Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона народилась [INFO] в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області і мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Її батьками були: [PERSON] та [PERSON] , у яких, крім неї, ще є їх син - її рідний брат [PERSON] [INFO] . При житті батьки мали у власності житлову трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого її мати [PERSON] успадкувала його частину квартири [ADDRESS] . В лютому 2016 року мати захворіла і потребувала постійного утримання та догляду. Її брат постійно працював та проживав в м. Київ, тому вона приїхала з м. Запоріжжя до матері і постійно з того часу проживала з нею за адресою її реєстрації, здійснювала за нею догляд, купувала продукти, ліки, готувала їй їжу, сплачувала комунальні платежі. За узгодженням зі своїм братом мати погодилась скласти заповіт на її користь на квартиру та все інше рухоме майно та гроші. 06.10.2017 року приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Куликом О.П. був посвідчений заповіт, відповідно до якого мати на випадок її смерті заповідала їй квартиру [ADDRESS] та інше майно. Вона постійно проживала разом з мамою єдиною сім`єю і здійснювала за нею догляд, поки вона не померла [INFO] , здійснила поховання матері. Її брат не бажає приймати спадщину, а тому не звертався до нотаріусу. З моменту смерті матері і по цей день вона проживає в квартирі і здійснює догляд за хворим братом. 26.11.2020 року після смерті матері вона звернулась до приватного нотаріусу Покровського нотаріального округу Кулик О.П. з метою оформлення спадщини, однак нотаріус виніс постанову про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, так як не була зареєстрована з мамою на день її смерті. В зв`язку з чим просить суд встановити факт її постійного спільного проживання однією сім`єю разом зі своєю матір`ю [PERSON] з лютого 2016 року та до часу відкриття спадщини після її смерті, тобто до [INFO] . Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження, виданого м. Орджонікідзе міськбюро ЗАГС Дніпропетровської області 04 вересня 1968 року, актовий запис №439, [PERSON] народилась [INFO] . Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). 12.04.1991 року [PERSON] одружилась з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрованого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 12.04.1991 року, актовий запис №190 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС м. Орджонікідзе 03.11.1997 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, видане 20.03.1994 року Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, батьки позивача та відповідача мали у власності житлову трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 10.07.1998 року державним нотаріусом (серія ААО № 405383), після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала його частину квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). 06.10.2017 року приватним нотаріусом Покровського нотаріального округу Кулик О.П. (серія НМТ 036061) був посвідчений заповіт, відповідно до якого мати позивача та відповідача на випадок своєї смерті заповідала позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] та інше майно (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11.11.2017 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Згідно довідки №2715 від 10.09.2020 року про останнє місце проживання померлого та осіб, які проживали й були зареєстровані з ним на день смерті, виданого реєстраційним відділом виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.01.1972 року до 05.12.2017 року. На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 08.12.2020 року, зі слів сусідів по [ADDRESS] постійно проживала без реєстрації з 2016 року [PERSON] , зареєстрована [ADDRESS] , доглядала за [PERSON] та вели спільне господарство до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.19). 26.11.2020 року після смерті матері [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу Покровського нотаріального округу Кулик О.П. з метою оформлення спадщини, однак нотаріус виніс постанову про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, так як позивач не була зареєстрована зі своєю матір`ю на день її смерті (а.с.20,21). Факт спільного проживання позивача разом зі своєю матір`ю, ведення ними спільного господарства та здійснення позивачем постійного догляду за своєю матір`ю до моменту її смерті підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких повідомив, що він сусід позивачки. Йому відомо, що [PERSON] з лютого 2016 року дуже хворіла і потребувала постійного стороннього догляду, її дочка [PERSON] приїхала з м. Запоріжжя та була поруч з нею, доглядала за нею до її смерті. Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що [PERSON] дійсно постійно проживала однією сім`єю разом зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини та вела з нею спільне господарство на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 29 ЦК України, 1. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 2. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. 6. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою при зверненні до суду є встановлення факту мого постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили , про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що позивач на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2016 року по день смерті останньої, що настала [INFO] . Факт, про встановлення якого просить позивач має для неї юридичне значення, оскільки надасть реалізувати право на спадок. Таким чином, суд вважає можливим визнати факт постійного спільного проживання [PERSON] однією сім`єю разом з матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини в період з лютого 2016 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved