Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивачі звернули до суду з позовом, в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за правом представлення за [PERSON] та за [PERSON], на 1/4 частин за кожним житлового будинку № 58 по вул. Привокзальна в м. Новомосковську, після смерті [PERSON], померлої 27 травня 2007 року. Позов обґрунтовано тим, що 27 травня 2007 року померла [PERSON], яка доводилась бабусею [PERSON] та [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 58 по вул. Привокзальна в м. Новомосковську, що належав [PERSON] на праві приватної власності. Заповіт спадкодавцем не складено. За життя [PERSON] мала двох доньок [PERSON], а також [PERSON], дівоче прізвище якої [PERSON] та яка була матірю позивачів. [PERSON] померла 04 червня 2006 року. спадкоємцями 1 черги по закону після смерті [PERSON] є позивачі [PERSON] та [PERSON] за правом представлення, через смерть [PERSON], а також [PERSON] - донька померлої. Через втрату правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок № 58 по вул. Привокзальна в м. Новомосковську постановою Новомосковської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку № 58 по вул. Привокзальна в м. Новомосковську, що перешкоджає позивачам в реалізації їх спадкових прав. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача, відповідач в судове засідання не з'явились. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали. Причин неявки суду не повідомлено. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2007 року померла [PERSON] /а.с.6/. За життя [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 26 квітня 1956 року, технічного паспорту на домоволодіння, акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 06 грудня 1988 року, висновку про реєстрацію домоволодіння від 17 лютого 1989 року належав житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Привокзальна, 58. Як вбачається з копії спадкової справи після смерті [PERSON], свідоцтв про народження, свідоцтва про укладення шлюбу - [PERSON] заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги є доньки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), та онуки - [PERSON], [PERSON] за правом представлення після смерті матері - [PERSON] (відповідно до ст. 1266 ЦК України онуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини), які в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Постановами Новомосковської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку № 58 по вул. Привокзальна в м. Новомосковську через не надання документів, що підтверджують право власності померлої на спадкове майно - будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Привокзальна, 58. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оскільки матеріали інвентаризаційної справи підтверджують факт надання [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 26 квітня 1956 року для будівництва житлового будинку земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Привокзальна, 23 «а». Подальшу зміну нумерації будинку на № 58 згідно позначки на зворотній стороні договору. Прийняття будинку в експлуатацію, згідно акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 06 грудня 1988 року та висновку про реєстрацію домоволодіння від 17 лютого 1989 року, суд доходить висновку про належність спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Привокзальна, 58. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1266 ЦК України, онуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини Ст.1267 ЦК України встановлює, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За таких обставин, оскільки [PERSON] належало спадкове майно, позивачі, як спадкоємці за законом за правом представлення своєчасно звернулися із заявами про прийняття спадщини, доказів усунення позивачів від права на спадкування суду не надано, позивачі мають право на отримання спадщини в частині, що належала-б доньці померлої, як спадкоємиці за законом першої черги позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню і за позивачами необхідно визнати право власності на спадкове майно в розмірі по 1/4 частині за кожним. На підставі викладеного,

Outcome: approved