Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, згідно якого просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно яке залишилось після смерті її рідного брата - [PERSON], і свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті брата відкрилась спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, але за життя брат позивача право власності на майно не оформив, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це нерухоме майно в державній нотаріальній конторі, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Представники відповідача, в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду заяву, в якій просять слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що рідний брат позивача - [PERSON] помер 21.05.2016 року, що стверджується свідоцтвом про його смерть. При житті він був власником майнового комплексу який розташований в Житомирській області, Радомишльський район, с.Ставки, вул. Гагаріна, №50, яке складається з наступного: будівля складу літ. «А-1» загальною площею 119.0 кв.м; будівля столярного цеху літ. «Б-1» загальною площею 140.8 кв.м; будівля будівельного вагончику літ. «В-1» загальною площею 29.6 кв.м; будівля навісу літ. «Г-1» загальною площею 71.9 кв.м.;,однак при житті брат позивача правовстановлюючі документи на своє вищевказане майно не виготовив. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті брата позивач прийняла в установленому законом порядку. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved