Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що працює у ДП «Ренійський морський торгівельний порт» на посаді докера - механізатора комплексної бригади на наватажувально - розвантажувальних роботах четвертого класу. За період роботи з січня 2020 року по липень 2020 року у відповідача виникла заборгованість із заробітної плати перед позивачем, яка складає 27 599 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 85 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій також просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі. Надав заяву про визнання позову та довідку відповідно до якої розрахунок заборгованості із заробітної плати позивачу складає 27 599 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 85 коп. Просив розглянути справу без участі представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивач працює у ДП «Ренійський морський торгівельний порт» на посаді докера - механізатора комплексної бригади на наватажувально - розвантажувальних роботах четвертого класу. За період роботи з січня 2020 року по липень 2020 року у відповідача виникла заборгованість із заробітної плати перед позивачем, яка складає 27 599 (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 85 коп. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Статтею 94 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, які не сплачені позивачем при зверненні до суду у зв`язку з звільненням позивача від їх оплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved