Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 26.03.2012 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 89/12, відповідно до умов договору позивач надав [PERSON] кредит у сумі 11000 грн. строком на 12 місяців під 36 % річних з виплатою відсотків та частини тіла кредиту, щомісяця, до 26.03.2013 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання по кредитному договору між позивачем [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 89/12-1, № 89/12-2 від.26.03.2012 року, згідно яким поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за зобов'язаннями по кредитному договору [PERSON]. Після отримання кредиту, в рахунок погашення заборгованості по процентам [PERSON] сплатила 2309,87 грн., для сплати частини тіла кредиту від неї поступило 1290,13 грн.. З 19.11.2012 року більше платежів не поступало. Станом на 25.11.2013 року сума боргу становить - 9 709,87 грн., борг по процентам складає 3 660,58 грн., які просять стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Судову повістку відповідачам було направлено за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, згідно адресній довідці, проте конверти повернуто до суду за закінченням строку зберігання. Стаття 6 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлює що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до приписів п. 5 ч. 3 ст. 74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим місцем проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За вищевикладених обставин суд вважає, що [PERSON], [PERSON],[PERSON] сповіщені належним чином. Ухвалою суду від 17.02.2014 року вирішено розглядати справу у відсутність відповідачів у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі ст. 10 ЦПК України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 89/12, відповідно до умов договору позивач надав [PERSON] кредит у сумі 11000 грн. строком на 12 місяців під 36 % річних з виплатою відсотків та частини тіла кредиту щомісяця, до 26.03.2013 року. (а.с.3-4). В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання по кредитному договору між позивачем [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки № 89/12-1, № 89/12-2 від.26.03.2012 року, згідно яким поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за зобов'язаннями по кредитному договору [PERSON] (а.с.6,7). Станом на 25.11.2013 року сума боргу становить - 9 709,87 грн., борг по процентам складає 3660,58 грн.(а.с.10) Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не виконувала умов кредитного договору, кредит своєчасно не погашала і тому утворилась заборгованість. До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому підлягає стягненню з відповідачів солідарно в межах заявленої суми. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів у рівних частках судові витрати, понесені позивачем. На підставі викладеного

Outcome: approved