Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 29 квітня 2006 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції - розірвати. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що 29 квітня 2006 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 237 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], що проживає на даний момент з позивачкою. Шлюбні стосунки сторін припинились у листопаді 2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як протягом останнього часу подружнього життя вони жили як чужі люди, не мали взаємопорозуміння, поваги, наявність постійних конфліктних ситуацій. Сім'я розпалася, сторони проживають окремо. На примирення та зберігання шлюбу сторони не згодні Спір про розділ майна відсутній, неповнолітній син залишається жити з позивачкою. В судове засідання позивачка не з'явилась , направила до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує, просила суд позов задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]» залишити незмінним. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, на розірвання шлюбу згодний. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 квітня 2006 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 237.(а.с. 3) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] (а.с. 4), який проживає з матір'ю. Причиною припинення шлюбно - сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після шлюбне прізвище позивачки залишити "[PERSON]". Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved