Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказує, що відповідач по справі [PERSON] являється батьком її сина [PERSON], [INFO]. Так, на теперішній час сторони розірвали подружні відносини, проживають окремо, при цьому відповідач ніяким чином не цікавиться життям сина, не надає жодних коштів на його утримання, не дбає про духовний світ та інтелектуальний розвиток дитини, тобто ухиляється від своїх батьківських обов'язків. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. Прокурор Калинівського району Шиманська В.В., яка вступила до розгляду справи згідно письмової заяви, що відповідає вимогам ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], оскільки відповідач жодним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до даної дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить задовольнити їх на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату розгляду справи повідомлявся належним чином згідно п. 1 ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом публікації оголошення в пресі - газеті «Урядовий кур'єр» випуск №47 від 14.03.2014 року. Представник третьої особи на боці позивачки, що не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області Варчук В.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачкою, підтримав, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. За вказаних обставин суд на підставі ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали по справі в їх сукупності, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] записано [PERSON] та [PERSON]. 10.10.2012 року шлюб сторін розірвано згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області . Батько дитини [PERSON] зневажливим чином ставиться до своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина так, не займається його вихованням, не цікавиться інтересами та потребами дитини. В судовому порядку з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], при тому він допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з вересня 2013 року до березня 2014 року склала 3770,59 грн. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю. Так, згідно акту обстеження житлово-побутових умов за вих. №391 від 31.08.2013 року, складеного комісією із виконавчого комітету Глинської сільської ради Калинівського району, дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] в гідних побутових умовах. За місцем проживання позивачка характеризується з позитивної сторони. Відповідно до витягу з рішення №6 комісії з питань захисту прав дитини Калинівської РДА Вінницької області, визнано доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. При винесені рішення суд керується п.2 ч.1 ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. При винесені рішення суд керується ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідно до якої один з батьків може бути позбавлений батьківських прав на дитину, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні й адміністративні заходи. На підставі ч.1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] законними та доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved