Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні . Відповідач не приймає участь у вихованні дитини, не провідує її , не цікавиться станом здоров'я, морально та матеріально не підтримує її Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.02.2016 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. Просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради не заперечував проти позовних вимог позивача, вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до свідоцтва про народження дитини відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки про неотримання аліментів № 111 від 05.09.2016 , виданої Зарічним відділом державної виконавчої служби м.Суми ГТУЮ у Сумській області, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.01.2016 року по 31.08.2016 року , згідно з виконавчим листом № 592/12021/15-ц від 15.02..2016 року , виданого Ковпаківським районним судом м.Суми про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 480,00 грн.. щомісячно, починаючи стягнення 24.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради № 570/27.01-21 від 29.03.2017 року - [PERSON], [INFO], можливо позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 53). Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, в судовому засіданні підтвердив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тому необхідно позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO].

Outcome: approved