Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення часток та визнання права на спадщину . В обґрунтування вимог позовної заяви позивач вказав, що 19 липня 2003 року померла його мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 211862, виданого 21 липня 2003 року відділом РАГС Козятинського районного управління юстиції Вінницької області. Факт його родинних відносин та померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯИ № 968756, виданого повторно 27 квітня 1953 року Вінницьким міським бюро РАГСу та рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2014 у справі № 133/1613/14-ц (через розбіжність у написанні прізвища «Консоляріно» та «Консолярино»). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у квартирі [ADDRESS], що належала померлій згідно свідоцтва про право власності, виданого 31.07.2000 Козятинською дистанцією цивільних споруд згідно розпорядження від 25.07.2000 № 406, зареєстрованого в Козятинському відділі ВООБТІ 21.09.2000 за реєстровим номером 609/339. Згідно вказаного свідоцтва квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та членам її сімї : онукам -[PERSON] та [PERSON]. За життя, померла [PERSON] заповіт не складала. Згідно ст.548 ЦК УРСР (1963р.), чинного на час виникнення цивільних правовідносин для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Він являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері. Після смерті матері фактично прийняв спадщину в 6-ти місячний строк після її смерті, розпорядився майном померлої, що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Козятинської міської ради від 30.05.2017р. №265. Поряд з цим, на даний час він не має можливості оформити свої спадкові права через втрату свідоцтва про право власності на квартиру та відсутність визначення частки померлої у спільному майні, а саме, у квартирі [ADDRESS], яка належала їй на праві спільної власності. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність. Враховуючи, що приватизація квартири [ADDRESS] проводилась під час проживання в даній квартирі всіх членів сімї, то відповідно, отримане у власність житло є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ч.2 Цивільного Кодексу України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Право власності на частку в успадкованій квартирі ніхто не оспорює, але і не визнає, тому він змушений звернутися з цим позовом до суду про виділення частки померлої [PERSON] у квартирі, що належала їй за життя на справі спільної сумісної власності та визнання за ним права власності на успадковану частку в даній квартирі за захистом своїх прав . Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак від представника позивача [PERSON]Є надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу розглядати в його відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак від них надійшла заява, в якій позов визнають і просять справу розглядати без їх участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачами необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Так, в судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2003 року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 211862, виданого 21 липня 2003 року відділом РАГС Козятинського районного управління юстиції Вінницької області( а.с. 6). Факт родинних відносин та померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача - серії ЯИ № 968756 , виданого повторно 27 квітня 1953 року Вінницьким міським бюро РАГСу та рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2014 у справі № 133/1613/14-ц (через розбіжність у написанні прізвища «Консоляріно» та «Консолярино») ( а.с. 7, 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у квартирі [ADDRESS], що належала померлій згідно свідоцтва про право власності, виданого 31.07.2000 Козятинською дистанцією цивільних споруд згідно розпорядження від 25.07.2000 № 406, зареєстрованого в Козятинському відділі ВООБТІ 21.09.2000, за реєстровим номером 609/339( а.с. 8). Згідно вказаного свідоцтва квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної власності [PERSON] та членам її сімї: онукам -[PERSON] та [PERSON]. За життя, померла [PERSON] заповіт не складала. Згідно ст.548 ЦК УРСР (1963р.), чинного на час виникнення цивільних правовідносин для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті його матері. Фактично прийняв спадщину в 6-ти місячний строк після її смерті, розпорядився майном померлої, що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Козятинської міської ради від 30.05.2017р. №265 ( а.с. 15). Поряд з цим, на даний час позивач не має можливості оформити свої спадкові права через втрату оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру та відсутність визначення частки померлої у спільному майні, а саме: у квартирі [ADDRESS], яка належала їй на праві спільної власності. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність. Враховуючи, що приватизація квартири [ADDRESS] проводилась під час проживання в даній квартирі всіх членів сімї, то відповідно, отримане у власність житло є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 п. 12 роз'яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 386 ЦК України, згідно з якими спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності , частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом. Також , дані правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакціїї 1963 року, зокрема ст.ст. 524, 529,548, 549 , оскільки спадщина відкрилася до набрання чиності ЦК України в редакціїї 2004 року та п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року . На підставі наведеного,

Outcome: approved