Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивачка 12.12.2017 року звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що батько дитини з жовтня 2015 року ніякої уваги їй не приділяє, матеріально не допомагає, не цікавиться її здоров»ям, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, тобто свої батьківські обов'язки не виконує. На підставі викладеного просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини. В судове засідання позивачка не з»явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 27). Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 26). Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5) сторони є батьками [PERSON]. Відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своїх дітей, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Висновок суду підтверджується наступними доказами. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 14.06.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Як встановлено у судовому засіданні діти проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] (а.с. 25). Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Таким чином, після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved