Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON], 2007 року народження. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано згідно рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04.10.2010. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З 29.09.2014 позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідач з кінця 2007 року доньку не відвідує, матеріальну допомогу не надає, аліменти на утримання доньки сплачує нерегулярно та має заборгованість по аліментам 4868,20 грн. Відповідач не приймає участі в вихованні дитини, не цікавиться навчанням та шкільним життям дитини, свідомо не виконує батьківські обов'язки, тому позивач просить позбавити його батьківських прав відносно його доньки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно нотаріально посвідченої заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відносно доньки - [PERSON], 2007 року народження, визнає повністю. Просить суд цивільну справу розглянути без його участі Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять винести рішення на розсуд суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04.10.2010 шлюб між сторонами у справі було розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим 21.02.2007 Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 30.10.2007 зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам з [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] [INFO], [PERSON] станом на 31.10.2016 має заборгованість по аліментам 4868,20 грн. Відповідно до довідки № 55 від 13.10.2016, виданої Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Барвінок» Білолуцької селищної ради, вихованням дитини [PERSON], [INFO], займалась мама - [PERSON] Батько дитини - [PERSON] жодного разу не відвідував ДНЗ, не приймав участь в житті доньки в дитячому садочку, не цікавився її успіхами. Згідно довідки № 133, виданої Білолуцькою загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Новопсковської районної ради Луганської області, [PERSON], [INFO], дійсно навчалася в Білолуцькій загальноосвітній школі, вихованням доньки постійно займалася мати - [PERSON] Батько дитини - [PERSON] жодного разу не відвідував школу. Як вбачається з довідки № 258 від 18.10.2016 Білолуцької гімназії Новопсковської районної ради Луганської області, на даний час [PERSON], [INFO], навчається в Білолуцькій гімназії. Вихованням дитини постійно займається мати - [PERSON] Батько дитини - [PERSON], за період навчання, гімназію жодного разу не відвідував, навчанням та шкільним життям дитини не цікавився. 29.09.2014 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При винесенні рішення суд не приймає до уваги письмові пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що містяться в матеріалах справи, оскільки вони в розумінні ст. 58 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами по справі. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач визнав вимоги позивача щодо позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини, покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved