Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1993 року. Від спільного життя у них народилося двоє синів, один з яких на даний час є неповнолітнім: [PERSON], [INFO]. Зазначила, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Неповнолітня дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] ніякої допомоги на утримання сина не надає та належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається його вихованням. Відповідач є інвалідом третьої групи та щомісячно отримує доходи у вигляді пенсії по інвалідності. Крім того, вказувала на те, що відповідач неофіційно підробляє та займається міжнародними автомобільними перевезеннями. Вона на даний час не має постійного місця роботи та доходу, тому самостійно не взмозі забезпечити належне утримання дитини, матеріальне становище в них важке. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони на даний час спільно не проживають, неповнолітній син проживає разом із матір'ю. Зазначені обставини відповідач не заперечував. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із пояснень відповідача видно, що він є інвалідом третьої групи та отримує стабільний дохід у вигляді пенсії. Ця обставина підтверджена, дослідженою в судовому засіданні довідкою Головного управління соціального захисту Герцаївської районної державної адміністрації [NUMBER] від 26.10.2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] щомісячно отримує пенсію. Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і відповідно до цієї норми на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1167 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років - 1455 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей немає, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити: стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: approved