Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зобов'язати Департамент реєстрації Житомирської містької ради скасувати іпотеку №7848200 на квартиру за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником 1/2 квартири [ADDRESS]. Зазначене майно набув внаслідок смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, таким чином прийняв спадщину на 1/2 вищевказаної квартири. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, дана квартира обтяжена 03.09.2008 року згідно договору іпотеки №7848200. Не дивлячись на ту обставину, що договір іпотеки припинено Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції Житомирської області було відмовлено йому у скасуванні заборони. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач Департамент реєстрації Житомирської міської ради та третя особа Регіональне відділення «Житомирське «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, пояснень щодо обставин справи не надали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, квартира [ADDRESS] обтяжена 03.09.2008 року згідно договору іпотеки №7848200. Згідно Рішення Корольовского районного суду міста Житомир від 14 жовтня 2014 року задоволено позов [PERSON] шляхом усунення перешкоди в реалізації права власності [PERSON] шляхом скасування заборони відчуження квартири [ADDRESS], що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №7848533 від 3 вересня 2008 року. Окрім зазначеної вище заборони існує ще один вид обтяження на дану квартиру під реєстраційним номером 7848200 на підставі договору іпотеки №PML-010/346/2008. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв у спадщину 1/2 квартири [ADDRESS] в місті Житомиріпісля смерті своєї матері [PERSON], яка померла 10.02.2009р., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень. Відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна існує обтяження на дану квартиру під реєстраційним номером 7848200 на підставі договору іпотеки №PML-010/346/2008 З рішення Корольовського районного суду міста Житомир від 14.10.2014 року вбачається, що в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа №296/2027/12-ц за позовом ТзОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на майно передане спадкоємцям у натурі. Ухвалою суду від 27 грудня 2013 року, що вступила в законну силу, позовну заяву ТзОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» залишено без розгляду. Оглянута цивільна справа №296/2027/12-ц свідчить про те, що представникам ТзОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» було достовірно відомо про смерть боржника та відкриття спадщини 2009р., про що свідчить зміст самого позову у справі. Відповідно до матеріалів вказаної справи позивач [PERSON] не отримував від відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимоги про погашення заборгованості за боргом спадкоємця. Пунктом 1 статті 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про відкриття спадщини пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. У відповідності до пункту 4 статті 1281 ЦК України, кредитор, який пред'явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2,3 цієї статті, позбавляються цього права. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, згідно зі ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно статті 9 Закону до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ. Згідно статті 4 Закону державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно статті 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved