Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій зазначає, що 08.05.2015 року приблизно об 11-00 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода, складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.06.2015 року [PERSON] - відповідача по справі, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді 340,00 грн. Позивачка зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобілю марки «KIA OPTIMA», державний номерний знак: [NUMBER] було завдано значних технічних ушкоджень, згідно із звітом про оцінку розміру матеріального збитку № 09/06/15 від 21.09.2015 року, встановлено, що вартість відновлюваних робіт буде становити 166411,56 грн., позивачка також зазначає, що за проведення зазначеної експертизи нею було оплачено 1200,00 грн. Частину відшкодування матеріальних збитків здійснено за рахунок страхової виплати у розмірі 50000,00 грн. страховою компанією, однак більша частина завданої відповідачем шкоди залишилась не відшкодованою. Крім того, позивачка зазначає, що їй було завдано і моральної шкоди яка виразилася у душевних стражданнях пов'язаних із пошкодженням майна. Просить суд стягнути з відповідача на її користь розмір завданих матеріальних та моральних збитків у загальному розмірі 121311,00 грн., яка складається з вартості ремонту - 116411,00 грн., 1200,00 грн. - витрати пов'язані з визначенням вартості ремонту, моральної шкоди, а також просить суд стягнути з відповідача судові витрати пов'язані з розглядом справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надіслала на адресу суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також уточнила їх і також просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати пов'язані з наданням оголошення у пресі про виклик відповідача до суду у розмірі 183,00 грн., та просить суд справу розглянути у її відсутності (а.с.53-57). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав. Судом направлялися судові повістки за адресою зазначеною у позовні заяві позивачем, яка співпадає з місцем реєстрації відповідача, зазначеною в інформаційній довідці з Сектору реєстрації Енергодарської міської ради, однак до суду повернулися конверти, які направлялися відповідачу рекомендованим листом з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.36, 44, 45, 51). Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Крім того, відповідач повідомлявся про слухання справи в Енергодарському суді через пресу, а саме оголошення в газеті «Запорізька правда» від 21 липня 2016 року (а.с.52), тобто, відповідач відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за останньою відомою адресою місця його проживання в заочному провадженні, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно із постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.06.2015 року, [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.8), згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] виданого 13.11.2013 року, [PERSON] є власницею автомобіля: модель: KIA OPTIMA, тип: Седан-В, сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.9), згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку № 09/06/15 від 21.09.2015 року вартість відновлюваних робіт транспортного засобу становить 166411,56 грн. (а.с.11-18), згідно із договором про експертно-оціночне обслуговування від 17.06.2015 року (а.с.10) та акту виконаних робіт (а.с.20) - вартість послуг з виконання оціночних робіт становить 1200,00 грн., які згідно квитанції від 17.06.2015 року були позивачем оплачені (а.с.19), крім того, згідно довідки № 210245 від 16.01.2016 року була проведена виплата у розмірі 50000,00 грн. [PERSON] страховою компанією (а.с.21). Згідно із квитанцією від 09.03.2016 року, позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1213,00 грн. (а.с.3), а також, згідно платіжного доручення від 14.07.2016 року було проведено оплату витрат за надання оголошення у газеті (а.с.54). Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.06.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] винний у вчиненні адміністративне правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП внаслідок якого транспортному засобу [PERSON] завдано технічних пошкоджень, яка набрала законної чинності 01.07.2015 року (а.с.8-8зворот). У відповідності до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 р. (із змінами та доповненнями) зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. В пункті 4 вищезазначеної Постанови Верховного Суду України, зазначено: джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). За правилами ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В силу ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як зазначалось, вартість відновлюваних робіт транспортного засобу становить 166411,56 грн., відшкодовано страховою компанією 50000,00 грн., тобто розмір відновлюваних робіт, який залишився невідшкодованим становить 116411,56 грн., крім того судом встановлено, що вартість робіт з проведення оцінки відновлюваних робіт сплачена позивачкою становить 1200,00 грн., а також підлягає стягненню з розмір завданої позивачу моральної шкоди, тобто загальний розмір який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 121311,00 грн. Крім того, встановлено, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1213,11 грн. та за оголошення у пресі - 183,00 грн., що у загальному розмірі становить 1396,11 грн. Згідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати. Тобто, з урахуванням зазначеного, з відповідача на корить позивачки підлягає стягненню загальна сума матеріальної та моральної шкоди у розмірі 122707,11 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved