Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду в інтересах дітей з позовом про позбавлення батьківських прав, так як відповідач не приймає у часті в утриманні та вихованні дитини, просила суд позбавити [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: с. Минівка, Полтавський район, Полтавська область батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Від представника третьої особи до суду надійшла заяви про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Розглянувши подані заяви, враховуючи неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідач, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27.07.2011 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили - 07.08.2011р. Із матеріалів позову також вбачається, що після розірвання шлюбу із відповідачем, [PERSON] 27 липня 2011 року, - позивач [PERSON], разом із своїм сином [PERSON], [INFO], проживаю за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено, відповідач життям дитини не цікавився, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та останній раз спілкувався з дитиною у 2013 році. Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 01.09.2018 року заборгованість по сплаті аліментів на утриманні дитини: [PERSON] у відповідача складає 36 600,00 грн. Згідно довідки Полтавської загальноосвітньої школи №5 І - III ступенів Полтавської міської ради Полтавської області від 13.09.2018 року, встановлено, що батько, [PERSON] школу і батьківськи збори не відвідував жодного разу. З питань виховання та навчання дитини ні з вчителями, ні з адміністрацією школи не зв'язувався. Справами дитини у школі не цікавився. Відповідно ст. 150 СК України на батьків покладається обов'язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Згідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п. 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Отже, суд вважає, що подані позивачем докази по справі свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання своїх дітей. Згідно із п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року (зі змінами та доповненнями) "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини " , якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення їх батьківських прав. Згідно висновку органу опіки і піклування Київської районної в м. Полтаві ради (а.с. 19-20), встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов в частині позбавлення батьківських прав, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 164 СК України, оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, що доведено позивачем на підставі ст. 81 ЦПК України наявними доказами у справі. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволення, що ж стосується позовних вимоги про стягнення аліментів то в цій частині позову слід відмовити, так як із відповідача на користь дітей за рішенням суду вже стягуються аліменти.

Outcome: approved