Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що позивачі проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] (колишній чоловік позивача [PERSON].). На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2014 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] був зареєстрований в квартирі з 29.04.2003 року, проте, з часу реєстрації в квартирі останній фактично не проживав. Стосунки між подружжям були дуже погані, тому [PERSON] з часу реєстрації та по сьогоднішній день в квартирі [ADDRESS] не проживає, речей його в квартирі не має. Крім того, останній не надавав та не надає грошові кошти за комунальні послуги, які на сьогоднішній день є значно великими, оплата за комунальні послуги нараховується та здійснюється у відповідності до зареєстрованих у приміщенні осіб. Відповідач [PERSON] є пенсіонером, пенсія є незначною, інші позивачі працюють, але грошових коштів недостатньо для проживання, годування, та отримання їх дітей. На сьогоднішній день позивачам невідомо де проживає Відповідач, він добровільно визначив собі інше місце проживання, жилим приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин, грошові кошти щодо сплати комунальних послуг не надає, в добровільному порядку за нараховані комунальні послуги також не сплачує. У відповідності до Акту, складеного уповноваженими особами, підтверджено, що Відповідач у квартирі не проживає, речей його в ній не має. На підставі викладеного просять суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивачі у судове засідання надали заяви, згідно яких підтримали заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечують та просять розглядати справу у їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешкають та зареєстровані у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] За вказаною адресою також зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] - відповідач [PERSON], що підтверджується відповідними документами. Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту про фактичне проживання №117 від 29.10.2014 р., Відповідач [PERSON] фактично не проживає за вищевказаною адресою з січня 2009 р. по теперішній час. Отже, Відповідач не проживає за зазначеною адресою, в якій зареєстрований, в квартирі немає майна, особистих речей і документів Відповідача. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, в разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Таким чином, відповідач є особою, яка втратила право користування житлом, внаслідок не проживання в квартирі понад шести місяців. Позивачі мають право на усунення перепон в користуванні житловою площею, які чинить відповідач у зв'язку з реєстрацією за даною адресою. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідач з 2009 року без поважних причин не проживає у вказаній квартирі, вважає вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved