Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.06.2010 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у Придніпровському районному у м.Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 114. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сімї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні питань сімейного життя, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Просить суд розірвати шлюб сторін. В судовому засіданні позивач та його предстанвики [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити. Відповідачка та її представник, адвокат [PERSON] позов не визнали, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідачка вказувала, що на її думку сім'ю можливо зберегти, оскільки за станом здоров'я позивач не здатний прийняти правильне рішення для цього, також вказувала, що протягом проживання сім'єю піклувалась про здоров'я позивача та його матері, погіршення сімейних стосунків відбулось з вини брата позивача [PERSON] Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 24.06.2010р. між сторонами був зареєстрований шлюб Придніпровським районним у м.Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 114. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" також зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе, протягом наданого судом строку для примирення сторони не примирились, наміру поновлювати сімейні стосунки не має, оскільки сторони втратили почуття один до одного та перебувають у неприязних стосунках, тому ним остаточно прийняте рішення при припинення стосунків з відповідачкою, проти надання додаткового строку для примирення категорично заперечував в зв'язку з похилим віком та незадовільним станом здоров'я та імовірними кофліктами між сторонами через перебування у неприязних стосунках, що негативно позначиться на стані його здоров'я. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх позивач наміру не має, вжиті судом заходи для примирення сторін позитивного результату не дали, відповідач не обмежений у дієздатності, тому відсутні підстави для висновку, що звернення до суду з даним позовом не відповідає його волі, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу.

Outcome: approved