Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання з [PERSON] , зареєстрований Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (актовий запис №7) та стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини доходу (заробітку) до досягнення сином [PERSON] повноліття, а саме 27.06.2031 року, але не менше 50 % прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду. Позов мотивує тим, що 04.09.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя виявилося невдалим, в сімї почалися сварки, непорозуміння, приниження, часті сварки негативно впливають на психічний стан їхньої дитини. Спільне господарство не ведеться з 7 березня 2017 року, вона виїхала проживати в іншу область, на даний час кожен з них влаштував своє життя на власний розсуд. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, він відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання сина та зовсім не бере участі у його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, зазначив про відсутність спору про поділ майна, строк на примирення просила не надавати.. Відповідач в судове засіданні не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії I-ОЛ № 064254 (а.с.6). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, крім того сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, в сім'ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №146863 (а.с.7). Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини, визначені у ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до пп.15.5 пп.15 п. 1 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України \~до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Outcome: approved