Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій просили визнати за ними право власності за кожним на 1/2 частку будинку за [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] та [PERSON] посилалися на те, що в [INFO] померла їх дружина та мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №44. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку, призначену для його будівництва за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є її чоловік - [PERSON] та донька - [PERSON] Позивачі зазначають, що у встановленому законом порядку у визначений термін звернулися до Чугуївської держнотконтори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті дружини та матері. Видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, призначену для індивідуального житлового будівництва, площею 0,1000 га, розташовану в [ADDRESS] (кадастровий [NUMBER]), належну померлій на підставі Державного акту серії [NUMBER] виданого Чугуївською міською радою Харківської області 04.04.2005 року, Чугуївською державною нотаріальною конторою. Однак, у видачі свідоцтва на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за тією ж адресою, Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 12.07.2016 року Чугуївська держнотконтора відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що наданий документ, який підтверджує право власності померлої [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], а саме - договір купівлі-продажу №У-01-079-Н, посвідчений 25.01.1996 року Харківською Універсальною біржею, не є правовстановлюючим документом, оскільки посвідчений всупереч чинному законодавству, яке діяло на час його укладання, тоді, як КП «Чугуївське МБТІ» своєю довідкою №1300 від 30.06.2016 року підтверджує факт реєстрації 29.02.1996 року права власності вищезазначеного житлового будинку за спадкодавцем на підставі вказаного договору купівлі-продажу. Через це спадкоємці не можуть оформити у встановленому законом порядку право на спадкове майно, що належить їм за законом після смерті дружини та матері, тому вимушені звернутися до суду із даним позовом. У судове засідання від позивачки [PERSON] та представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, представник відповідача та третьої особи просили суд винести рішення згідно чинного законодавства України, за відсутності їх представників. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного: Відповідно до вимог ст. 1220 Цивільного Кодексу України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 01.02.2011 року (а.с.8). На підставі вимог ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до статті 1223 Цивільного Кодексу України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 вказаного Кодексу - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого повторно Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова 18.12.1996 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с.9). [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Палацом новонароджених м. Харкова 09.08.1980 року, яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.9,10). Таким чином, спадкоємцями майна [PERSON] за законом є її чоловік та донька - позивачі по справі. Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини. 29.07.2016 року Чугуївською державною нотаріальною конторою видано на ім'я [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом за р. №1-1578, №1-1580 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], по 1/2 частці за кожним (а.с.73-74). Також судом встановлено, що у видачі свідоцтва на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 12.07.2016 року Чугуївська держнотконтора відмовила, на підставі того, що документ, який підтверджує право власності померлої [PERSON] на зазначений житловий будинок, а саме - договір купівлі-продажу №У-01-079-Н, посвідчений 25.01.1996 року Харківською Універсальною біржею, не є правовстановлюючим документом (а.с.19). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим необхідно розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. -2- Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до п. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного суду України у своїй Постанові за №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно Довідки за №213 від 08.04.2017 року за [PERSON] зареєстроване у КП «Чугуївське МБТІ» право власності на будинок [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого Харківською універсальною біржею від 25.01.1996 року №У-01-079-H (а.с.12,75). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна - інформація щодо нерухомого майна, а саме будинка [ADDRESS] - відсутня (а.с.83-84). Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері та дружини шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що належно посвідчені правовстановлюючі документи на будинок відсутні, суд вважає, що вимоги [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved