Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.01.2009 року по 16.02.2015 рік. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що на даний час [PERSON] відбуває покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2010 року у Херсонській виправній колонії № 61, він там не працевлаштований та заробітна плата не нараховується. З даного вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, так не бере участі у вихованні дитини. Зазначає, що відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що подав завірену начальником Харківської виправної колонії №61 до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м.Луцьку». Просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову та заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дитини, так як відбуває покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2010 року у Херсонській виправній колонії № 61, [PERSON] не працевлаштований, заробітна плата не нараховується. Даний факт підтверджено довідкою начальника даної колонії (а.с.7). Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 15 жовтня 2015 року, випливає, що з січня 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] разом не проживали, спільного господарства не вели, проте підтримували зв'язок. Протягом п'яти років позивач відвідувала свого чоловіка в місцях позбавлення волі. Проте, з січня 2015 року стосунки між ними погіршились. Відповідач перестав цікавитись дочкою, з позивачкою поводився зухвало та нахабно. Крім того, як зазначено у висновку відповідно до інформації з днз № 6, який відвідує малолітня [PERSON], її батько - відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виховання та утримання своєї дочки [PERSON], матеріальної допомоги не надавав, не відвідував дошкільний навчальний заклад, жодного разу не телефонував до доньки. На даний час, відповідач засуджений та відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Виходячи з викладеного, вважає що позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої [PERSON], [INFO], є доцільним та в інтересах малолітньої дитини (а.с. 26). Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved