Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 14 грудня 1991 року, у відділі РАЦС Новоукраїнського райвиконкому Кіровоградської області, актовий запис №203. Від шлюбу мають\~ повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки з причин виникнення побутових сварок. Подальше проживання однією сімєю неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Судові витрати по справі залишити за ним. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище "Максименко". Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-ОЛ №302386, виданого 14 грудня 1991 року, відділом РАЦС Новоукраїнського райвиконкому Кіровоградської області, між [PERSON] та [PERSON], 14 грудня 1991 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №203. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінено на «Максименко» (а.с. 4). Шлюб укладено сторонами вперше. Від шлюбу сторони по справі мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо. Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, оскільки вони мають несумісні погляди на життя, що стало причиною побутових сварок в сімї. Подальше збереження шлюбу не можливе. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими.\~\~\~\~\~\~\~ Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач виявила бажання, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Максименко». Понесені судові витрати по справі в розмірі 768 грн. 40 коп. залишити за позивачем, який не ставить питання про їх компенсацію.

Outcome: approved