Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадок в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне. [INFO] помер її брат [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкодавець не склав жодних заповідальних розпоряджень. Разом з братом проживала вона, вона його й доглядала. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що нею не надано правовстановлюючих документів. Вона фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем, доглядала за ним, ховала його за власні кошти, від спадщини не усувалась. Однак, не може оформити свої права. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала, відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер брат позивачки (а.с.6-8, 34-35) по справі [PERSON] (а.с.5, 47). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.12-14, 21). Спадкодавець не склав жодних заповідальних розпоряджень (а.с.36-38). Разом з братом проживала вона, вона його й доглядала. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.26), отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що нею не надано правовстановлюючих документів (а.с.10-11, 39). Позивачка фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем (а.с.28), доглядала за ним, ховала його за власні кошти, від спадщини не усувалась. Відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved