Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в період з 23.07.2005 року по 07.12.2015 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, у період якого народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] На даний час позивач самостійно виховує дітей, відповідач життям дітей не цікавиться, не навідує їх, кошти на утримання дітей не надає, не виявляє бажання зустрітись з ними, приймати участь у їх вихованні. З огляду на викладене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з ня пред'явлення позову р. і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 09.07.2018 р. відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 03.09.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23.07.2005 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.12.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач 11.10.2017 року уклала шлюб з [PERSON], внаслідок змінила прізвище на "[PERSON]". Діти зареєстровані за місцем реєстрації позивача, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 12.04.2018 року, наданої Миколаївським обласним центром обліку бездомних громадян. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.05.2018 р. встановлено, що за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] та малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], житлово-побутові умови для дітей створені належним чином. Як вбачається з характеристики [PERSON], 2005 р.н., наданої Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №26; характеристики [PERSON], [INFO], наданої Миколаївською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат №2 Миколаївської обласної ради; характеристики [PERSON], [INFO], наданої Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №56, вихованням дитини займається мати, батько дитини жодного разу не приходив до шкоди, не відвідав батьківських зборів та не цікавився успіхами дітей. Орган опіки та піклування, виконком Миколаївської міської ради надав до суду Висновок від 08.10.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованні дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. Батько не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям, вихованням та утриманням дітей не займається, відповідач повністю відсторонився від дітей та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Щодо вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитинине впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням доньки не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дітей та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню дітей на позивача. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі у розмірі в розмірі половини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.05.20188 року, та до досягнення дітьми повноліття. З огляду на викладене, позовні вимоги є такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved