Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що з 10.10.1992 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2014 року. За період шлюбу вони набули спільно з відповідачем право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки з відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу будинку, на цій підставі просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за вищевказаною адресою. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку і ? частину господарських будівель і споруд: гаражу, літер за планом «Б», сараю «В», погрібу «в1», літня кухня «Е», басейни «К», огорожі №2,№3, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.40). В судовому засіданні позивач та його представник позов у урахуванням уточнень підтримали з обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовну вимогу щодо визнання права власності визнав повністю, однак не погодився з вимогою про стягнення з нього судового збору, оскільки в судовому розгляді зацікавлена саме позивач, оскільки за правовстановлювальними документами він і так є власником спірного майна. Визнання позову прийняте судом. Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. З копії рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2014 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], судом встановлено, що 10 жовтня 1992 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Свердловської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №15 (а.с.41). Вказана обставина встановлена судовим рішенням в цивільній справі сторонами не оспорюється та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Під час шлюбу відповідачем було придбано за Договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки від 06.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області Білорус Н.В., житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельною ділянкою, розміром 0,3130га., що розташована за адресою: [ADDRESS]. В договорі також зазначено, що відповідно до відомостей, викладених у довідці-характеристиці №1004 виданій 30.12.2005 року Бобринецькою дільницею Кіровоградського ООБТІ, цей житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями має таку технічну характеристику: будинок саманний, обкладений цеглою, житловою площею 45,8 кв.м., загальною - 59,4 кв.м., позначений на плані літерою «А». На зазначеній земельній ділянці розташовано також господарсько-побутові будівлі: гараж «Б», сарай «В», уборна «Г», погріб «в1», огорожа №2-№3 (а.с.42-44). Згідно ч.2 ст. 381 ЦК України у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. (ч.1 ст.381 ЦК України). Згідно копії довідки-характеристики №1004 від 30 грудня 2005 року, що міститься в інвентарній справі за адресою: [ADDRESS], виданої Бобринецькою дільницею Кіровоградського ООБТІ [PERSON] для подання в Бобринецьку державну нотаріальну контору, складається з таких будівель та споруд: житловий будинок «А», гараж «Б», сарай «В», уборна «Г», погріб «в1», літня кухня «Е», басейна «К», огорожа №2-№3 (а.с.54). Згідно копії реєстраційного посвідчення від 07 березня 2006 року Кіровоградським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації посвідчено, що житловий будинок, розташований у [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2006 року реєстраційний №61, що записано в реєстрову книгу №44/1 (а.с.52). Відповідно до архівної довідки №181 Бобринецької дільниці ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», виготовленої 05.12.2014 року, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Бобринецької дільниці Кіровоградського ООБТІ належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2006 року реєстр №61 (а.с.6). Таким чином, право власності на спірний житловий будинок, що розташований у [ADDRESS], пройшло державну реєстрацію та Кіровоградським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації зареєстровано за [PERSON]. Згідно експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку літери «А» технічного паспорта (а.с.9) житловий будинок під літерою «А» має загальну площу 60,6 кв.м., а жилу площу 45,8 кв.м. Дослідивши ескіз та акт поточних змін від 05.12.2014 року (а.с.56,57) судом встановлено, що у кімнаті кухні позначеної №«1-2» житлового будинку під літерою «А» знесено кухонну плиту, що в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема, копією Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки від 06.03.2006 року та експлікацією приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку літери «А» технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.42, 9) пояснює збільшення на час розгляду судом справи загальної площі житлового будинку позначеного літерою «А» з 59,4 кв.м. до 60,6 кв.м. Крім того, сторонами за час шлюбу у вказаному домоволодінні збудовано: басейна, позначена на плані земельної ділянки літерою «К», що вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 05.12.2014 року (а.с. 7-9). Частиною 2 ст.375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Прийняття в експлуатацію басейни, позначена на плані земельної ділянки літерою «К» законом не передбачено. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Разом з цим відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3 ст. 61 СК України). Договір купівлі-продажу від 06.03.2006 рокущодо житлового будинку з господарсько-побутовими будівлямита земельною ділянкою по [ADDRESS] був укладений з метою забезпечення житлом всіх членів сім'ї колишнього подружжя. (а.с.42-44). Після придбання цього житла члени сім'ї колишнього подружжя зареєструвалися по вказаній адресі і використовували садибу в інтересах сім'ї (а.с.11). Сукупність перелічених обставин переконливо свідчить про необхідність віднесення цього майна до категорії спільного сумісного. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки колишнє подружжя не визначилося у поряду поділу спільного майна, вказаний спір підлягає вирішенню шляхом ухвалення судового рішення. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тому, з урахуванням вищевикладеного, визнання позову відповідачем, що є самостійною підставою для задоволення позову, суд вважає можливим позов задовольнити повністю, і в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], жилою площею 45,8 кв.м., загальною площею 60,6 кв.м., позначеного на плані земельної ділянки літерою "А", та ? частку господарських будівель і споруд: гаражу «Б», сараю «В», погрібу «в1», літньої кухні «Е», басейни «К», огорожі №2,№3, залишивши у власності відповідача [PERSON] відповідно ? частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 454,6 грн., що складає 1% ціни позову за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved