Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HETOGKOOOOl595 від 17.10.2006 року, відповідач [PERSON] 17.10.2006 року отримав кредит у розмірі 15000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.10.2021 року. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання по поверненню коштів кредиту, сплаті відсотків за вказаним договором не виконав, в зв»язку з чим станом на 27.01.2014 року має заборгованість 40112,19 доларів США (еквівалетнто 320496.40 грн.). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки № HET0GK00O0159, за умовами якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 59.40 м2, житловою площею 42.30 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру загальною площею 59.40 м2, житловою площею 42.30 м2, яка розташована за адресою: Херсонська обл., [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HETOGKOOOOl595 від 17.10.2006 р.) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів ні нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності ті підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій. необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі , розташованій за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на користь позивача за сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити за обставинами, викладеними в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що на даний час діє закон, який забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчий кредит, наданий йому кредитними установами. Вважає, що звернути стягнення на спірну квартиру неможливо. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представник відповідача [PERSON], судом встановлено, що позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № HETOGKOOOOl595 від 17.10.2006 року, відповідач [PERSON] 17.10.2006 року отримав кредит у розмірі 15000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.10.2021 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 27.01.2014 року має заборгованість 40112,19 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2014 року складає 320496.40 грн.. яка складається з наступного: 14188.92 доларів США - заборгованість за кредитом; 8946.82 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1920,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 15056,45 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачами 17.10.2006 року було укладено договір іпотеки №HET0GK00O0159, за умовами якого надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 59.40 м2, житловою площею 42.30 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, шо перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: м. Херсон, [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Представник відповідача просить застосувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав чинності 07.06.2014 року. Суд вважає, що така заява є безпідставною, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 даного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами. Відчуження - це перехід права власності від однієї особи до іншої. Примусове відчуження майна можливе лише в порядку, визначеному законом, зокрема Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до даного Закону таке примусове відчуження полягає у реалізації майна з прилюдних торгів. Мораторій - це відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій. Суд вважає, що мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, що є предметом іпотеки за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишення позовної заяви без розгляду, зупинення чи закриття провадження за такою позовною заявою. Даний мораторій поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження.

Outcome: approved