Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що згідно заповіту від 24.12.1999 року, який засвідчений Бондаренко Валентиною Володимирівною, секретарем виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON], заповіла все своє майно йому, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на те, що вона за законом матиме право. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS], який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2010 року, виданого Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області. На день смерті разом з [PERSON] постійно проживав [PERSON], який і доглядав за нею, допомагав прабабусі в утриманні житлового будинку [ADDRESS]. Він у передбачений законом строк до нотаріальної контори після смерті [PERSON], не звертався, адже вважав себе таким, що прийняв спадщину, заяву про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавав. Відповідач, онучка спадкодавиці, періодично приїздила до баби та доглядала за нею, але не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби, постійно з нею не проживала. Коли він звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність доказів прийняття ним спадщини і тому він вимушений звернутись до суду. Позивач надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Відповідач надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно заповіту від 24.12.1999 року, який засвідчений Бондаренко В.В., секретарем виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON], заповіла все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на те, що вона за законом матиме право, [PERSON] (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS], який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2010 року, виданого Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області Серії [NUMBER] (а.с. 8, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, право на спадкування виникає в момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На день смерті разом з [PERSON] постійно проживав [PERSON], який і доглядав за нею, допомагав прабабусі в утриманні житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою №К-271/02-23 від 27.04.2016 року, виданою Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 11). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. [PERSON] у передбачений законом строк до нотаріальної контори після смерті [PERSON], не звертався, адже вважав себе таким, що прийняв спадщину, заяву про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавав. Відповідач, онучка спадкодавиці, періодично приїздила до баби та доглядала за нею, але не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби, постійно з нею не проживала. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність доказів прийняття ним спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved