Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів у порядку регресу. Посилався на те, що 01.09.2017 року між ПрАТ «УТСК» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0632825. За даним полісом було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] 05 березня 2018 року в м. Чернівці по вул.Ольжича сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю марки «Mercedes Benz» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , якому було завдано механічних ушкоджень. Причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало те, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] у стані наркотичного сп`яніння, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz» д.н. [NUMBER] . Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.05.2018 року відповідача було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.03.2018 року. У зв`язку з настанням страхової події у ПрАТ «УТСК» виник обов`язок по відшкодуванню завданих внаслідок аварії збитків потерпілій особі. На підставі зібраних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 28963 грн. 07 коп. Також позивач вказував на те, що [PERSON] у момент настання дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані наркотичного сп`яніння, що встановлено постановою суду від 14.05.2018 року. Враховуючи наведене, зазначив, що в даному випадку у позивача наявні підстави для звернення до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди на підставі ст.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь ПрАТ «УТСК» суму виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 28963 грн. 07 коп. та понесені судові витрати. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як було встановлено судом, постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.05.2018 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності на ст.124, ст.130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.8-9). Постановою суду від 14.05.2018 року було встановлено, що [PERSON] 05.03.2018 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] у стані наркотичного сп`яніння, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz» д.н. [NUMBER] . Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувався, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 05.03.2018 року. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом також встановлено, що 25.04.2018 року потерпіла особа звернулася з заявою до ПрАТ «УТСК» про виплату страхового відшкодування на підставі страхового полісу № АМ 0632825, на підставі чого страховиком було виплачено відшкодування у розмірі 28963 грн. 07 коп.(а.с.13, 18-24). Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УТСК», що підтверджується полісом АМ 0632825 (а.с.6). За змістом ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одночасно ст.38 Закону визначені правові підстави звернення страховика з регресним позовом до страхувальника. Так, згідно п.а ст. 38.1.1 Закону, страховикпісля виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.05.2018 року, [PERSON] 05.03.2018 року о 09 год. 50 хв., тобто в момент настання дорожньо-транспортної пригоди, перебував у стані наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.7-8). У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку регресу між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку регресу, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. Таким чином, враховуючи те, що позивачем у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної [PERSON] потерплій особі, а також те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, приходить до висновку, що надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved