Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що з 1992 по 1995 рік працював в колгоспі «Радянська Україна» Оріхівського району Запорізької області, яке з січня 1992 року стало колгосп «Україна», а з 30 березня 1993 року - колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» і є правонаступником колгоспу. КСП «Україна» отримало Державний акт на право колективної власності на землю на території Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, серії ЗП №00393, виданого 19.04.1996 року. Позивач довідався від свого знайомого, з яким раніше працював в колгоспі, що той отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Україна» в розмірі 8,56 умовних кадастрових гектарів без виділу частки в натурі (на місцевості) і що він також має право на пай. Звернувшись до спеціалістів з цього приводу, позивач дізнався, що за Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» і відповідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, паювання підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств мало здійснюватися після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку ( пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, кооперативу, товариства, згідно списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю ( пункт 2 Указу). Паювання земель передбачає визначення розміру земельної ділянки (паю) в колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділу земельної ділянки в натурі і видачу документа, підтверджуючого право на нього у вигляді Сертифікату на право на земельну ділянку (пай). Кожен член КСП «Україна» має право на земельну частку (пай) в розмірі 8,56 умовних кадастрових гектарів без виділу частки в натурі (на місцевості). На теперішній час КСП «Україна» Оріхівського району Запорізької області ліквідовано. Указом про паювання земель передбачається визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі ( на місцевості), а отже не виділення позивачу, як члену колгоспу земельної частки (паю) порушує його право на безоплатну передачу такої частки в його приватну власність, що передбачено нормами Земельного кодексу України. Згідно зі статтею 25 Земельного Кодексу України передбачено утворення резервного фонду на період передачі земель у приватну власність, який повинен бути не меншим ніж 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ, організацій та громадянам, які були пропущені у списках на розпаювання земель КСП. Позивач прохає визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 8,56 умовних кадастрових гектар без виділення частки в натурі (на місцевості) на території Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, шляхом поновлення в списку, що доданий до державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00393, виданого 19.04.1996 року КСП «Україна» Оріхівського району Запорізької області та зобовязати Оріхівську районну державну адміністрацію Запорізької області видати йому сертифікат на право на земельну частку ( пай) єдиного в Україні зразка. В судове засідання позивач не зявився, до суду надав заяву, в якій прохає справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача: Оріхівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, до суду надали телефонограму, в якій прохають справу розглянути без їхньої присутності. Представник відповідача: Комишувахської селищної ради Запорізької області в судове засідання не зявилися, до суду надали заяву, в якій прохають справу розглянути без їхньої участі, рішення винести згідно законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона, в тому числі й позивач, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів та ін. Згідно з ч. 4 ст. 60 указаного Кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Згідно зі ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути після проявлення волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу. Судом встановлено, що відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Обєднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» від 09.08.2016 року, [PERSON] працював з 29.01.1992 року в колгоспі «Україна», з 30 березня 1993 року КСП «Україна» по 1995 рік на фермі, а також вказана кількість відпрацьованих днів та сума нарахованої заробітної плати. ( а.с.5). Згідно рішення Оріхівської районної ради Запорізької області за від 30.03.1993 року колгосп «Україна» реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Україна». Державний акт на право колективної власності на землю серії ЗП № 00393 видано колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» с.Комишуваха у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Оріхівської районної Ради народних депутатів від 12.09.1995 року № 158, що підтверджується копією акту та рішенням Оріхівської районної ради народних депутатів ( а.с.22-24). Відповідно до вказаної довідки у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані по КСП «Україна», [PERSON] відсутній. Відповідно довідки про вартість земельної частки (паю) по сільським радам Оріхівського району за 1995 рік, розмір середньої земельної частки (паю) на території КСП «Україна» Комишувахської селищної ради Оріхівського району Запорізької області становить 8, 56 умовних кадастрових гектара. Вартість земельної частки (паю) становить 28973,00 грн. (а.с.7). Відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлений тривалістю три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач вважав, що працюючи в КСП «Україна» та перебуваючи його членом має право на отримання сертифікату на земельну ділянку (пай), звернувся про отримання такого сертифікату, внаслідок чого йому було відмовлено у звязку з не включенням у списки на паювання земель з невідомих причин та рекомендовано звернутися до суду, а тому за захистом своїх цивільних прав та інтересів звернувся до суду Оріхівського району Запорізької області в звязку з порушенням вимог земельного законодавства. Враховуючи, що позивач, звільнившись з роботи з КСП «Україна», вважав, що він був включений до списків на отримання земельного сертифікату і тому має право на сертифікат на земельну ділянку (пай), так як працював та був членом колгоспу, але сертифікат не був своєчасно витребуваний в звязку з тим, що позивачу невідомо було про його право на отримання сертифікату, а також те, що сторони не зверталися до суду з заявою про застосування позовної давності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved