Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В позовних вимогах позивач зазначає що 20 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке в свою чергу відступило право вимоги за іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №2626/0607/88-013, за умовами якого остання отримала кредит у 56 000,00 дол. США на строк з 20 червня 2007 року по 19 червня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,8 % річних. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором 20 червня 2007 року між Відповідачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір №2626/0607/88-013-Z-1 посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]. За умовами вказаного Договору іпотеки в іпотеку Відповідачу передана двокімнатна квартира [ADDRESS] і забезпечує виконання в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитами. Іпотечна квартира належить Позивачу на праві власності на підставі договору обміну, зареєстрованого в Обухівському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 26 червня 1997 року за реєстровим № 2809/5. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.02.2014 року визнано недійсним іпотечний договір № 2626/0607/88-013-Z-1 від 20 червня 2007 року укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], предметом якого є двокімнатна квартира [ADDRESS]. А тому позивач просить Зняти заборону відчуження з квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності, накладену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] на підставі посвідченого нею та укладеного між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] іпотечного договору №2626/0607/88-013-Z-1 від 20 червня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №2919. Вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна [ADDRESS] з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №5170542 від 20.06.2007 року. Вилучити запис про іпотеку, внесений до Державного реєстру іпотек нерухомого майна на підставі посвідчення приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] іпотечного договору №2626/0607/88-013-Z-1 від 20 червня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за №2918. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився причин неявки суду не повідомив. Треті особи до судового засідання не з'явилися причин неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь у справі суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що що 20 червня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке в свою чергу відступило право вимоги за іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №2626/0607/88-013, за умовами якого остання отримала кредит у 56 000,00 дол. США на строк з 20 червня 2007 року по 19 червня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,8 % річних. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 20 червня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір №2626/0607/88-013-Z-1 посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]. Іпотечна квартира належить Позивачу на праві власності на підставі договору обміну, зареєстрованого в Обухівському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 26 червня 1997 року за реєстровим № 2809/5. Судом встановлено, що станом на 20.06.2007 року, тобто на момент укладення спірного договору іпотеки, у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований неповнолітній син Позивача [PERSON] [INFO]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.02.2014 року визнано недійсним іпотечний договір № 2626/0607/88-013-Z-1 від 20 червня 2007 року укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], предметом якого є двокімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, видавати письмові зобов'язання від імені дитини, відмовлятися від майнових прав дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Із наведеного вище вбачається, що дозвіл органу опіки та піклування необхідний у випадку, коли батьки (або особи які їх заміняють) вважають за необхідне розпорядитися нерухомим майном, яке повністю або частково належить неповнолітній дитини або яким дитина має право користуватися. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 10, 15, 60, 61, 79, 88, 179, 213, ЦПК України, ст. 17, 18 Закону України "Про іпотеку"суд, -

Outcome: approved