Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якій просять: - позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]; - стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду - 07.06.2018 року, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. 06.04.2018 року в притулок для дітей «Теплий дім» служби у справах дітей Роздільнянської РДА була доставлена малолітня [PERSON], про що було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я. Причиною поміщення дитини до закладу послугували результати перевірки умов проживання дитини від 06.04.2018 року, на підставі яких було встановлено, що чотирьох річна дитина перебуває в квартирі сама, мати знаходилась в сусідській квартирі в стані сильного алкогольного сп'яніння. 03.05.2018 року [PERSON] була поставлена на облік дітей, що опинились в складних життєвих обставинах, так як мати дитини зловживає спиртними напоями, а батько засуджений до позбавлення волі за вбивство бабусі дитини. Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює, не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей, в зв'язку з чим 23.07.2013 року була позбавлена батьківських прав відносно старшої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач з моменту відібрання дитини, до притулку не з'являється, дитину не навідує, не телефонує. Тому просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2014 року народження, а також просили суд стягнути з відповідачки на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку доходів щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про не вручення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами, в зв'язку з тим, що [PERSON] за адресою реєстрації не проживає. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим 25.10.2011 року Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області, зареєстрована за адресою [ADDRESS]. (а.с.12) [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 03.05.2018 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, на підставі актового запису №151. (а.с.14) Згідно листа Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області актовий запис про народження №151 від 05.03.2014 року на [PERSON], [INFO], складено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с.13) З повідомлення інспектора Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 16.04.2018 року №49/2773, судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS], разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO], під час перевірки 06.04.2018 року за вказаною адресою [PERSON] була відсутня. Її малолітня донька перебувала сама, дитина пояснила, що мати постійно п'є та залишає її одну. [PERSON] на момент перевірки знаходилась в квартирі [ADDRESS], та перебувала в стані сильного алкогольного сп'яніння. Враховуючи такий стан матері, що може призвести до загрози життю та здоров'ю дитини, малолітня [PERSON] 06.04.2018 року була доставлена до притулку для дітей «Теплий дім», де перебуває і по теперішній час, що підтверджується актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. (а.с.18) та листа притулку для дітей «Теплий дім» Роздільнянської РДА №149/26 від 06.04.2018 року (а.с.17). 13.04.2018 року з [PERSON] в Роздільнянському ВП ГУНП в Одеській області була проведена профілактична бесіда та за недбале виконання своїх батьківських обов'язків притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. (а.с.10) Згідно наказу №48 від 03.05.2018 року про взяття на первинний облік [PERSON], [INFO], дитина поставлена на первинний облік, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах та визнано тимчасовим місцем перебуванням дитини притулок для дітей «Теплий дім». (а.с.9) Окрім того судом було встановлено, що [PERSON] рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.07.2013 року була позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. (а.с.19) Також судом встановлено, що Роздільнянською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої - [PERSON], [INFO], та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та в якому зазначено, що окрім того, що дитина була виявлена та доставлена 06.04.2018 року до притулку «Теплий дім», також зазначено, що [PERSON] за місцем проживання характеризується з негативного боку. З пояснень сусідів встановлено, що вона веде аморальний спосіб життя, не виконує свої батьківські обов'язки, зловживає спритними напоями, ніде не працює, квартира знаходиться в незадовільному стані. (а.с.6) Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов'язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України . За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Орган опіки та піклування просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно їх спільних дітей на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як остання злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно установлено, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов'язки відносно своєї доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] з 06.04.2018 року доньку в притулку не провідувала, її життям не цікавиться, не з"явилась на слухання справи і на засідання комісії щодо позбавлення її батьківських прав. Батько дитини в свідоцтві про народження дитини записаний зі слів матері. (а.с.14) Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини». Тому суд вважає можливим задовольнити позов в цій частині та позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов'язок утримувати дитину є рівним обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходів), що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 07.06.2018 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн за задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав та 704,80 грн за задоволення позову в частині стягнення аліментів. На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166, 180, 181, 182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved