Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивачі звернулися до Орджонікідзевського міського суду із позовом до відповідача про визнання права власності по 1/12 частці квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що органом приватизації виконавчого комітету Покровської міської ради було передано у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . На підставі розпорядження органу приватизації 20.03.2001 року вказаним особам видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого державну реєстрацію прав власності проведено по ј частині за кожним співвласником. Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 16 липня 2019 року по справі № 184/385/19 визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Орджонікідзевської (Покровської) міської ради без дати та номера в частині передачі [PERSON] в спільну часткову власність з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] та скасовано видане на підставі цього розпорядження свідоцтво про право власності на житло від 20.03.2001р., яке зареєстровано у реєстровій книзі за № 9735, та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на ј частку квартири [ADDRESS] . При цьому вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] письмової заяви про надання своєї згоди на здійснення ним приватизації квартири [ADDRESS] не надавав, а тому відповідно до ст..5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не мав права на приватизацію даної квартири, зважаючи на що приватизація останньої мала відбутися на трьох осіб позивачів, які набули таке право. Позивачі у судове засіданні не з`явилися, однак надали заяви про проведення судового розгляду без їхньої участі. Представник відповідача у судову засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа державний реєстратор\~прав на\~нерухоме майно\~Виконавчого комітету\~Покровської міської\~ради Дніпропетровської\~області в\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі свідоцтва про\~право власності\~на житло від 20.03.2001р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної часткової власність квартира [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало на праві приватної спільної часткової власності по ј частці квартира [ADDRESS] (а.с.11-15). Разом з тим, рішенням Орджонікідзевського міського суду від 16 липня 2019 року по справі № 184/385/19 визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації виконавчого комітету Орджонікідзевської (Покровської) міської ради без дати та номера в частині передачі [PERSON] в спільну часткову власність з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] та скасовано видане на підставі цього розпорядження свідоцтво про право власності на житло від 20.03.2001р., яке зареєстровано у реєстровій книзі за № 9735, та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на ј частку квартири [ADDRESS] (а.с.16-18). Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до\~ст..9 ЖК України, в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Згідно\~ст..1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ст..2 коментованого нормативно-правового акту, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. У свою чергу приватизація здійснюється, зокрема, шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. У відповідності до\~ст..8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до\~статті 5\~цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Водночас, як встановлено рішенням Орджонікідзевського міського суду від 16 липня 2019 року по справі 184/385/19, [PERSON] письмової заяви про надання своєї згоди на здійснення ним приватизації квартири за адресою [ADDRESS] , не подавав та у вказаній квартирі на час здійснення її приватизації не проживав. Відповідно до абз.2 ч.1\~ст.5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем. Тобто Закон пов`язує момент виникнення права на приватизацію житла у осіб, які проживають з наймачем, з фактичним проживанням, а не реєстрацією місця проживання (пропискою). Із наведеного слідує, що приватизація квартири за адресою [ADDRESS] мала відбутися на трьох осіб позивачів та відповідно частка останніх у спільному майні повинна становити 1/3. Згідно ст..2 ЦПК України \~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст..4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак останні підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved