Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому зазначили, що [PERSON] помер 02.11.2014 року. Ще при житті він склав заповіт, яким після своєї смерті заповів позивачам все своє майно. В 2000 році він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.8000 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, але в подальшому його втратив, тому позивачі не можуть оформити свої спадкові права. Позивачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду заяву, в яких просить слухати справу без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником Державного акту ЖТ №21-28-0015 на земельну ділянку площею 0.8000 га , із них 0.2500 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0.5500 га для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] помер 02.11.2014 року. Ще при житті він склав заповіт, яким після своєї смерті заповів позивачам все своє майно. В подальшому Державний акт був втрачений, тому позивачі не можуть оформити свої спадкові права. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли, шляхом користування земельними ділянками. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилались позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо, суд їх позовні вимоги задовольняє частково.

Outcome: approved