Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з вказаним позовом і просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,2830 га, з кадастровим номером 5923888200:05:002:0175, розташовану на території\~Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за\~ заповітом [PERSON] від\~ 30.11.1999, зареєстрованим\~ за № 15 в реєстрі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на це майно він не може в звязку з тим, що в правовстановлюючому документі на вказане спадкове майно наявні виправлення. Посилаючись на зазначене, позивач просив позов задовольнити, судові витрати покласти на нього.\~\~ У судове засідання позивач\~ не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову,\~ просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. За приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи,\~ 12.01.2006 в с. Юрєве Путивльського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 6). Позивач є спадкоємцем\~ за заповітом померлого, посвідченим секретарем виконавчого комітету Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області від 30.11.1999 за № 15, який не змінювався та не скасовувався (а.с. 8, 9). Прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки розпорядився особистими речами померлого. До спадкового майна входить, зокрема, земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 2,283 га, розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 646649 від 28.10.2002 (а.с. 10). Державним нотаріусом заведена спадкова справа № 215/2015 після смерті [PERSON], але в оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку позивачам було відмовлено через наявність виправлень у\~ державному акті (а.с. 14, 15). З оригіналу державного акту серії Р2 № 646649 від 28.10.2002 на імя померлого вбачається, що в ньому маються виправлення у номері, за яким його зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. При цьому, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2015 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 28.10.2002 серії Р2 № 646649, за померлим рахується земельна ділянка «рілля», площею 2,2830 га, кадастровий № 5923888200:05:002:0175, розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.11-13). Пунктами 9-10\~розділу VII\~Закону\~України "Про Державний земельний кадастр"\~визначено, що державна\~реєстрація\~земельних ділянок,\~які передаються\~ у\~власність\~із\~земель\~державної чи комунальної\~власності,\~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною\~ділянкою,\~видані\~до\~набрання чинності цим Законом, є дійсними. Тобто, видача нового правовстановлюючого документа замість зіпсованого є неможливою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1\~ст. 1225 цього ж Кодексу\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів\~інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved