Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належній йому згідно свідоцтва про право власності № 1-514 від 7.06.2011 року, виданого державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, 1/6 часткою квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надання дубліката ключів від вхідних дверей. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], його брат та мати, а також невістка, відповідач по справі є спадкоємцями та власниками квартири. Відповідно до договору дарування, право власності на 5/6 частин спірної квартири, що належали [PERSON], належить відповідачу. Однак, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належною йому часткою, змінила замки від вхідних дверей квартири. Неодноразові спроби позивача врегулювати спір мирним шляхом виявилися марними, а тому [PERSON] змушений звернутися до суду для відновлення його порушеного права на вільне користування власністю. В судове засідання позивач не з'явився. Повноважний представник позивача подав до суду заяву (вх. № 45486 від 12.12.2014 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 54). Відповідач в судове засідання не з'явилася. До суду повернулись конверти з повістками для відповідача з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 32, 43, 48, 56), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 36). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач є власником 1/6 частки спірної квартири, так як відповідно до архівної довідки № 111822 від 26.09.2014 року, виданої Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», 1/6 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.2011 року за № 1-514, посвідченого державним нотаріусом Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, а 5/6 часток даної квартири належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] на підставі договору дарування від 17.10.2012 року за № 994, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 34). Вищевказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 29565205 від 17.11.2014 року, сформованою Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 45-46), а також Витягом про державну реєстрацію прав № 30228659 від 08.06.2011 року, виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10). Відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Тобто, закон надає право кожному із співвласників володіти та користуватися тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також, виходячи з положень статті 361 Цивільного кодексу України, самостійно розпоряджатися своєю часткою. Отже, співвласник майна, що є спільною частковою власністю, має право володіти, користуватися і розпоряджатися частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці, оскільки Цивільний кодексу України встановлює правомочність кожного із співвласників у відношенні належної йому частки, а також правомочність усіх учасників спільної часткової власності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, а саме: здійснювати право власності за спільною згодою. Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що встановлено в частині 1 статті 321 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачем направлялась вимога відповідачу про усунення перешкод власникові квартири від 02.07.2014 року (а.с. 11), яка останньою залишена без відповіді та реагування. Враховуючі наведені норми, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості реалізувати його право співвласника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню у спосіб, обраний позивачем, а відтак позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою, яка є спільною частковою власністю сторін. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved