Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту належності майна, а саме: гаражу № 453 розташованому в авто гаражному кооперативі «Темп-2» у місті [PERSON] на праві власності [PERSON], яка померла 18 грудня 2016 року; визнання за нею право власності на гараж № 453 розташованому в авто гаражному кооперативі «Темп-2» у місті [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 18 грудня 2016 року. Посилаючись на те, що при оформленні спадкових справ зясувалося що відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить померлому та у звязку з чим неможливо встановити склад спадкового майна. Сторони у судове засідання не зявились, неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до приписів ст. 223, 279 ЦПК України). Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ФЮ № 136850, [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], свідченням чого є свідоцтво про народження серії ІV-ФП № 361605. [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Фоменко Анна Олександрівна», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 118262. 18 грудня 2016 року [PERSON] померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП № 254121. Відповідно до довідки авто гаражного кооперативу «Темп-2» від 14.02.2017 року за вих. № 9 гараж № 453, який знаходиться в авто гаражному кооперативі «Темп-2» належить [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на гараж № 453 який знаходиться в авто гаражному кооперативі «Темп-2». Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є онук померлої [PERSON] та онучка [PERSON]. [PERSON], у встановлений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], зокрема на гараж № 453, який знаходиться в авто гаражному кооперативі «Темп-2». [PERSON] з заявою до нотаріуса не звертався, на момент смерті не був зареєстрований за одною адресою зі спадкодавцем, тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Також [PERSON] прийняла спадщину за заповітом та отримала відповідне свідоцтво. Постановою приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.08.2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж № 453, який знаходиться в авто гаражному кооперативі «Темп-2», після смерті [PERSON], яка померла 18 грудня 2016 року, у звязку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували право власності на майно, що належить померлому. Та неможливо встановити склад спадкового майна. Вищенаведене підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2016 до майна померлої 18 грудня 2016 року [PERSON]. Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.06.2017 року за вих. № 1-719, за адресою: м. Миколаїв, авто гаражний кооператив «Темп-2» гараж № 453 право власності в ММБТІ не зареєстровано, технічна інвентаризація відсутня. На підставі інформаційної довідки з державного реєстру правочинів, державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.08.2017 право власності на гараж № 453, який знаходиться в авто гаражному кооперативі «Темп-2» не зареєстровано. Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи № 27/2016 до майна померлої 18 грудня 2016 року [PERSON]. У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду\~України від30травня\~2008року\~№7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження факту належності гаражу № 453 розташованому в автогаражному кооперативі «Темп-2» в місті [PERSON] [PERSON]. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати повязані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача.

Outcome: approved