Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивачі, звернулись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю у якому просять суд визнати за ними у рівними частках право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що з 1969 року позивачі проживають у будинку [ADDRESS] , сплачують комунальні послуги, добросовісно, відкрито та безперервно володіють житловим будинком і, відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набули право власності на цей будинок. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] - адвокат Жовніренко І.В. у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача - Шеремет О.В., у судовому засіданні, просила розглянути справу на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сорін, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 03 лютого 1969 року [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою. 24.09.1971 року його дружина - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає за вказаною адресою. На сьогоднішній день [PERSON] разом із дружиною продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. Позивачі постійно сплачують комунальні послуги за цією адресою. Згідно технічного паспорта на житловий будинок власником будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] є ПАТ «Трест «Запоріжалюмінбуд». 17.03.2016 року, голова правління ПАТ «Трест «Запоріжалюмінбуд» надав дозвіл на приватизацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак приватизувати дане приміщення позивачі не мають можливості, оскільки приватизація будинку може бути проведена тільки після передачі цього будинку до комунальної власності міста. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.12.2018 року за №11031120042009725 внесено запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи ПАТ «Трест «Запоріжалюмінбуд» в результаті реорганізації. Юридичною особою, що є правонаступником ПАТ «Трест «Запоріжалюмінбуд» є юридична особа ТОВ «Трест «Запоріжалюмінбуд». Згідно відповіді ТОВ «Трест «Запоріжалюмінбуд» від 01.03.2019 року за вих. № 3 житловий будинок [ADDRESS] не перебуває на балансі ТОВ «Трест «Запоріжалюмінбуд». Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ТІК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, слід враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Отже, за адресою [ADDRESS] , проживають [PERSON] з лютого 1969 року та [PERSON] з вересня 1971 року, фактично з цього часу позивачі володіють цим житловим будинком, сплачують комунальні послуги, добросовісно, відкрито та безперервно володіють житловим будинком і, відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набули право власності на цей будинок. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved