Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача і просить, з урахуванням уточнених вимог, стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі за листопад та грудень 2015 року в сумі 1417 грн 55 коп, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1251 грн. 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період затримки розрахунку по день винесення рішення, та компенсацію втрати частини заробітку за період з січня 2016 року по червень 2016 року включно в сумі 146 грн. 80 коп. Позов мотивує тим, що вона з 20.07.1987 року працювала в ПАТ «НВО «Етал». 10.12.2015 року її було звільнено з підприємства за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпПУ. При звільненні заборгованість по заробітній платі та компенсація невикористаної відпустки їй виплачена не була. На її звернення підприємство не надає довідку про розмір заборгованості із заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки. З врахуванням того, що заборгованість по заробітній платі не була виплачена у строки встановлені законом, просить стягнути середній заробіток та компенсацію втрати заробітку. В судове засідання позивач не з»явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судовезасідання не з»явився, причини неявки не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 116 КЗпПУкраїни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним судом України (справа № 6-43цс 14 від 21.05.2014 року), компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. В судовому засіданні встановлено, що позивач працювала в Приватному акціонерному товаристві «Науково-виробниче об»єднання «Етал» (а.с.8), а 10.12.2015 року [PERSON] була звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.8). При звільненні заборгованість по заробітній платі в сумі 1417 грн. 55 коп. та компенсація за невикористану відпустку в сумі 1251 грн. 58 коп. позивачу виплачена не була. Відповідно довідки, виданої ПрАТ «НВО «Етал» на запит суду, заборгованість по заробітній платі [PERSON] на день звільнення складає 2669,13 грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку - 1251,58 грн., середньомісячна заробітна плата позивача складає 1326,47 грн., а середньоденна - 106,12 грн. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Звільнення позивача відбулося 10.12.2015 року, розрахунок по заробітній платі з нею проведено не було по день винесення рішення, тому позов про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягає задоволенню за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки наданої відповідачем, становить 106.12 грн. За період з 11.12.2015 року по 03.01.2017 року кількість робочих днів згідно з щорічним розрахунком норм тривалості робочого часу становить 300 днів. За таких обставин розмір середньої заробітної плати позивача за вказаний період становить 31836 (106.12 * 300), тому позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку , підлягають задоволенню саме на таку суму. Враховуючи, що розрахунок розміру компенсації втрати частини заробітної плати за період з січня 2016 року по червень 2016 року позивачем здійснено згідно вимог законодавства, з яким суд погоджується (а.с. 6), сума в рахунок відшкодування компенсації втрати заробітку в розмірі 146 грн. 80 коп. також підлягає стягненню з відповідача. Так як позивача при подачі позову звільнено від сплати судового збору /його вимогивиникли з трудових відносин/, судові витрати по справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved