Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.05.2006 року. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально дитину не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів, просить позбавити батьківських прав у відношенні неповнолітньої [PERSON] . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач визнав позовні вимоги повністю, просив його задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради в судовому засіданні пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року, з 04.01.2013 року - у зареєстрованому шлюбі. Він займається вихованням її неповнолітньої доньки [PERSON] , яку бажає в подальшому удочерити . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з батьком останній раз бачилась три роки тому, при зустрічі з яким, він з нею не привітався. Її вихованням займається чоловік її матері [PERSON] . Матеріальну допомогу відповідач їй не надає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.03.2003 року по 30.05.2006 рік ( а. с. 17). Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . ( а. с. 10). [PERSON] є учнем 11 класу загальноосвітньої школи № 12 , проживає разом з матір`ю , позивачкою по справі. Батько дитини [PERSON] не бере участі у навчальному і виховному процесі доньки. ( а. с. 11-12, 15-16). Згідно довідки Покровського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області [PERSON] є платником аліментів у розмірі ј частини від усіх видів доходу, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Заборгованість по сплаті аліментів станом на 20.08.2019 року складає 92220,25 грн. ( а. с. 13-14). Як встановлено в судовому засіданні , відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, матеріально дитину не утримує, аліменти не сплачує. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним і відповідає інтересам дитини ( а.с.43-44). Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Як встановлено в судовому засіданні відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню неповнолітньої [PERSON] , не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, матеріально дитину не утримує. В судовому засіданні представник третьої особи висловила свою думку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношення неповнолітньої [PERSON] . Окрім того, судом була вислухана та прийнята до уваги думка неповнолітньої [PERSON] про її бажання позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Аналогічні роз`яснення містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 , відповідно до яких у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом було досліджено всі обставини справи, оскільки інтереси стосувались неповнолітньої дитини. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а також той факт, що визнання позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема неповнолітньої дитини, не порушує, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved