Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеною позовною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачі є власниками житлового будинку [ADDRESS] , однак, оформляючи у Васильківській міській державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок після смерті батька, позивачі дізнались, що будинок перебуває під забороною, яку необхідно знімати в судовому порядку, оскільки вбачається її помилкове накладення. Як зазначають позивачі, відповідно до інформації про відповідача, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач як юридична особа зареєстрований лише в 1995 році, тобто значно пізніше аніж у батька позивачів виникло право власності на будинок. З вказаної інформації також вбачається, що юридичною адресою відповідача є [ADDRESS] , в той час, як будинок позивачів знаходиться по [ADDRESS] . Представник позивачів у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовну заяву підтримала повністю, просила позов задоволити. Представник ТОВ "Підряд-1" в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки ппозивач не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що з 1987 року житловий будинок [ADDRESS] перебував у власності [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 09 червня 1987 року. Право власності [PERSON] на 2/8 часток житлового будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.01.2020 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198224639 від 29.01.2020 року. Право власності [PERSON] на 1/8 часток житлового будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.01.2020 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198224568 від 29.01.2020 року. Крім того, право власності [PERSON] на 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.05.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Як стверджується архівною довідкою КП Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 27 листопада 2019 року № 2015 за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] за відповідачем майно не за інвентаризовано та не зареєстровано. За вказаними адресами рахуються житлові будинки зареєстровані та за інвентаризовані на фізичних осіб. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із цього та відповідно до статті 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позов про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. На сьогодні позивачі мають намір розпорядитися належним їм майном, проте через наявність арештів позбавлені можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивачів, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність захисту їх прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved