Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документу та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилась в с. Бастова-Рудня, Ємільчинського району Житомирської області [INFO] . Після смерті її чоловіка [PERSON] [INFO] , який помер в смт Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою Рубанівською сільською радою від 21.05.2021 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] був її чоловіком. На підставі цього ж свідоцтва її прізвище було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно інформації Рубанівської сільської ради її чоловік, [PERSON] на підставі Державного акту серії ХС-ІІІ (виданий за реєстраційним №829 в Книзі записів державних актів на право постійного користування) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею, 1,55 г. для ведення особистого підсобного господарства на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. За життя [PERSON] було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,55 га. яка знаходиться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради від 21.05.2021 року, відповідно до якої [PERSON] за життя звертався до сільської ради щодо відводу (приватизації) у власність вищевказаної земельної ділянки, однак останню не було приватизовано [PERSON] за життя. З огляду на вищезазначене вважає свої вимоги про визнання за нею права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому просить суд визнати за нею - [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , паспорт громадянина України [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,55 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але у позові просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача - Рубанівської сільської ради - Куратов О.В. у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною З ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 08.11.1986 року виданого Неділищенською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого остання отримала прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26.09.2011 року виданого Виконавчим комітетом Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно інформації Рубанівської сільської ради [PERSON] на підставі Державного акту серії ХС-ІІІ (виданий за реєстраційним №829 в Книзі записів державних актів на право постійного користування) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею, 1,55 га, для ведення особистого підсобного господарства на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. За життя [PERSON] було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,55 га яка знаходиться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради від 21.05.2021 року, відповідно до якої [PERSON] за життя звертався до сільської ради щодо відводу (приватизації) у власність вищевказаної земельної ділянки, однак останню не було приватизовано [PERSON] за життя. Після смерті [PERSON] , залишилася спадщина у вигляді права на завершення приватизації земельної ділянки площею 1, 55 га (на підставі державного акту серії ХС-ІІІ, який виданий за реєстраційним №829 в Книзі записів державних актів на право постійного користування від 15.10.1994), яку [PERSON] фактично прийняла, що підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради та довідкою СВК "Шлях Волі" про те, що вищезазначена земельна ділянка перебуває в користування [PERSON] , але Рубанівською сільською радою, їй було відмовлено у завершенні процедури приватизації, що підтверджується відповідним листом від 21.05.2021 року. Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації і землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України). Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені нею у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 1216, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України вважає необхідним визнати за [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , паспорт громадянина України [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,55 га. яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] ., крім того, відповідач позов визнав, а тому позов [PERSON] , підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд

Outcome: approved