Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], оскільки [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, не проявляє батьківської турботи, зловживає алкоголем. Окрім цього, просила стягнути з [PERSON] аліменти на її ([PERSON]), як опікуна дітей користь, на утримання дітей в розмірі ? усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Зауважила, що відповідач не турбується про дітей належним чином, не займається їх розвитком, не забезпечує нормальні умови існування дітей, зловживає алкогольними напоями. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Наслідки заочного розгляду справи роз'яснені та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Явку уповноваженого представника до суду не забезпечила. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради позов підтримала. Зауважила, що позивач після відібрання дітей відношення та ставлення до них не змінила, поведінка відповідача не змінилась, умови побуту дітей не покращила. До Органу опіки та піклування з метою повернення дітей не зверталась. З моменту рішення про відібрання діти постійно проживають з позивачем. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від укладеного між [PERSON] та [PERSON] шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. [INFO] батько дітей [PERSON] помер. Після смерті діти проживали з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2017 року внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків, у останньої відібрано дітей без позбавлення батьківських прав та тимчасово передано під опіку тітки - [PERSON]. [PERSON] попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 826 від 23.11.2017 року [PERSON] призначено опікуном дітей. З дня відібрання діти проживають із позивачем за адресою [ADDRESS] Після відібрання дітей відповідач - [PERSON] своє ставлення до дітей та поведінку не змінила. Життям дітей не цікавилась, заходів щодо повернення дітей в сім'ю не вживала. [PERSON] не працевлаштована, зловживає алкоголем, від виховання дітей ухиляється, умов для утримання та нормального проживання дітей в квартирі за місцем проживання не створює. Конвенцією про права дитини передбачено забезпечення державами-учасницями умов, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.(ст.9) Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. (ст.27 Конвенції). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. (ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За висновком Органу опіки та піклування визначено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON], оскільки вказаний захід відповідатиме інтересам дітей. Суду не представлено та судом не здобуто в ході судового розгляду доказів на підтвердження піклування відповідача про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачем не спростовано представлені позивачем докази, не доведено відсутність вини у свідомому нехтуванні батьківськими обов'язками, в тому числі і спілкуванні з дитиною. Суду представлено заяву [PERSON] від 19.09.2018 року, в якій остання, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають істотне значення та наслідки, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітніх дітей, що свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від виховання дітей, не бажає бути поряд із дітьми, та її не заінтересованість у збереженні сім'ї. Суд, виходячи з інтересів дітей, вважає, що існують підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається виключно за волевиявленням того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законодавством передбачено можливість стягнення аліментів в розмірі однієї третини заробітку доходу платника аліментів на двох дітей в наказному або спрощеному позовному провадженні(ст.161 ЦПК) Враховуючи наведене, те що відповідач являється особою працездатного віку, а також вік дітей, виходячи з мінімальних потреб дітей та їх належного забезпечення, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку - 2027 грн., мінімальний розмір аліментів передбачений законодавством, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно з моменту пред'явлення позову і до повноліття дітей.

Outcome: approved