Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 грудня 2004 року та свідоцтва від 17 грудня 2012 року. 1/3 частка вище вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 грудня 2004 року. На даний час у вказаній квартирі крім співвласників зареєстрована колишня дружина позивача [PERSON]. З початку 2011 року відповідачка добровільно залишила квартиру і забравши всі належні їй речі переїхала на постійне місце проживання в квартиру [ADDRESS], де раніше проживала її мати, а оскільки остання тривалий час без поважних причин не проживає в вище зазначеній квартирі, позивач і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з"явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Позивач та його представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання третя особа [PERSON] не з»явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, проти позовних вимог заперечує, оскільки не бажає, щоб [PERSON] була виселена з квартири Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 грудня 2004 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному (а.с. 6) Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.12.2004 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності ([NUMBER] від 04.12.2004 року) належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному (а.с. 7) Згідно свідоцтва від 17.12.2012 року вбачається, що приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Тарасенко В.М. відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, посвідчує, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS], оскільки торги не відбулися і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Прилуцькою міською радою 04.12.2004 року, право власності на яке зареєстровано Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 04.12.2004 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 5704871 від 04.12.2004 року (а.с 8) Згідно копії довідки КП «Прилукижитлобуд» № 1093 від 07.05.2015 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS]. Склад сім»ї колишня дружина [PERSON], донька [PERSON] (а.с. 10) Згідно копії акта від 08.07.2015 року затвердженого в.о. начальником КП «Прилукижитлобуд» Сивенко В.А. вбачається, що комісія в складі паспортиста [PERSON], юрисконсульта [PERSON] та сусідії кв. 32 [PERSON], кв. 62 [PERSON] склали дійсний акт в тім, що в квартирі [ADDRESS] не проживає колишня дружина [PERSON] В даний час проживає [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 ЖК України визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Стаття 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] не проживає в вищезазначеній квартирі з початку 2011 року, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню оскільки відповідачка перешкоджає позивачку у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатили судовий збір, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved