Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що відповідач 30 жовтня 2012 року взяв у нього в борг гроші в сумі 21000 гривень, що еквівалентно 2625 доларів США, які обіцяв повернути до 30 жовтня 2013 року, про що сторони уклали договір позики, але кошти не повернув до цього часу, тому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі еквівалентному 2625 доларів США на день винесення рішення, 3% річних від простроченої суми боргу, 2000 гривень моральної шкоди, а також сплачений судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Позивач подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, однак просив зменшити розмір позовних вимог, а саме: стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі еквівалентному 1312,50 доларів США на день винесення рішення, 3% річних від простроченої суми боргу, 2000 гривень моральної шкоди та сплачений судовий збір, також просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через повідомлення в газеті "Народне слово" №2 від 7 січня 2015 року. Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України - відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть після його звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2012 року позивач та відповідач уклали договір позики грошових коштів, що був посвідчений приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за №1951(а.с.7-8), згідно умов якого відповідач взяв у позивача в борг гроші в сумі 21000 гривень, що еквівалентно 2625 доларів США, які зобов'язався повернути до 30 жовтня 2013 року, про отримання вказаної суми відповідач написав розписку(а.с.8). Однак, до дня пред'явлення позову відповідач борг не повернув, на неодноразові пропозиції позивача виконати боргові зобов'язання не реагував. Так, на направлені позивачем 17.07.2014 року та 19.08.2014 року на адресу відповідача, що була зазначена у договорі позики, вимоги про повернення грошових коштів за договором позики(а.с.9-10) відповідач не відреагував. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були переданні йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Як вбачається з договору позики грошових коштів від 30.10.2012 року та розписки від 30.10.2012 року(а.с.7-8), [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 21000 гривень, що еквівалентно 2625 доларів США, які зобов'язався повернути до 30 жовтня 2013 року. На день розгляду справи судом сума позики позивачу повернута частково, а саме: в сумі 1312,50 доларів США, що свідчить про неналежне виконання відповідачем умов договору, а тому позов в частині стягнення грошових коштів в сумі 1312,50 доларів США, що на день винесення рішення становить 21695 гривень 62 копійки, підлягає задоволенню. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вищевказаного, три проценти річних від простроченої суми складає 791 гривня 62 копійки, тобто за період з 01.11.2013 року по 15.01.2015 року сума становить 791 гривня 62 копійки: 21695, 62 гривень(сума заборгованості) х 3% х 442(кількість днів прострочення) :365 днів:100. Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу, яка становить 21695 гривень 62 копійки та 3% річних, що складає 791 гривня 62 копійки. Крім цього, в результаті невиконання відповідачем своїх боргових зобов'язань, позивач не міг користуватися належними йому коштами, а на ці кошти він розраховував придбати житловий будинок, однак, так як відповідач кошти не повернув, позивач був позбавлений можливості придбати житло, що завдало йому моральних страждань, тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 гривень. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду, були понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підтверджується платіжною квитанцією. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору. На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Вказані правовідносини регулюються ст. ст.625, 1046, 1047, 1049, 1050, ч.1 ст.1167 ЦК України, -

Outcome: approved