Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, який в подальшому був уточнений, про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги у зв»язку зі звільненням з роботи згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 24.01.2000 року працювала у санаторії-профілакторії «Бадьорість» ІФНТУНГ на посаді сестри-господині. Згідно з наказом головного лікаря санаторію-профілакторію від 25.03.2015 року звільнена з 25.03.2015 року з займаної посади у зв»язку із ліквідацією санаторію-профілакторію «Бадьорість» ІФНТУНГ відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. В порушенні вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України позивачу не були виплачені суми при звільненні. За інформацією [PERSON] національного технічного університету нафти і газу щодо належних їй виплат, то штатний розпис ІФНТУНГ не містив таких посад та згідно з Порядком часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 року №16 оплата праці здійснювалась за рахунок коштів Фонду, тому не має підстав для їх виплат. За інформацією виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду з тимчасової втрати працездатності щодо належних їй виплат, у зв»язку із прийняттям та набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов»язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» з 1 січня 2015 року визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідно до якого здійснювалось часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв. Просила стягнути з [PERSON] національного технічного університету нафти і газу вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку- 1164,84 гривень, нараховану але не виплачену заробітну плату за період з 21.01.2015 року по 25.03.2015 року- 1657,32 гривень, компенсацію за невикористану відпустку- 78,74 гривень, а всього стягнути 2900,90 гривень. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача - [PERSON] національного технічного університету нафти і газу у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що Порядок часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 16 від 25.02.2009 року, є чинним, а тому виплату заробітної плати працівникам санаторію-профілакторію повинна проводити виконавча дирекція [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Представник відповідача виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що між позивачем та ВД ОВФ не має жодних правовідносин та зобов»язань. Протягом 2014 року на підставі укладеного договору про часткове фінансування санаторію-профілакторію «Бадьорість» за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №2-СП від 08.01.2014 року ними здійснювалося часткове фінансування санаторію-профілакторію, який є відокремленим структурним підрозділом ІФНТУНГ. На 2015 рік такий договір не укладався, тому і зобов»язання щодо часткового фінансування СП «Бадьорість» на 2015 рік не виникало. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] з 24.01.2000 року працювала у санаторії-профілакторії «Бадьорість» [PERSON] національного технічного університету нафти і газу на посаді сестри господині. Згідно з наказом головного лікаря санаторію-профілакторію від 25.03.2015 року позивачка звільнена з 25.03.2015 року з займаної посади у зв»язку із ліквідацією санаторію-профілакторію «Бадьорість» ІФНТУНГ відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.3). Згідно довідки санаторію-профілакторію «Бадьорість» ІФНТУНГ відповідно до наказу головного лікаря санаторію-профілакторію «Бадьорість» від 21.01.2015 року № 4 працівникам з 21.01.2015 року до 25.03.2015 року проводилося нарахування заробітної плати в розмірі 2/3 від посадового окладу, як простій не з вини працівника. Середньомісячна заробітна плата позивачки складала 1164,84 гривень, відповідно до ст. 44 КЗпП України останній належить до виплати вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку; за період з 21.01.2015 року по 25.03.2015 року нарахована заробітна плата 1657,32 гривень, компенсація за невикористану відпустку- 78,74 гривень, а всього належна до виплати сума складає 2900, 90 гривень (а.с.41). Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.44 КзпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. На даний час санаторій-профілакторій «Бадьорість» ІФНТУНГ ліквідовано, також втратив чинність Закон України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідно до якого здійснювалось часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, тобто з 01.01.2015 року часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду не передбачено, тому виплати, належні позивачці, у сумі 2900,90 гривень слід стягнути з [PERSON] національного технічного університету нафти і газу . Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] національного технічного університету нафти і газу щодо стягнення належної до виплати позивачу суми з Виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, оскільки Порядок визначає умови часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до\~Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", яким з 01.01.2015 року часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок Фонду не передбачено. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] національного технічного університету нафти і газу також слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 44,47, 116 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved