Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідач про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, пояснюючи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2005 року вона є власником будинку [ADDRESS]. У належному їй будинку зареєстрований, але не мешкає з 2012 року відповідач, який є її онуком. Добровільно знятися з реєстрації він не бажає, тому з метою зняття його з реєстрації у належному їй будинку та захисту прав власника житла, просила в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] У судове засідання позивач не з'явилася, у позові вказала про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, тому суд, у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2005 року, жилий будинок за [ADDRESS] належить на праві власності позивачці. Право власності позивачки зареєстровано Волноваським БТІ 30.01.2006 року. ( а.с.4,5) Довідкою виконавчого комітету Волноваської міської ради Донецької області від 09.11.2018 року за № 11521 підтверджено факт реєстрації відповідача за вказаною адресою. ( а.с.7) Відповідно акту обстеження матеріально - побутових умов, складеного 12.11.2018 року комісією за участю депутата Волноваської міської ради [PERSON], відповідач не мешкає з 2012 року в будинку [ADDRESS].( а.с.8) Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved