Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту на користь позивача щодо земельної ділянки [PERSON], розташованої за адресою: м. Миколаїв, вулиця Херсонське шосе, 45/1 для обслуговування житлового будинку № 45 по вулиці Херсонське шосе в місті Миколаєва. Посилаючись на те, що земельна ділянка, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.01.2016 року, межує з земельною ділянкою відповідача. На межі земельних ділянок побудований житловий будинок, який належить позивачу на праві власності. Відповідач не дотримується вимог добросусідства та не дає можливості обслуговувати свій будинок, чинить різні перешкоди. Вирішити спір в позасудовому засіданні не надається можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Земельна ділянка загальною площею 0,0267 га № 45 з господарськими будівлями та спорудами, розташована за адресою: місто Миколаїв, вулиця Херсонське шосе належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 122. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 42,3 кв. м., житловою площею 40,3 кв. м. № 45 по вулиці Херсонське шосе в місті Миколаєві належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 28.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 123. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 09.07.2018 року, відповідно до якого [PERSON] належить житловий будинок 45 по вулиці Херсонське шосе в місті Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та декларації про готовність обєкта до експлуатації серії МК 141181661461 від 15.06.2018 року виданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради. Нерухоме майно, комплекс авто мийки та приміщення ветеринарних послуг, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45/1 належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.06.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 17.06.2014 року. Земельна ділянка площею 0,0623 га, розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45/1 належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 921238, виданого Управлінням держкомзему у місті [PERSON] від 15.08.2012 року. Стаття 41 Конституції України\~закріпила непорушність права приватної власності громадян. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Відповідно до ч. 1\~ст. 153 Земельного кодексу України\~власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог\~ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, яке здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Згідно ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Відповідно до\~ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Отже, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною (сусідньою) земельною ділянкою з метою усунення недоліків власної ділянки. Відповідно до вимог\~ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом. Відповідно до положень\~ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до\~ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Як розяснено в п. 222\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, з наступними змінами від 19 березня 2010 року № 2, вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного обєкта і не залежить від власників цих обєктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша\~статті 401 ЦК, частина перша\~статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті\~401, пункт 6 частини першої статті\~406 ЦК). Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Згідно висновку № 125-055 судової земельно-технічної експертизи від 14.08.2017 року, житловий будинок літ. «А-1» з виконаною реконструкцією за рахунок приєднаної будівлі літ. «Е» літня кухня без збільшення розмірів забудов, розташований на земельній ділянці № 45 безпосередньо по границі суміжного землекористування з домоволодінням № 45/1; нежитловий будинок літ. «А-2» нової забудови 2014 року на місті частини житлового будинку старої забудови, розташований на земельній ділянці № 45/ вздовж границі суміжного землекористування з домоволодінням № з відступом від границі від 0,5 м. до 0,95 м., а саме: в фасадній частині від лівого нижнього кута житлового будинку безпосередньо по фасадній границі 0,95 м., в місті лівого верхнього кута 1,0 м. довжиною 8,89 м., поворот вправо довжиною 3,5 м. з відступом 0,8 м., поворот вверх вздовж зовнішньої стіни довжиною 6,6 м. з відступом 0,5 м., далі вверх вздовж зовнішньої стіни житлового будинку літ «А-2» довжиною -14,39 м., з відступом 0,8 0,73 м., а також вздовж стіни довжиною 6,88 м., з відступом 0,73-0,78 м. Дане розташування будови нежитлового будинку літ. «А-2» від межі сумісного землекористування виконане з порушенням вимог п. 3.25* ДБН 360-92 «Градобудівництво. Планування і забудова міських і сільських поселень». На підставі вищевикладеного, виділ земельної ділянки для устрою сервітуту на земельну ділянку № 45/1 по вулиці Херсонське шосе в місті Миколаєві для обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку № 45 по вулиці Херсонське шосе в місті Миколаєві з самостійним входом з внутрішньо дворової земельної ділянки № 45 шириною 1,0 м. можливо. Вхід на земельну ділянку з боку вулиці Херсонське шосе через металеві ворота шириною 4,0 м., між лівою зовнішньою стіною нежитлового будинку літ. «А-2» та існуючою внутрішньою огорожею в фасадній частині є відстань 1,0 м., що позволяє виконати облаштування входу з обладнанням хвіртки на земельну ділянку між зовнішніми стінами житлового будинку домоволодіння № 45 та нежитловою будівлею № 45/1 по вулиці Херсонське шосе для встановлення земельного сервітуту, який буде проходити: в фасадній частині від лівого нижнього кута нежитлового будинку літ. «А-2» безпосередньо по фасадній границі 0,95 м. в місті лівого верхнього кута 1,0 м., довжиною 8,89 м., поворот вправо довжиною 3,5 м., з відступом 0,8 м., поворот вверх вздовж зовнішньої стіни довжиною 6,6 м. з відступом 0,5 м. далі вверх вздовж зовнішньої стіни нежитлового будинку літ. «А-2» довжиною 14,39 м. з відступом 0,8 -0,73 м. в серединній частині 0,6 м. , а також вздовж стіни довжиною 6,88 м. з відступом 0,73-0,78 м. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, відповідно до якого просить суд зобовязати [PERSON] знести самочинно реконструйований будинок № 45 по вулиці Херсонське шосе в місті Миколаєві. Посилаючись на те, що [PERSON] в 2016 році почав будівництво не отримавши на це будь-якого дозволу та з порушенням існуючих будівельних, санітарних, пожарних норм щодо освітлення, необхідної відстані між будинками. [PERSON] були змінені геометричні розміри будинку та почав надбудову мансардного поверху, чим перекрив доступ світла в вікна, що розташовані на другому поверсі її будівлі. Відстань між її будівлею та будинком [PERSON] складає приблизно, 80 см., а в деяких місцях 10 см., а отже дане будівництво порушує її права. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно зі\~ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт)\~об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. До того ж, зазначеним законом визначено, що фізичні і юридичні особи зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом об'єкта архітектури. Відповідно до\~ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і\~\~будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами\~\~архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої\~\~проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені\~статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі. Відповідно до п. 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Також, згідно з п.1.4.6. зазначених правил власник, що припустив самовільне перепланування чи переобладнання житлового приміщення зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. 04 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області з заявою про здійснення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45. 17 серпня 2018 року під час позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил [PERSON] щодо реконструкції житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області [PERSON] встановлено, що будівельні роботи з «Реконструкції житлового будинку» за вищевказаною адресою виконуються забудовником без відповідних документів, які надають право на їх виконання, що є порушенням ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та складено відповідний акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.08.2016 року (а.с. 76). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.08.2016 року, виявлено порушення ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: будівельні роботи з «Реконструкції житлового будинку» за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45 виконуються без реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт на обєкті ІІ категорії складності. Згідно припису № 276 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 17.08.2016 року, з метою усунення виявлених порушень до 19.09.2016 року [PERSON] необхідно негайно зупинити виконання будівельних робіт з будівництва «Реконструкції житлового будинку» за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45 та оформити документи, які дають право виконувати будівельні роботи з «Реконструкції житлового будинку» за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45. Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5950,00 грн.. Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 01.09.2016 року, вимоги п. 1 припису Управління від 17.08.2016 року № 276 [PERSON] не виконано, що є порушенням абз. 3 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553. У звязку з невиконанням [PERSON] вимог п. 1 припису Управління від 17.08.2016 року № 276 про зупинення підготовчих та будівельних робіт , які не відповідають вимогам законодавства та не зупинення будівництва, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 01.09.2016 року (а.с. 85). Згідно припису № 292 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 01.09.2016 року, з метою усунення виявлених порушень [PERSON] необхідно негайно зупинити виконання будівельних робіт з будівництва «Реконструкції житлового будинку» за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське шосе, 45 (а.с. 86). Відповідно до постанови № 220 по справі про адміністративне правопорушення від 15.09.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. (а.с. 87). За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог \~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу. За змістом ч. 1ст.\~103\~ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч. 7 ст.376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, положення ч. 7 ст.\~376\~ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, яка відповідно до положень статті 360-7ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 376 Цивільного кодексу України\~житловий будинок будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництво якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або істотними порушеннями будівельних норм і правил. За положеннями ч. ч. 2, 3\~ст. 152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а відповідно до\~ст. 212 Земельного кодексу України, приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до\~ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. [PERSON] було здійснено реконструкцію житлового будинку та право власності на нього зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що підтверджується Витягом з Реєстру Держбудінспекції України та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також будинок розташований на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить [PERSON]. Таким чином, суд вважає зустрічний позов [PERSON] безпідставним, права позивача за зустрічним позовом не порушені тому вимоги задоволенню не підлягають. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved