Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що їй належить на праві власності Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , яку вона отримала у спадок за законом після смерті батька [PERSON] . Інша Ѕ частина цього ж будинку належала [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] , батьком позивача та прийняла у спадок, після чого померла, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач доглядала та проживала без реєстрації із дружиною батька, [PERSON] , до дня її смерті, [INFO] . Відповідно інформації державного нотаріусу Ѕ частину житлового будинку в порядку спадкування ніхто не прийняв, а позивач не підтвердила своїх родинних стосунків між померлою. Позивач мешкає в житловому будинку [ADDRESS] , ордеру на володіння частиною будинку не видавався, а також будь-яких договорів укладених позивачем з сільською радою не укладались, що свідчить про відсутність у позивача титульного володіння вказаним чужим майном. Позивач є фізичною особою, що може набути право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, законно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме цілим будинком [ADDRESS] , протягом установленого законом строку, тому просила в судовому порядку визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку. 18 січня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. 26 лютого 2021 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, зазначивши, що будинок на праві власності належав батьку позивача, де вони проживали в трьох разом з батьком позивача та мачухою позивача [PERSON] . Після смерті батька позивач прийняла Ѕ частину будинку у спадщину, іншу Ѕ частину фактично прийняла її мачуха, яка прав на вказане майно не оформила. Остання своїх дітей чи близьких родичів не мала, заповіт за життя не склала, померла [INFO] . [PERSON] проживає у вказаному будинку після смерті батька, підтримує його у належному стані, робить ремонти, обробляє земельну ділянку. Все це відбувається відкрито, жодних претензій з приводу нерухомого майна від будь-яких осіб не надходило. Враховуючи зазначені обставини просили визнати право власності на Ѕ частку вказаного будинку за позивачем за набувальною давністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення на позовну заяву, просив проводити розгляд справи за його відсутності та прийняти справедливе, законне та обґрунтоване рішення. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що позивача знають з народження. Спірний будинок належав її батьку, який після смерті матері позивача одружився з та проживав разом з [PERSON] .. Позивач доглядала батька та мачуху, проживала з ними, а після їх смерті утримувала будинок, поробила ремонти, господарює в ньому. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача її представника, свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власність на житловий будинок виданого 09.08.1991 року виконкомом Підгірцівської сільської ради на підставі рішення виконкому Обухівської районної ради народних депутатів від 12.03.1991 року №102 [PERSON] належав будинок [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження від 15 травня 1968 року, вбачається, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно свідоцтва про одруження 22.10.1971 року батько позивачки [PERSON] одружився з [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] , як дочка померлого [PERSON] є спадкоємицею на Ѕ частки майна, що складається із житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частку [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно довідки №238/01-18 від 17.04.2019 року виданої Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали батько позивача [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , а [PERSON] на день їх смерті проживала за вищевказаною адресою без реєстрації. Листом державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 26.07.2019 року №1262/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердження родинних відносин з [PERSON] . Згідно відповіді №02.06/14 від 30.11.2020 року до Обухівського районного суду Київської області не надходило та не реєструвалось заяв Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання спадщини відумерлою, що залишилась від [PERSON] за період з 2011 року по 22 листопада 2020 року. З відповіді №1111 від 01.12.2020 року наданої Козинською селищною радою на адвокатський запит вбачається, що за адресою [ADDRESS] відсутня заборгованість з водопостачання та домоволодіння. Інформацію щодо володіння та утримання будинку за вказаною адресою відповідною особою не має можливості надати через відсутність правових підстав для контролю зазначених питань. Мешкає [PERSON] за вказаною адресою тривалий час. Будь-яких договорів (управління спадщиною, оренди тощо) з [PERSON] за участю сільської ради не укладались. Ордер на володіння Ѕ частини будинку [ADDRESS] [PERSON] Підгірцівською сільською радою не видавався. [PERSON] з [PERSON] перебували у родинних відносинах та за словами мешканців [PERSON] здійснювала тривалий час за нею догляд. [PERSON] в 2003 році за замовленням у ПП «ФЕГТЕХКОМ» виготовив робочий проект газопостачання житлового будинку [ADDRESS] , відповідно якого було проведено на весь житловий будинок газопровід. Як встановлено в судовому засідання позивач тривалий час проживає в будинку [ADDRESS] , підтримує його в належному стані, сплачує комунальні платежі, що підтверджується розрахунковою книжкою по оплаті за природний газ особовими рахунками на ім`я позивача. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Відповідно до матеріалів справи власник майна [PERSON] померла, спадкоємців ні за законом ні заповітом не мала. За наявною у справі інформацією територіальна громада смт. Козин Обухівського району Київської області в особі Козинської селищної ради із позовом до суду про визнання спадщини відумерлою не зверталась та судові рішення не приймались. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі сплином строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Отже, враховуючи, що позивач проживала постійно в спірному будинку, тобто добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно користуватися спірним будинком, що за адресою: [ADDRESS] та з урахуванням вимог ст. 344 ЦК України, строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю з 01.01.2001 року становить 20 років безперервного володіння ним, а тому суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними належними і допустимими доказами, що є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved