Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суд м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з останньої на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 23 818,95 гривень, нарахований індекс інфляцій за весь час прострочення в сумі 2 661,61 гривня, три проценти річних від простроченої суми заборгованості 911, 34 гривні та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 10.01.2008 року №2, яким призначено останнього здійснювати експлуатацію будинку. Будинок введений в експлуатацію, що підтверджується доданим до позовної заяви Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відповідач [PERSON] отримує від позивача житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинку та прибудинкової території та є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності № б/н від 20 березня 2008 року. Відповідач комунальні послуги не сплачує тому виникла заборгованість, вартість якої нараховувалась за тарифом затвердженим Розпорядженням виконавчого органу КМР (КМДА) від 29.12.2010 року № 1221. Таким, чином за період з 01.10.2015 року по 01.12.2018 року у відповідача перед відповідачем виникла заборгованість на суму 23 818,95 гривень. Від боржника не надходило жодних претензій щодо ненадання або надання послуг не в повному обсязі чи невідповідної якості, отже послуги надавались вчасно та в повному обсязі. Крім цього, позивач просить стягнути інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних . 02 серпня 2019 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому зазначила, що вона повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти задоволення позову та зазначила наступне. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року зустрічний позов [PERSON] до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про визнання недійсним Договору від 31.03.2008 року та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Визнано недійсним Договір на обслуговування будинку та прибудинкової території від 31 березня 2008 року, укладеного між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] . Крім того, позивачем в обґрунтування суми боргу надано таблицю, яка не підтверджується жодним доказом. Також, відповідач зазначила, що в матеріалах справи доданих до позовної заяви відсутні докази, які б підтверджували надання позивачем послуг та понесення відповідних витрат. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" до [PERSON] про стягнення заборгованості, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини по справі прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що згідно п. 2.1 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», первинно затвердженого розпорядженням КМДА від 19.07.2000 року із подальшими змінами та перереєстрацією, Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових території, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій. У відповідності до п. 2.2.1 Статуту, підприємство здійснює обов`язки балансоутримувача майна, переданого йому у повне господарське відання, у тому числі збір квартирної плати, плати за надання комунальних послуг, плати за пайову участь у витратах на утримання будинків. На підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 10.01.2008 № 3 Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» передано на обслуговування жилий будинок на [ADDRESS] . 31 березня 2013 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та [PERSON] , яка на підставі свідоцтва про право власності від 20 березня 2008 р. є власником квартири [ADDRESS] , укладено Договір на обслуговування будинків і при будинкових території, предметом якого є надання «Підприємством» послуг з обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та прибудинкової території. «Власник» квартири оплачує витрати по обслуговуванню будинку та при будинкової території і оплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції від 2004 року), послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції 2004 року), оскільки спільні правовідносини виникли ще у 2008 році, а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Підстави несплати також чітко визначені законом. Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишено без задоволення. Зустрічний позов [PERSON] до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», третя особа Головне управління з питань захисту прав споживачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково та визнано недійсним договір на обслуговування будинку та прибудинкової території від 31 березня 2008 року, укладений між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] Також стягнуто з моральну шкоду в розмірі 3 000, 00 гривень. З наданих доказів до позовної заяви відсутній будь який інший договір на утримання будинку та прибудинкової території укладений між позивачем та відповідачем, однак в матеріалах справи наявне свідоцтво про право власності видане на ім`я [PERSON] та в якому зазначено, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Таким чином, з аналізу вище вказаних обставин та доказів, суд вважає, що відповідач фактично є споживачем послуг та відсутність письмово договору не може бути підставою для звільнення від сплати комунальних послуг. Крім цього, з наданого відзиву на позовну заяву відповідач ніяким чином не оспорює суму заборгованості, лише вказує на те, що позивачем надано таблицю суми боргу, яка не встановлена жодним нормативно-правовим актом, тому не може бути належним доказом. Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно наданих розрахунків за період з жовтня 2015 року по листопад 2018 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 27 391,90 яка складається із: заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території - 23 818,95; нарахованого індексу інфляції за період з жовтня 2015 року по листопад 2018 року в сумі 2 661,61 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості за вказаний період в сумі 991,34 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є обґрунтованим та таким, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання даної позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved