Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 19.04.2018 між ним та відповідачем була укладена угода про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої відповідач зобов`язався сплатити заборгованість в сумі 147\~589, 55 грн., яка виникла за договорами прокату №337212131 від 02.06.2017, №337213052 від 30.06.2017 у строк до 30.09.2018 відповідно до наступного графіку: до 30.05.2018 37.000 грн.; до 27.06.2018 37.000 грн.; до 30.07.2018 24.500 грн.; до 30.08.2018 24.500 грн.; до 30.09.2018 24589.55 грн. Позивачем зазначено, що до вказаних договорів прокату позивач надав відповідачу у тимчасове володіння та користування автомобілі за обумовлену плату на визначений договорами прокату строк. Відповідач автомобілі повернув, однак, заборгованість в сумі 147 589,55 грн. не сплатив. Крім того, відповідно до п.п. 3, 4 Угоди, боржник зобов`язується забезпечити своєчасне погашення вказаної заборгованості у згідно з умовами, визначеними угодою. У випадку прострочення боржником строків сплати вказаної заборгованості, що виникла за договором прокату № 337212131 від 02.06.2017 та договором прокату № 337213052 від 30.06.2017 боржник зобов`язується сплатити кредитору, на його вимогу, крім суми заборгованості, ще пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати. Так, станом на 08.10.2018 сума пені становить 11106,00 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 147\~589, 55 грн. за угодою про реструктуризацію заборгованості від 19.04.2018, пеню в сумі 11106,00 грн., а всього 158\~695, 55 грн. Представник позивача не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом 19.04.2018 між позивачем та відповідачем була укладена угода про реструктуризацію заборгованості, відповідно до п. 2 відповідач зобов`язався повністю погасити заборгованість в сумі 147\~589,55 грн., що виникла за договорами прокату №337212131 від 02.06.2017, №337213052 від 30.06.2017 у строк до 30.09.2018 відповідно до наступного графіку: до 30.05.2018 37.000 грн.; до 27.06.2018 37.000 грн.; до 30.07.2018 24.500 грн.; до 30.08.2018 24.500 грн.; до 30.09.2018 24589.55 грн. (а.с. 7, 8), що підтверджується відповідною угодою. За цією угодою учасники за нею погодили, що боржник зобов`язується забезпечити своєчасне погашення вказаної заборгованості у згідно з умовами, визначеними угодою. У випадку прострочення боржником строків сплати вказаної заборгованості, що виникла за договором прокату № 337212131 від 02.06.2017 та договором прокату № 337213052 від 30.06.2017 боржник зобов`язується сплатити кредитору, на його вимогу, крім суми заборгованості, ще пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати (п.п. 3, 4 угоди). В обумовлені угодою строки відповідачем не було погашено заборгованість та залишається не погашеною до цього часу. Розмір заборгованості станом на 08.10.2018 складає 158\~695, 55 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за угодою 147\~589, 55 грн., пеня в сумі 11106,00 грн. Правовідносини між учасниками в даній справі виникли із зобов`язальних правовідносин, зокрема, із угоди про реструктуризацію заборгованості. Розв`язуючи позовні вимоги, суд керується наступним. Згідно зі змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд встановив, що наявність між сторонами боргових зобов`язань підтверджується угодою про реструктаризацію заборгованості від 19.04.2018, підписаною сторонами, фінансовими вимогами позивача про сплату боргу, направленими на адресу відповідача (а.с.9-18). За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); за ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Утім, з боку боржника було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). За ст. 13 ЦПК України (ч. 1) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На переконання суду позивач виконав обов`язок доказування, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76 81 ЦПК України. Оскільки іншого не доведено, суд дійшов висновку, що станом на 08.10.2018 (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) відповідач в порушення ст.ст. 526, 530 ЦК України\~відступив від умов зобов`язання за угодою від 19.04.2018 в частині обов`язку повернення суми заборгованості на зазначених в цій угоді умовах та в порядку, у зв`язку з чим він (тобто відповідач) прострочив виконання згідно\~ст. 612 цього Кодексу\~щодо повернення заборгованості позивачу. Ухвалюючи у даній справі рішення, суд також керується тим, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки, Конвенція та практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права на виконання ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" поняття «власність» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тлумачиться дуже широко, адже воно охоплює цілу низку інтересів економічного характеру та, згідно з рішеннями Суду визнавалося таким, що підпадає під захист статті 1 Першого протоколу рухоме і нерухоме майно, матеріальні та нематеріальні блага, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням арбітражу, право на пенсію, право землевласника на оренду плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, право займатися професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Отже, зважаючи на наведене, у тому числі на широкий зміст статті 1 Першого протоколу, порушене право власності позивача підлягає захисту та поновленню у зазначеній в цьому рішенні спосіб (ст. 16 ЦК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати відносяться на рахунок відповідача, який винний на користь позивача відшкодування сплаченого позивачем судового збору. \~

Outcome: approved