Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпродзержинська, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в органах державної реєстрації фізичних осіб. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона проживала у цивільному шлюбі з травня 2002 року. Від шлюбних відносин мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] її син від першого шлюбу. Вона та її сини на праві спільної часткової власності мали квартиру за адресою: [ADDRESS] . 25 грудня 2008 року вони обміняли належну квартиру за адресою [ADDRESS] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на праві власності. Договір міни укладено у приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневої Н.О. та зареєстровано в реєстрі за № 3186. В електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно в БТІ право спільної часткової власності за [PERSON] , [PERSON] та нею було зареєстровано 27 лютого 2009 року за реєстровим номером: 17562938, номер запису 18077 в книзі 99. Належний їм будинок за адресою [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв. м. має житлову площу 39,5 кв. м., загальну площу 57,9 кв. м. Після укладання договору міни, вони з синами вселились в будинок та були в ньому зареєстровані, відповідач проживав в будинку без реєстрації. Так як він залишив належний йому будинок по [ADDRESS] , колишній дружині і знявся з реєстраційного обліку в ньому, то звернувся з проханням до неї про реєстрацію в нашому будинку, на що вона погодилась і 09 червня 2016 року відповідач був зареєстрований в будинку за адресою [ADDRESS] . Але з 2016 року відносини між нами погіршились, поведінка відповідача дуже змінилась, він почав поводити себе агресивно по відношенню до членів сім`ї, надовго залишав сім`ю і невідомо де проживав в цей час. Всі її спроби зберегти сім`ю не мали позитивного результату, відповідач не бажав нічого поясняти і в серпні 2017 року, забравши всі свої особисті речі, пішов з сім`ї, взагалі припинивши будь-які зв`язки із сім`єю та змінивши місце свого проживання. З моменту залишення сім`ї, відповідач не мешкає в будинку, не цікавиться будинком як місцем проживання, не приймає участі у сплаті комунальних платежів, не допомагає підтримувати будинок в належному санітарно-технічному стані. В той же час, вона не може оформити субсидію, не отримує надані державою пільги із-за реєстрації в будинку колишнього члена сім`ї і про якого ми не можемо надати будь-якої інформації, і це значно погіршує її матеріальний стан сім`ї. 02 квітня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує прти винесення заочного рішення у справі. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 , ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Третя особа надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги пітримує у повному обсязі. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу та її дітям на праві приватної спільної часткової власносі належить житловий будинок [ADDRESS] . В данному будинку з 2016 року зареєстрований відповідач. Відповідач з серпня 2017 року до теперішнього часу не проживає у будинку [ADDRESS] , без поважних причин. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 1626 від 08 жовтня 2018 року голови квартального комітету № 2 Дніпровського району (а.с. 12), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13), технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 15-16), довідкою № 46.2/12-1935 від 19 лютого 2019 року Дніпровського ВП Кам`янського відділу ГУНП (а.с. 17), актом про не проживання № 1627 від 08 жовтня 2018 року (а.с. 18), довідкою № 1628 від 08 жовтня 2018 року голови квартального комітету № 2 Дніпровського району (а.с. 19), копією домової книги (а.с. 20-22). Факт реєстрації відповідача у спірному будинку порушує права та інтереси позивача, оскільки остання не має можливості реалізувати свої права як власника. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved