overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, пояснивши, що вона є власником житлового будинку № 13/2 по вул. Свободи у м. Хмельницькому. В будинку позивач зареєструвала у березні 2006 році відповідачів (колишню невістку та її сина), однак в будинку вони з того часу і не проживали. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, тому позивач просить визнати їх такими, що втратили право на користування вказаним будинком. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі та просять його задоволити, не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, заяв чи клопотань до суду не надходило. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 13/2 по вул. Свободи в м. Хмельницькому. В будинку зареєстровані відповідачі, однак в будинку не проживають більше дванадцяти років. Дані обставини підтверджуються копіями письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, зокрема: копією договору купівлі-продажу квартири, копією довідки Михайлівської сільської ради, копією довідки про склад сімї. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 72 ЖК України, якщо відповідач не проживає на даній житловій площі більше 6 місяців без поважних причин, то він визнається таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщенням, є підставною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про позбавлення права користування житловим приміщенням, пояснивши суду, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2012 року у справі №2218/124/11 поділено в натурі будинковолодіння, що складається з житлового будинку під літерою «А-1» загальною площею 87,2 кв.м. і житлового будинку під літерою «Б-1» загальною площею 77,4 кв.м. розташоване по провулку 2-й Мирний, 15-15/1 в м. Хмельницькому, що належало в рівних частках [PERSON] та [PERSON] та припинено між ними право спільної часткової власності на нього. Однак, [PERSON], [PERSON] не бажають здійснити дії по зміні реєстрації місця проживання, та на неодноразові вимоги про зняття з реєстрації за місцем проживання відповідачі не реагують, що і стало причиною на звернення до суду. Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про день та час слухання справи належним чином повідомлені, причини неявки суду неповідомили. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовму засіданні встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2012 року у справі №2218/124/11 поділено в натурі будинковолодіння, що складається з житлового будинку під літерою «А-1» загальною площею 87,2 кв.м. і житлового будинку під літерою «Б-1» загальною площею 77,4 кв.м. розташоване по провулку 2-й Мирний, 15-15/1 в м. Хмельницькому, що належало в рівних частках [PERSON] та [PERSON] та припинено між ними право спільної часткової власності на нього. Також, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] не бажають здійснити дії по зміні реєстрації місця проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі, оскільки він є підставним, та таким, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Вовчинецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 17 січня 1995 року помер її чоловік [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO]. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що розташований в с. Вовчинець Козятинського району Вінницької області, вулиця Гагаріна, 10. Вона прийняла спадщину після померлого чоловіка, подавши відповідну заяву до Козятинської державної нотаріальної контори. Оформити свої спадкові права на будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, вона не може, тому що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, про що зроблена відмітка в технічному паспорті. Та обставина, що будинок дійсно належав [PERSON], підтверджується технічним паспортом, в якому він зазначений користувачем будинку, довідкою сільської ради про те, що будинок рахується за ним. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Вовчинецької сільської ради - в судове засідання не зявився, але надав заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 січня 1995 року помер [PERSON] (а.с.2), який на день смерті проживав у [INFO] (а.с.4). Спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с.3,7-8,26-27); правовстановлюючі документи на будинок відсутні (а.с.9-12); згідно довідки сільської ради будинок рахується за [PERSON] (а.с.5). Матеріалами справи підтверджено, що позивач оформити свої спадкові права на житловий будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не може, тому що на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, про що свідчить розяснення нотаріуса щодо оформлення спадщини (а.с.13). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення правовідносин), згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а тому суд приходить до висновку, що позивач набула право власності на вказаний житловий будинок. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Кордишівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 04 листопада 2001 року померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO] та залишила на його ім'я заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області 16.08.1999 р. за реєстром № 28. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що розташований в с. Кордишівка Козятинського району Вінницької області, вулиця Миру, 12. Він фактично в 6-ти місячний строк з дня смерті [PERSON] спадщину прийняв та розпорядився майном померлої. Оформити свої спадкові права на будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, він не може, тому що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, про що зроблена відмітка в технічному паспорті. Та обставина, що будинок дійсно належав [PERSON], підтверджується технічним паспортом та довідкою сільської ради про те, що будинок рахується за нею. Представник позивача [PERSON] - в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача Кордишівської сільської ради - в судове засідання не зявився, але надав заяву через канцелярію суду, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 04 листопада 2001 року померла [PERSON] (а.с.5), яка на день смерті проживала у [INFO] (а.с.7). Спадкоємцем за заповітом, який фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON] є [PERSON] (а.с.3-4,6,8); правовстановлюючі документи на будинок відсутні (а.с.11-14); згідно довідки сільської ради будинок рахується за [PERSON] (а.с.9). Матеріалами справи підтверджено, що позивач оформити свої спадкові права на житловий будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може, тому що на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, про що свідчить розяснення нотаріуса щодо оформлення спадщини (а.с.10). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення правовідносин), згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а тому суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на вказаний житловий будинок. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання їхніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 14 липня 2001 року. Відповідач участі у вихованні і утриманні дітей не приймає. Добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, хоча має таку можливість. В судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів.; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Сторони проживають в одному будинку, але спільне господарство не ведуть. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому суд вважає , що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO]. Свої вимоги мотивує тим ,що з відповідачем перебували в шлюбі з 8 лютого 2006 року . В даний час шлюбні відносини припинені , спільне господарство не ведеться .Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні .Відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивачка не з 'явилася, подала заяву , що позов підтримує і просить його задоволити.Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи , суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з матір ю і знаходиться на її утриманні не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON]. Тому суд вважає , що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.03.2001 року Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. В позові [PERSON] вказала, що від спільного проживання сторони мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили після скандалу, що вчинив відповідач. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, вказала що наданий судом час вони не помирились, відповідач висловлює в її адресу погрози. За час спільного проживання чоловік наносив їй тілесні ушкодження, тому не довіряє чоловікові та вважає недоцільним збереженнґ сім"ї. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, просив догадати додатковий час для примирення, визнав, що застосовував до дружини насилля. Вислухавши сторони, суд приймає до уваги, що сторони довгий час живуть окремо, за наданий судом - час не помирились, позивач наполягає на розірванні шлюбу та висловл.ює недовіру чоловікові. Суд приймає до уваги, той факт, що віповідач визнав застосування фізичного насилля до дружини, вважає, що сторони втратили відчуттґ довіри , любові і збереження сім"ї суперечитьл інтересам позивача. В силу ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 03.02.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 06. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейні стосунки не склалися в зв'язку з тим, що з відповідачем мають різні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності . Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 03.02.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 06. Віл шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане 03.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 06. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача суд вважає залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]". Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 13.06.2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 544. При цьому посилається на те, що приблизно 1,5 роки сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час , між подружжям ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій доповнила свої позовні вимоги вимогою про стягнення понесених нею витрат на розміщення оголошення про виклик відповідача у судове засідання у пресі . Просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 32, 34) Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.16,17,30,31) Окрім того відповідач викликався у судове засідання шляхом подачі оголошення у газеті "Слобідський край" (а.с.35) Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін та за згодою позивача приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі. Судом встановлено, що 13.06.2014 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 544 (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 379489 від 05.12.2014 року (а.с. 7) Дитина на даний час і у подальшому, після розірвання шлюбу, проживатиме у матері. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сімя існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сімї стали неможливими. Розподіл судових витрат відбувається відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved