Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , [INFO] , звернулась 24 липня 2018 року в суд з позовом, та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на її користь аліменти на утримування малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Підставою тому зазначала те, що від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримування дітей, не бере участі у їх вихованні, не допомагає з їх лікуванням, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним чоловіком. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої підтримала вимоги позову та просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , у судове засідання повторно не з`явився. Сповіщався про час і місце розгляду справи за адресою зазначеною у позові, яка є адресою реєстрації його місця проживання. Виклики до суду повернувся із зазначенням " за закінченням терміну зберігання". Іншими належними даними щодо місця проживання чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно абзацу 2 ч. 7 ст.126 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про час і місце розгляду справи. У зв`язку з відсутністю у судовому відповідача, з урахуванням закінчення передбачених ст.210 ЦПК України строків розгляду цієї справи справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, укладеному 17 серпня 2007 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №540. Від шлюбу мають двох дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривні, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, беручи до уваги в першу чергу інтереси дітей, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 24.07.2018 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved