Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 23.01.1995 по 11.02.2015 вона працювала у Державній установі «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України» на посадах рентгенлаборанта рентгенвідділення, що підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595, Постанови Президії Національної академії медичних наук України від 13.11.2014 р. № 11/4, Постанови Президії від 17.11.2014 р. № 18, Державна Установа «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України» був переміщений з території проведення АТО м. Донецьк, пр. Ленінський, 6.47 до м. Києва, вул. Героїв Севастополя, 30. На підставі Наказу від 18.06.2018 р. № 16-к «Про звільнення працівників ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України», на виконання наказу НАМН України від 20.11.2014 року № 83 «Про переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України», Наказу ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» від 09.12.2014 № 4 «Щодо переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» в м. Київ», позивачку було звільнено на підставі п.6 ст.36 КЗпП України з 11.02.2015 р., в зв`язку з її відмовою від переведення в іншу місцевість разом з установою. Однак, всупереч вимог ст.ст.47,116 КЗпП України,відповідач розрахунок з позивачем при звільненні не здійснив. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення з відповідача на свою користь: -заборгованість із заробітної плати за жовтень 2014 року в сумі 2523,17 (дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 17 коп. -заборгованість із заробітної плати за листопад 2014 року в сумі 2481,63 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 63 коп. -заборгованість із заробітної плати за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року в загальній сумі 8170,71 (вісім тисяч сто сімдесят) грн. 71 коп. -заборгованість із вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України, в загальній сумі 3364,41 (три тисячі триста шістдесят чотири) грн. 41 коп.; -середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 103 976 (сто три тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн. 29 коп.; -компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 14159 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 85 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відзив на позов відповідачем не поданий. Приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку позивача щодо заочного розгляду, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, згідно вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі документи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: з 23.01.1995 по 11.02.2015 позивачка працювала у Державній установі «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України» на посадах рентгенлаборанта рентгенвідділення, що підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 595, Постанови Президії Національної академії медичних наук України від 13.11.2014 р. № 11/4, Постанови Президії від 17.11.2014 р. № 18, Державна Установа «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака Національної академії медичних наук України» був переміщений з території проведення АТО м. Донецьк, пр. Ленінський, 6.47 до м. Києва, вул. Героїв Севастополя, 30. На підставі Наказу від 18.06.2018 р. № 16-к «Про звільнення працівників ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України», на виконання наказу НАМН України від 20.11.2014 року № 83 «Про переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України», Наказу ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» від 09.12.2014 № 4 «Щодо переміщення ДУ «Інститут невідкладної відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМН України» в м. Київ», позивачку було звільнено на підставі п.6 ст.36 КЗпП України з 11.02.2015 р., в зв`язку з її відмовою від переведення в іншу місцевість разом з установою. Однак, всупереч вимог ст.ст.47,116 КЗпП України,відповідач розрахунок з позивачем при звільненні не здійснив. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням видати їй довідку про заборгованість із заробітної плати, відповідно до ч. 1\~ст.116 КЗпП України, останнього разу 20.12.2018 року. Однак, відповіді не отримала. У зв`язку з наведеним, позивач була змушена звернутись до пенсійного фонду за довідкою про застраховану особу форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб», згідно даних якої за жовтень та листопад 2014 року позивачеві нараховано заробітну плату: 4407,47 грн. та 2481,63 грн. відповідно. Відомості про нарахування заробітної плати за грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року в реєстрі відсутні. Дата формування довідки 18.11.2019 року (а.с.23-25). Сума заборгованості із заробітної плати з урахуванням вимог Постанови КМУ № 100 від 08,02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року становить 8170 (вісім тисяч сто сімдесят) грн. 71 коп. Згідно Форми ОК-5 [PERSON] була нарахована наступна заробітна плата: за жовтень 2014 року 4407,47 грн., за листопад 2014 року 2481,63 грн. Таким чином, загальна сума нарахованої заробітної плати за останні 2 місяці складає 6889,10 грн. Розрахунок середньої заробітної плати здійснюється за два останні місяці, які обліковані ДУ «Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України» до переміщення у м. Київ (згідно форми ОК-5), відповідно у жовтні 2014 року кількість планових робочих днів становить 23, а у листопаді 2014 року кількість планових робочих днів становить 20. Таким чином, за жовтень-листопад 2014 року загальна кількість планових робочих днів складає 43 дні. Таким чином, середній заробіток за жовтень-листопад 2014 року складає: 6889,10 грн. (загальна сума нарахованої заробітної плати за останні 2 місяці ):43 (загальна кількість планових робочих днів)=160,21 грн. за 1 робочий день. Розрахунок заборгованості за грудень 2014 року-лютий 2015 року розраховується за формулою: робочих днів у відповідному періоді множене на середньоденний заробіток, тобто: Розрахунок заборгованості за грудень 2014 складає: 23х160,21=3684,83 грн. Розрахунок заборгованості за січень 2015 року складає: 20х160,21=3204,20 грн. Розрахунок заборгованості за лютий 2015 року (до дня звільнення, тобто до 11.02.2015) складає: 8х160,21=1281,68 грн. Загальний розрахунок заборгованості за грудень 2014 року-лютий 2015 року складає: 8170,71 грн. Розмір вихідної допомоги розраховується на підставі Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати. та вихідної допомоги», становить: 21,5 (середньомісячне число робочих днів)х160,21 (середньоденний заробіток) =3365,41 грн. З 17 листопада 2014 рік по 11.02.2015 рік позивачка не працювала за місцем переміщенням відповідача. Наказом № 16к від 18.06.2018 року [PERSON] звільнено на підставі ч. 6\~ст. 36 КЗпП України. 20.12.2018 року позивачкою на адресу відповідача направлено вимогу про розрахунок заробітної плати відповідно до\~ст. 116 КЗпП України. ( а.с.16). Відповідно до положень ст. 115 КЗпП України,ст.\~24\~Закону України\~"Про\~оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.\~Якщо працівник в день звільнення непрацював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Днем звільнення вважається останній день роботи. У цей день працівникові має бути повністю виданий розрахунок із заробітної плати: має бути видана заробітна плата, включаючи оплату праці за останній день роботи, компенсація за невикористані дні відпустки. Статтею 117 КЗпП України\~встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові у разі затримки розрахунку при звільненні його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, при цьому визначальним є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку . Підставою відповідальності власника відповідно до\~ст. 117 КЗпП, на яку посилається позивач, обґрунтовував свої вимоги, є склад правопорушення, який включає два юридичних факта: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Оскільки відповідач не виплатив позивачу вчасно суми, що належать йому у зв`язку із звільненням, на момент свого звільнення не працював, а вимога була направлена 20.12.2018 року, то заборгованість по заробітній платі повинна була виплачена з 21.12.2018 року. У зв`язку з тям, що відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, затримка заборгованості рахується з 21.12.2018 р., з дня звернення з вимогою про розрахунок (20.12.2018), відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України по день ухвалення рішення (23.09.2021) становить 686 робочих днів. Сума середнього заробітку за весь час затримки до день фактичною розрахунку з 21.12.2018 по 22.09.2021 складає: 686х160,21=109904,06 грн. Позивач зазначає, що заробітну плату за жовтень 2014 року вона отримала на банківську картку «Приватбанк» 11.12.2015 року. Відповідно до статті 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» від\~24\~березня 1995\~року №\~108/95-ВР компенсація\~працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-IIIпідприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (стаття 2). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4). Відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів\~України постановою\~від 21\~лютого 2001\~року №159 затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4). Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (пункт 5). Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, які викладені у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-43цс14, від 14 грудня 2016 року у справі № 428/7002/14-ц, відповідно до статті 34\~Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР,\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» від\~19\~жовтня 2000\~року №2050-III компенсація\~втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);\~3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4)зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Таким чином право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Використане у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, у постанові від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16). Механізм розрахунку компенсації докладно описано у п. 4 Порядку №159. Наведемо розрахунок суми компенсації у вигляді формули:Ск = (Д н/в х Приріст Іі) : 100 , де: Ск - сума компенсації;Д н/в - дохід, не виплачений за відповідний період після утримання податків та обов`язкових платежів;Приріст Іі - приріст індексу інфляції у відсотках за період невиплати. Його визначають множенням місячних індексів інфляції за період невиплати доходу. Компенсація за невиплату заробітної плати за жовтень 2014 року становить: 2945,17 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за листопад 2014 рік становить: 2806,80 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за грудень 2014 рік становить: 3960,00 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за січень 2015 рік становить: 3260,34 грн. Компенсація за невиплату заробітної плати за лютий 2015 рік становить: 1187,54 грн. Сума компенсації втрати частини основної заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період за жовтень-грудень 2014 року та січень-лютий 2015 року складає: 2945,17 грн.+ 2806,80 грн.+ 3960,00 грн.+3260,34 грн.+1187,54 грн.=14159,85 грн., з яких має бути утримане податки та обов`язкові платежі. Отже, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути: -заборгованість із заробітної плати за жовтень 2014 року в сумі 2523 (дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 17 коп. -заборгованість із заробітної плати за листопад 2014 року в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 63 коп. -заборгованість із заробітної плати за грудень 2014 р. та січень-лютий 2015 року в загальній сумі 8170 (вісім тисяч сто сімдесят) грн. 71 коп. -заборгованість із вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України, в загальній сумі 3364,41 (три тисячі триста шістдесят чотири) грн. 41 коп.; -середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109904 (сто дев`ять тисяч дев`ятсот чотири) гривні 06 копійок -компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 14159 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 85 коп. Судом були розраховані середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні і компенсація за невиплату заробітної плати розраховані по день ухвалення рішення суду. І це не є виходом за межі позовних вимог, оскільки зазначене відповідає п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved