Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані [PERSON] , позивач по справі, його дружина [PERSON] , та діти позивача [PERSON] і [PERSON] , відповідач по справі. Відповідач є донькою позивача. Понад 10 років вона виїхала до Сполучених Штатів Америки і до України не приїздить. Тобто, понад 10 років в спірній квартирі вона не проживає, добровільно забравши свої речі. Протягом вказаного періоду спірним житлом вона не цікавиться, не сплачує вартість житлово-комунальних послуг, будь-яких її речей в квартирі немає, позивач не перешкоджав відповідачу у проживанні в ній, сварок і конфліктів між сторонами не було. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, а наявність її реєстрації в спірному жилому помешканні перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись ним. За таких обставин просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи була двічі повідомлена судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі довідки ЖБК „Молодіжний-21" №12 від 6.04.2016 року, рішення по якій 6.04.2016 року було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тюріним Є.Є. (а.с.5). Як вбачається з витягу реєстру територіальної громади м. Києв від 26.09.2019 року (а.с.11) в спірній квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими [PERSON] , позивач по справі, його дружина [PERSON] , та діти позивача [PERSON] і [PERSON] , відповідач по справі. Реєстрація відповідача у вказаному житловому приміщенні також підтверджується ксерокопією її паспорта (а.с.17) та довідкою адресного бюро (а.с.22). За змістом ордеру на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу №106862 від 8.10.1996 року відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] Понад 10 років потому відповідач залишила спірну квартиру і переїхав до іншого місця проживання в Сполучені Штати Америки, де проживає і по теперішній час, що також підтверджується копією довіреності, виданою радником з консульських питань Посольства України у Сполучених Штатах Америки Токарем Ю.Л. 8.05.2019 року у м. Вашингтон, округу Колумбія, США (а.с.7-8) та довідкою ЖБК „Молодіжний-21" №31 від 24.09.2019 року про те, що [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі, але не проживає в ній більше року (а.с.9). Згідно ч.2, ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом достеменно встановлено, що причиною залишення спірної квартири та переїзду відповідача до іншого місця проживання було її особисте бажання жити в Сполучених Штатах Америки. За змістом ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як наголошує ч.1, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1, частини 2 цієї ж статті зазначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Як передбачено ч.1, ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналізуючи встановлені обставини справи та докази надані позивачем по справі, суд вважає, що положення ч.2, ст.405 ЦК України, яке регулює правовідносини між власником нерухомого майна і його користувачем (ами), передбачають втрату права користування житлом при умові відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік в ньому, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, при цьому будь-якої домовленості між позивачем і відповідачем не існує. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач не є власником або співвласником спірної квартири, добровільно залишила спірне житло понад один рік потому, при цьому вона не є членом сім`ї позивача і між ними не було ніяких сварок та конфліктів, позивач не перешкоджав проживанню відповідачу в спірній квартирі, а остання понад 10 років до дати подачі позову до суду не намагалась вселитись до спірного житла, тому відповідача, яка була відсутня в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , таким чином, задовольнивши позов у повному обсязі.

Outcome: approved