Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 17.03.2020 розірвано шлюб між нею та [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачу було відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сини проживають разом із матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду та в судовому порядку проводити стягнення аліментів. Просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений рекомендованим повідомленням та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті, тому згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомляв. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач по справі - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На даний час діти: [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю, знаходяться на її утриманні. Як встановлено судом, батько дитини матеріальну допомогу на їх утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Так, судом встановлено той факт, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved