Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеною заявою в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 10 серпня 1996 року у виконавчому комітеті Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області між нею та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 10 серпня 1996 року знаходиться у зареєстрованому у виконавчому комітеті Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №\~36 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей. Спільне життя не склалося, Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Спору повязаного з майном на теперішній час немає. Позивач у судове засідання не зявилась, відповідно до наданої суду заяви просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання теж не зявився, надавши суду заяву щодо розгляду цивільної справи без його участі проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, у відповідності до ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Розгляд справи проводиться в порядку ч.\~2\~ст.\~197\~ЦПК\~України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до ст.\~110\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.\~112\~СК\~України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, сторони припинили шлюбні стосунки, поновлювати їх наміру не мають, не мають спільного бюджету та господарства, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved