Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO]. в с. Хутори Кривошиїнецькі Хмільницького району Вінницької області помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається, зокрема, із земельної ділянки площею 1.8148 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], він звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності батька. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.01.2005 року виданого Лознянською сільською радою Хмільницького району, [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1.8148 га, призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого на підставі рішення Хмільницької районної державної адміністрації від 15.05.2002р. №123. Вказану спадщину позивач прийняв в порядку, передбачену ст. 1268 ЦК України, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 766 від 23.12.2016 р. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити своє право на земельну ділянку в нотаріальному порядку, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно, що доводиться оголошенням у виданні "Життєві обрії" від 03.03.2017р.. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність спадкодавцеві земельної ділянки згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 16.10.2003 року, підтверджується копією цього акта. Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як уже зазначалося судом до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця на земельну ділянку не припинилося після його смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved