Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду. Позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. До компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. Також до повноважень виконкомів районних у місті Кривому Розі рад належіть повноваження щодо розподілу та надання житла, що належить до комунальної власності, розташованого на території району, у тому числі кімнат у гуртожитках. На реєстраційному обліку по кімнаті [ADDRESS], знаходиться [PERSON], [INFO]. Вказаний гуртожиток перебуває в комунальній власності міста, обслуговується комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №8». Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Відповідач тривалий час (з серпня 2011 року) у кімнаті фактично не мешкає, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня. Оплата за комунальні послуги по кімнаті не виконується, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за спожиті енергоносії. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: До компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. Також до повноважень виконкомів районних у місті Кривому Розі рад належіть повноваження щодо розподілу та надання житла, що належить до комунальної власності, розташованого на території району, у тому числі кімнат у гуртожитках. На реєстраційному обліку по кімнаті [ADDRESS], знаходиться [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Вказаний гуртожиток перебуває в комунальній власності міста, обслуговується комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №8». Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Відповідач тривалий час (з серпня 2011 року) у кімнаті фактично не мешкає, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня (а. с. 5). Оплата за комунальні послуги по кімнаті не виконується, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за спожиті енергоносії. У зв'язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2013 р. складає 3559,87 грн. (а. с. 3). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, прямо передбачених діючим законодавством. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Таким чином відповідач понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній кімнаті , із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертався, обов'язки по сплаті комунальних послуг не здійснює. Поважні причини відсутності відповідача в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено. Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останніх з реєстрації в цьому приміщенні. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням викладеного, вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно п. 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд стягує судовий збір в розмірі 229,40 грн. на користь держави з відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved