Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 29 вересня 1995 року Зведенівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №7. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Від початку 2016 року фактично припинили шлюбні відносини. Позивач виявив портретну схожість молодшого сина з іншою особою, що в подальшому підтвердилося в приватних розмовах і стало основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем з перших чисел січня 2016 року. З лютого 2016 року не ведуть спільного господарства та не проживають однією сімєю. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач надто легковажно ставиться до сімейних обовязків, в тому числі з легкістю дає підстави сумніватись в подружній вірності розповідаючи його друзям про свої стосунки з іншими чоловіками. Зараз проживають окремо. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шлюб розривають вперше. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки жодних підстав для примирення немає. Тому надання строку для примирення лише погрішить стан їхніх відносин з відповідачем. Жодних майнових претензій до відповідача немає. Позивач [PERSON] в наданій до суду 08.11.2016 року заяві зазначив, що підтримує в повному обсязі заявлені ним позовні вимоги про розірвання шлюбу та дану справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 08.11.2016 року заяві зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Просила справу розглянути у її відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнала повністю та визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та згідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрований 29 вересня 1995 року Зведенівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №7 (а.с.6) Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.7 - 9). Сторони припинили подружні стосунки з січня 2016 року. З лютого 2016 року не ведуть спільного господарства та не проживають однією сімєю. На примирення не згодні. За таких обставин збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню.

Outcome: approved