Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох процентів річних від суми боргу в розмірі 37 000, 12 грн. та 6 176 грн. відповідно. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2011 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2010 р. в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про стягнення компенсації за відчуження квартири [ADDRESS] скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію за квартири [ADDRESS] у розмірі 47 558 грн. Рішення суду набрало законної сили, та на підставі нього було видано виконавчий лист №2-1883/10 та відкрито виконавче провадження. На даний час рішення суду не виконане, борг відповідачем не повернено. На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача індекс інфляції за час прострочення виконання рішення суду та три проценти річних від простроченої суми. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи - ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з"явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення згідно з вимогами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2011 р. рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2010 р. в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] про стягнення компенсації за відчуження квартири [ADDRESS] скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію за квартири [ADDRESS] у розмірі 47 558 грн. (а.с.5-6) Зазначене рішення суду не оскаржувалось на набрало законної сили 19.01.2011 р. На підставі вище зазначеного рішення, 24.09.2012 р. Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-1883/10 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за квартири [ADDRESS] у розмірі 47 558 грн. Судом встановлено, що рішення суду відповідачем не виконується. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК з дня, якого рішення Апеляційного суду м. Києва набрало законної сили, до дня її повернення незалежно від сплати процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК (плата за позику). Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання. Оскільки відповідач до сьогодні не виконав зобов'язання за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2011 р., позивач скористався своїм правом та перерахував суму заборгованості на день подання позову. Виходячи з вище наведеного, розрахунок суми заборгованості: сума заборгованості у відповідності до рішення суду - 47 558 грн.; 3 % річних - 47 558х3%\\365х151 днів = 6 176, 03грн.; індекс інфляції за час прострочення виконання рішення суду: сума боргу з урахуванням індексу інфляції: 47 558х177, 8% (сукупний індекс інфляції за період з січня 2011 по травень 2015)= 84 558, 12 грн. Індекс інфляції - 84 558, 12 - 47 558 = 37 000, 12 грн. З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідача суми в розмірі 43 176, 15 грн., що складає: індекс інфляції за час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 37 000, 12 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі - 6 176, 03 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved