Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахування уточнених позовних вимог, просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №24-249/06-ШД, укладеним 08.12.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] В обґрунтування зазначив, що відповідно умов кредитного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 15000,00 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 24-249/06-ШД-П від 08.12.2006 року. Належним чином відповідачі умови кредитного договору не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2013 року складає 155696,69 грн., що складається: з боргу по кредиту в сумі 14166,00 грн., заборгованості по щомісячній комісії - 20475,00 грн., пені за порушення виконання зобов'язань - 121055,69 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, зазначив, що кредитними коштами не скористався, одразу віддав кредитну картку [PERSON], який був засуджений вироком суду, а тому саме він повинен бути відповідачем за позовом. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, оскільки вони є необґрунтованими та суперечать Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, вважають, що строк давності повернення коштів сплив, що є підставою для відмови в позові. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.12.2006 року між Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 15000,00 грн., з терміном повернення до 07.11.2009 року зі сплатою 0,0001 відсотків річних за користування кредитом, на умовах повернення коштів у строки та у порядку, встановлених положеннями договору. Сторонами погоджено графік погашення заборгованості (а.с.9-11). Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 08.12.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого остання зобов'язується відповідати за належне виконання позичальником [PERSON] обов'язків за кредитним договором (а.с.12-13). В порушення умов договору відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання належним чином. Станом на 15.08.2013 року позичальник допустив заборгованість на суму 155696,69 грн., що складається: з боргу по кредиту в сумі 14166,00 грн., заборгованості по щомісячній комісії - 20475,00 грн., пені за порушення виконання зобов'язань - 121055,69 грн. Розмір заборгованості підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком із відображенням сум, як складових заборгованості (а.с. 214 - 219). Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 17.12.2009 року встановлено фактичні обставини, у відповідності до яких [PERSON]., будучи введеним в оману [PERSON], уклав договір кредиту від 08.12.2006 року про надання йому грошової суми 15000,00 грн. В подальшому отриману за наслідками укладеного договору платіжну картку забрали у потерпілого [PERSON] (а.с. 133-142). Відповідно до рішення Апеляційного суду Житомирської області від 12.12.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 15000,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, завданої злочином (а.с.164). Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що хоча [PERSON] заподіяно шкоду у зв'язку зі злочином, вказану особу не можнае звільняти від виконання зобов'язань за укладеним договором. Крім того, сума збитків є зазначеною за судовим рішенням на відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Доводи відповідача [PERSON] про те, що вона не знала, що підписує вказаний договір поруки, а також те, що він укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, доведення яких є обов'язком сторін відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктом 3.3. кредитного договору №24-249/06-ШД від 08.12.2006 року встановлено кінцеву дату повернення боргу-07.11.2009 року. Зі змісту п. 5.1. договору поруки № 24-249/06-ШД-П від 08.12.2006 року вбачається, що порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя. З вказаним позовом позивач звернувся до суду 13.04.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку з моменту настання строку виконання зобов'язання, а тому підстави для припинення поруки відсутні. Представник відповідача [PERSON] на власний розсуд здійснює трактування норм матеріального права, що не відповідає вимогам закону. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення боргу по кредиту та комісії в повному обсязі. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд,

Outcome: approved