Відповідачі ніколи не проживали в спірному будинку. Відповідачі не є власниками житла та членами її родини. [PERSON], [PERSON], [PERSON] участі в оплаті комунальних послуг жодним чином не беруть, суми які нараховуються до сплати не відшкодовують. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, зазначила, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою м. Харків пров. Виборзький 23 не проживають. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «ХМ БТІ» [PERSON] є власником 51/100 частин житлового будинку за адресою: м. Харків пров. Виборзький 23 на підставі рішення суду (справа № 2-4156 від 22.12.2010 року, Комінтернівський районний суд м. Харкова), дата реєстрації 18.07.2011 року, реєстраційний номер 19375062. Згідно відповіді начальника Слобідського ВП ГУНП в Харківській області № 62/427 від 07.02.2017 року зазначено, що згідно обліків [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] з заявами та повідомленнями про перешкоджання в користуванні власністю за адресою: м. Харків пров. Виборзький 23 до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області в період часу з 01.01.2007 року по теперішній час не звертались. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] Вона з її сином разом навчались. Вона часто ходить в гості за адресою: м. Харків пров. Виборзький 23, відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] вона не знає та ніколи не бачила. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] вона ніколи не бачила. За адресою: м. Харків пров. Виборзький 23 вона проживає з 1982 року, [PERSON] її бабуся. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає за адресою: [INFO] з 1992 року, [PERSON] її тітка. [PERSON] друга жінка її батька, за зазначеною адресою вона ніколи не проживала, на даний час вона проживає в м. Москва. [PERSON] та [PERSON] доньки [PERSON] Відповідачі ніколи за спірною адресою не проживали. Аналізуючи показання свідків суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: м. Харків пров. Виборзький 23 ніколи не проживали, на даний час відповідачі виїхали за межі України та проживають у Росії. Показання свідків узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, якими також встановлено, що відповідачі оплату за комунальні послуги не здійснюють, майна, що належить відповідачам в спірному домоволодінні немає. Окрім того відповідачі не приймають жодних засобів щодо збереження за ними права користування житловою площею в спірному житловому будинку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спірному жилому приміщенні відсутні, оплату за житло не здійснюють, не є членами сім*ї [PERSON] суд вважає, що є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірною жилою площею. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі судового \~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права \~власності \~на \~житлове \~приміщення \~або \~права користування житловим \~приміщенням, \~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця \~\~проживання \~та \~місця \~перебування \~осіб здійснюється органом реєстрації. \~\~Центральний \~орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної \~політики \~у \~сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно \~до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування \~осіб \~в \~Україні, \~зразки \~документів, необхідних для реєстрації \~і \~зняття \~з \~реєстрації \~місця \~проживання \~та \~місця перебування. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved