Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 жовтня 1999 р. Житомирським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та несумісністю характерів. З 2016 року сторони не ведуть спільне господарство. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та з січня 2017 року окремо проживають. Шлюб існує формально. Спільні спроби зберегти сім»ю бажаних результатів не дали. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та розірвати шлюб між нею і відповідачем, оскільки проживання однією сім"єю з ним неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 30 жовтня 1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Житомирським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану, про що складено актовий запис № 1773. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, з 2016 року не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом. З січня 2017 року сторони окремо проживають. Шлюб існує формально. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим.

Outcome: approved