Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном один місяць з часу набрання рішення суду по справі законної сили. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 05 вересня 2018 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. за реєстровим номером 2018, за яким все належне спадкодавцю майно вона заповіла позивачу. Маючи намір прийняти спадщину, 14 серпня 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рєзніка А.О. Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. При цьому їй було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Станом на 14 серпня 2020 року строк пропущений на 1 місяць 8 днів. Зазначає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин. З 18 березня 2020 року було запроваджено карантин у зв`язку з пандемією COVID-19 і нотаріуси з 18.03.2020 знаходились на карантині, а позивач не встиг до 06 липня 2020 року подати заяву про прийняття спадщини, при цьому карантин продовжувався декілька разів. Позивач вважав, будучи юридично необізнаною людиною, що всі строки продовжені, в тому числі і строки для здійснення нотаріальних дій, однак, прийшовши до нотаріальної контори, дізнався, що строки для вчинення нотаріальних дій автоматичному продовженню не підлягали. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . 05 вересня 2018 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. за реєстровим номером 2018, за яким все належне спадкодавцю майно вона заповіла [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2020 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] в зв`язку зпропуском строку для прийняття спадщини та не підтвердженням факту її фактичного прийняття. Відповідно до ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст. ст.1268-1270ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд зазначає, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Вказана позиція узгоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 р., судова справа № 681/203/17-ц, провадження № 61-26164св18. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положеньст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, судом встановлено, що оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, та позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного і

Outcome: approved