Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом ,в якому в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 15.02.2011 року він проживає та зареєстрований у двокімнатній квартирі в гуртожитку за адресою [ADDRESS] та є основним наймачем вказаної квартири. На теперішній час квартира є комунальною власністю територіальної громади м.Запоріжжя. [PERSON] звернувся із заявою до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району за місцем знаходження квартири із заявою щодо приватизації квартири за вказаною вище адресою. Листом голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 25.03.2019 р.№ 25/07-19 позивачу [PERSON] було відмовлено у приватизації квартири у зв`язку із тим, що позивачу надано кімнату в будинку який має статус гуртожитку,та через те, що згідно ордеру статус житла визначений як двокімнатна квартира, а згідно до Порядку передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, у власність громадян, затвердженого рішенням міської ради від 25.07.2012 р. 34, приватизації підлягають у гуртожитках кімнати, жилі блоки, секції. Посилаючись на те,що відповідачем не оспорюється законність зайняття [PERSON] вказаного вище житлового приміщення як наймача,житлове приміщення квартири не відноситься до житла,що не підлягає приватизації, а при отриманні ордеру в ньому було зазначено статус житла як двокімнатна квартира, позивач вказує на неправомірну відмову Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району у приватизації квартири [ADDRESS] , та просить зобов*язати відповідача вчинити дії з приватизації квартири. Ухвалою суду від 11.06.2021 р.було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача Запорізької міської ради за довіреністю Онищенко Л.А. надано відзив на позов,у якому відповідач проти позову не заперечує,просить розглядати справу без його участі,рішення суду приймати з урахуванням наявних у справі доказів. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що згідно відомостей паспорту громадянина України серія [NUMBER] ,виданого 06.04.2005 р. Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, та довідки про про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] з 15.02.2011 р.зареєстрований за адресою квартира [ADDRESS] . Аналогічна інформація щодо реєстрації проживання позивача надана департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Квартира [ADDRESS] є власністю територіальної громади м.Запоріжжя. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] 25.03.2019 року звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району із заявою щодо приватизації квартири за вказаною вище адресою, та ним був наданий певний пакет документів для реалізації цього права. Листом голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 25.03.2019 р.№ 25/07-19 позивачу було відмовлено у приватизації квартири у зв`язку із тим що будинок де позивачу надано кімнату має статус гуртожитку,та через те, що згідно ордеру статус житла визначений як двокімнатна квартира, а згідно до Порядку передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, у власність громадян, затвердженого рішенням міської ради від 25.07.2012 р. 34, приватизації підлягають у гуртожитках кімнати, жилі блоки, секції. При вирішенні справи суд керується наступним. Статтею 9 ЖК України передбачено, що громадянини України мають право на приватизацію державного житлового фонду. Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» ( далі-Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян ( далі Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Відповідно до ст. 1 Закону « Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду ( далі-приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частиною 2 ст. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» визначені об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей ); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначений перелік є вичерпним. Відповідно до ст. 3 Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону № 2482-XII передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. У рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010 дано\~тлумачення розуміння ч. 5 ст. 5 Закону та визначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково передано в одній чи кількох квартирах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановленому санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла, у власність наймача і кожного члена сім`ї передано загальну площу житла,меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду, весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Відповідно до ст. 8 Закону органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. У ст. 8 Закону « Про приватизацію державного житлового фонду також визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім`ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло. Відповідно до п.4,17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396,передача займаних квартир(будинків),жилих приміщень у гуртожитках,кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну(спільну сумісну,спільну часткову)власність громадян на підставі заяви та документів,передбачених п.18 цього ж Положення,а саме: -довідки про склад сім*ї та займані приміщення; -копії ордеру про надання жилої площі(копія договору найму жилої площі у гуртожитках); -документу,що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; -копії документу,що підтверджує право на пільгові умови; -заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім*ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках,кімнат у комунальних квартирах Згідно з п.19 Положення,відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюються згідно з інвентаризаційними матеріалами,які зберігаються на підприємстві(організації)по обслуговуванню житла. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку),жилих приміщень у гуртожитках,оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо жилих приміщень,на підставі яких видає свідоцтво про право власності на жиле приміщення,як це визначено у п.21,22 Положення. Законом України « Про приватизацію житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях чи органами місцевого самоврядування, а також державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд. Відповідно до ст. 60 Закону «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Тобто право відповідача визначати статус спірного майна не суперечить нормам чинного законодавства. Як встановлено судом, позивач був вселений до спірного житла на законних підставах, відповідачем це оспорюється та не спростовано факту вселення позивача до спірної квартири на підставі ордеру, не ухвалено вмотивованого рішення про відмову у визнанні позивача наймачам спірної квартири. Відповідно ст. 15 ч.1 п.10 Житлового кодексу України,до компетенції виконавчих комітетів районних,міських,районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом ст. 58 ЖК України,ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п.69,70,72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» ( розділ IV),ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення,дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію,а за її відсутності- відповідному підприємству,установі,організації;ордер зберігається як документ суворої звітності. Позивач отримав ордер\~№ 721 серія "Г" від 07.11.2014 року на житлову площу в гуртожитку, однак при його заповненні було помилково зазначений статус житла як двокімнатна квартира. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону. Житло позивача є двокімнатною квартирою в житловому будинку, а позивач має право на його приватизацію у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved