Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що, що 04.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700250671В. Відповідно до п.п. 1.1. п.1 та п.п.3.1., п.п.3.2, п.п.3.3, п.п.3.4, п.п.3.5 п.3 кредитного договору, банк надав позичальнику грошові кошти у користування (кредит) в сумі 100000 гривень 00 копійок під 31% річних, а позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит в строк до 04.05.2012 року або достроково, також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором. У відповідності до п.5.1.1. кредитного договору, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні кошти. Станом на 10.09.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 152450,22 грн., з них: 78632,30 грн. - сума заборгованості з погашення (повернення) кредиту у сумі неповернутого кредиту; 23156,78 грн. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом; 25932,70 грн. - сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту; 19919,61 грн. - сума заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів; 426,28 грн. - сума заборгованості по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 2287,76 грн. - сума заборгованості по сплаті інфляційних витрат за користування коштами Банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 335,71 грн. - сума заборгованості по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 1759,08 грн. - сума заборгованості по сплаті інфляційних витрат за користування коштами Банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 152450,22 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1524,50 грн.. В судове засідання представник позивача Степко Д.В. не з'явився, але надав суду письмову заяву проте, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Згідно з ст.224 ч.1 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно положень ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.п.5.3.1. п.5.3. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно п.п. 9.3. п. 9 кредитного договору, сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення цього договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором. Відповідно до п.п.5.2.2. п.5 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 04.05.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53700250671В, що підтверджується ксерокопією останнього (а.с. 8-11), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 100000 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 04.05.2016 року або достроково у випадках передбачених кредитним договором. Позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 31% річних, а також сплачувати Банку кредит щомісячними платежами відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів (п.п.3.1., п.п.3.2, п.п.3.3, п.п.3.4, п.п.3.5 п.3 Кредитного договору). Згідно п.5.3.9 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках передбачений 5.2.1 цього договору, протягом 30 днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Згідно з п.п. 7.1. п. 7 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору та надав відповідачу кредит в сумі 100000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру №38312 від 04.05.2012 року (а.с.14). Відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10.09.2014 року виникла заборгованість в сумі 152450,22 грн. (а.с.4-7). Обґрунтованими, на думку суду, є вимоги позивача про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних та 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved