overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

позивач звернувся суд з позовом та просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 29.04.2006 року у відділі РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 138. При цьому позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, їх відносини почали погіршуватися, що у кінцевому результаті призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем припинено. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи викладене, повно з'ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.04.2006 року у відділі РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Харкова зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис № 138. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] [INFO], який проживає разом з матір»ю. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сім'я існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати, так як причини які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Окрім того, позивач просить залишити їй прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя, в результаті чого в сім`ї виникали сварки та непорозуміння. Ці обставини призвели до того, що між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, вони протягом тривалого часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних стосунків не підтримують, а їх шлюб носить формальний характер. Просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу у відсутності позивача; не заперечувала щодо зачного розгляду справи. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якої невідоме, викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 02.10.2019 р., у судове засідання не з`явилась, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований 19 лютого 1997 року, у якому дітей не мають, на даний час існує формально, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують сімейних відносин. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, шлюб слід розірвати. З огляду на те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, не висловила свою позицію з приводу зміни прізища, суд дане питання не вирішує. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що 14 липня 2007р. зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO].н. Причиною звернення до суду є те, що у них з відповідачкою різні характери та погляди на життя, через що часто виникали сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них не має, більше шести місяців вони не проживають разом та не підтримують шлюбні відносини. Примирення між ними неможливе, тому подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Просив розірвати шлюб, дитину залишити на вихованні матері. Позивач в судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, після розлучення відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14 липня 2007року, від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO].н. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам однієї із сторін, чи інтересам неповнолітньої дитини сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати, дитину залишити на вихованні матері, відновити відповідачці її дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 22.02.2009 року виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської обл., актовий запис № 1. Свій позов мотивував тим, що спільне життя у них не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, внаслідок чого вони фактично припинили шлюбні відносини, та протягом останнього року проживають окремо. Від спільного життя у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з батьком та перебувають на його утриманні. На підставі того, що їх шлюб існує формально, подальше збереження сім'ї стало неможливим, позивач просить цей шлюб розірвати, а неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON][INFO] залишити проживати із ним. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згідна, дочку просила залишити проживати із нею. Суд дослідивши і перевіривши зібрані по справі матеріали приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення оскільки сторони однією сім'єю не живуть, миритися не бажають, а подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, де вказано, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч. 1 ст. 160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що діти постійно проживають біля батька та знаходяться на його утриманні, вважає, що дітей слід залишити проживати із батьком [PERSON] Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає, що відповідачці слід залишити її шлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся через суд з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про права власності на спадщину за законом він є власником вказаної квартири. В цієї квартири зареєстровані сестра [PERSON] з дітьми - сином [PERSON] та донькою [PERSON]. У 2010 році сестра разом з дітьми виїхали на постійне проживання до Російської Федерації. До вказаної квартири вони не проявляють інтересу. В зв'язку з тім, що він не може скористатися правом на отримання житлово комунальної субсидії, він вимушений звернутися з цім позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату та час слухання справи, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надали. Третя особа Павлоградський районний відділ Головного управління в Дніпропетровської області Державної міграційної служби України надав заяву про слухання справи буз участі представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-5). У квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає сестра позивача [PERSON],[INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджено актом від 22.12.2014року, складеним паспортистами КП "Павлограджитлосервис" та сусідами (а.с.7). Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідачі не проживають в теперішній час у квартирі [ADDRESS], інтересу до житла вони не виявляють, витрат по утриманню житла не несуть, особистих речей в квартирі немає. Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження обставини втрати права користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 1777,86 грн. В обгрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 05.10.2010 року об"єкт споживачів був знеструмлений. При відвідуванні споживачів електричної енергії за адресою [ADDRESS] представниками енергопостачальника було виявлено знову самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 09.11.2010 року. На підставі акту про порушення і відповідно до методики НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року із змінами внесеними Постановою НКРЕ від 08.02.2007 року № 154 „Про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією" була визначена сума збитків в розмірі 33,44 грн. Вдруге, при відвідуванні споживачів було виявлено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 29.01.2013 року та розрахована сума збитків в розмірі 1744,42 грн. Добровільно збитки відповідачами не погашаються. Тому просить стягнути з відповідачів на їхню користь нанесені збитки в розмірі 1777 грн. 86 коп. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, які були належним чином сповіщені про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не з'явилися, та не сповістили суд про причини неявки. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачами було порушено п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, а саме: здійснено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, що підстверджується актом №В 029943 від 09.11.2010 року, актом Н №Д 011746 від 29.01.2013 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення. (а.с. 3-4). Згідно розрахунку розміру відшкодування збитків доданого до акту, встановлено розмір збитків на суму 1777,86 грн., яка складається з 33,44 грн. по акту від 09.11.2010 року та 1744,42 грн. по акту від 29.01.2013 року. (а.с. 3,4 на звороті) З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 1736,54 грн. В обгрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 27.08.2010 року об"єкт споживача був знеструмлений. При контрольному відвідуванні споживача електричної енергії за адресою [ADDRESS] представниками енергопостачальника було виявлено знову самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 15.01.2011 року. На підставі акту про порушення і відповідно до методики НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року із змінами внесеними Постановою НКРЕ від 08.02.2007 року № 154 „Про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією" була визначена сума збитків в розмірі 1315,02 грн. Вдруге, при відвідуванні споживача було виявлено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 21.03.2011 року та розрахована сума збитків в розмірі 421,52 грн. Добровільно збитки відповідачем не погашаються. Тому просить стягнути з відповідача на їхню користь нанесені збитки в розмірі 1736 грн. 54 коп. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, яка була належним чином сповіщена про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не з'явилася та не сповістила суд про причини неявки. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було порушено п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, а саме: здійснено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, що підстверджується актом № Г 005469 від 15.01.2011 року, актом №Г 042764 від 21.03.2011 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення. (а.с. 3-4). Згідно розрахунку розміру відшкодування збитків доданого до акту, встановлено розмір збитків на суму 1736,54 грн., яка складається з 1315,02 грн. по акту від 15.01.2011 року та 421,52 грн. по акту від 21.03.2011 року. (а.с. 3,4 на звороті) З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 4377,91 грн. В обгрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 22.02.2011 року об"єкт споживачів був знеструмлений. При відвідуванні споживача електричної енергії за адресою [ADDRESS] представниками енергопостачальника було виявлено знову самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 02.04.2011 року. На підставі акту про порушення і відповідно до методики НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року із змінами внесеними Постановою НКРЕ від 08.02.2007 року № 154 „Про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією" була визначена сума збитків в розмірі 25,30 грн. Вдруге, при відвідуванні споживача було виявлено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 03.09.2013 року та розрахована сума збитків в розмірі 4352,61 грн. Добровільно збитки відповідачем не погашаються. Тому просить стягнути нанесені збитки в розмірі 4377 грн. 91 коп. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який був належним чином сповіщений про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не з'явився, та не сповістив суд про причини неявки. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] було порушено п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, а саме: здійснено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, що підстверджується актом №Д 011912 від 03.09.2013 року, актом №Г 042783 від 02.04.2011 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення. (а.с. 3,5). Згідно розрахунку розміру відшкодування збитків доданого до акту, встановлено розмір збитків на суму 4377,91 грн., яка складається з 4352,61 грн. по акту від 03.09.2013 року та 25,30 грн. по акту від 02.04.2011 року. (а.с. 3 на звороті, а.с.4) З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся через суд із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в розмірі 6754,83 грн. В обгрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 26.09.2009 року об"єкт споживача був знеструмлений. При відвідуванні споживача електричної енергії за адресою [ADDRESS] представниками енергопостачальника було виявлено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 24.11.2010 року. На підставі акту про порушення і відповідно до методики НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року із змінами внесеними Постановою НКРЕ від 08.02.2007 року № 154 „Про визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією" була визначена сума збитків в розмірі 5899,06 грн. Вдруге, при контрольному відвідуванні споживача було виявлено знову самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, про що було складено акт від 18.02.2011 року та розрахована сума збитків в розмірі 768,64 грн. Добровільно збитки відповідачем не погашаються. Тому просить стягнути нанесені збитки в розмірі 6754 грн. 83 коп. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, яка була належним чином сповіщена про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не з'явилася, та не сповістила суд про причини неявки. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було порушено п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, а саме: здійснено самовільне підключення до електромереж після відключення поза засобом обліку, що підстверджується актом №В 029975 від 24.11.2010 року, актом №Г 042702 від 18.02.2011 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення. (а.с. 3, 4). Згідно розрахунку розміру відшкодування збитків доданого до акту встановлено розмір збитків на суму 6754,83 грн., яка складається з 5899,06 грн. по акту від 24.11.2010 року та 855,77 грн. по акту від 18.02.2011 року. (а.с. 3,4 на звороті) З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved