Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 16.12.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис №114. Від сумісного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Останнім часом взаємовідносини між сторонами не складаються, вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, а тому з 01.03.2016 року припинили сумісне проживання та не підтримують сімейних стосунків. За таких обставин, [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб став носити формальний характер, а тому вважає доцільним його розірвати . Крім того, враховуючи ті обставини, що [PERSON] не виконує належним чином свого обов'язку по утриманню дитини, позивач вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів . Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, строк на примирення просила не надавати . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився . Подав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі, строк на примирення просив не надавати . З огляду на вказане, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 16.12.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області, сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 114 ( свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 214467, від 16.12.2014 року, видане ВДРАЦС РС Любашівського РУЮ в Одеській області ( а.с. 5). Від сумісного проживання подружжя має сина : [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ЖД № 416960 від 24.01.2015 року, видане ВДРАЦС РС Любашівського РУЮ в Одеській області (а.с.6). З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, зясовано, що причиною її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали ті обставини, що останнім часом взаємовідносини між сторонами не складаються, вони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, тому з 01 березня 2016 року припинили сумісне проживання . Із вказаного вище часу сторони не підтримують сімейних відносин і позивач не бажає їх відновлювати, на примирення не погоджується, що дає підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу . Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини судом приймаються до уваги наступні обставини справи : З довідки від 15.02.2017 року, виданої Помічнянською міською радою Кіровоградської області зясовано, що [PERSON] , [INFO], проживає за адресою : [INFO]. До складу її сім'ї входить чоловік- Дубинянській [PERSON], [INFO], син [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на повному утриманні матері (а.с.16 ) . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Згідно Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2017 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років : з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1355 гривень ; з 01 травня пo 30 листопада - 1426 гривень ; з 01 грудня - 1492 гривні . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку, зобовязаний їх сплачувати . Враховуючи викладене, а також зважаючи на позицію відповідача, суд вважає що позовну вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити повністю . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112, ст. ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року

Outcome: approved