Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що договір міни №115 від 13.06.1995 року за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на Херсонській товарній біржі «Ізумруд ЮГ», зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації в книзі №2 за реєстровим №103 від 15.06.1995 року. Ухвалою від 24.04.2019 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. 29.07.2019 року ухвалою залучено у якості третьої особи Товарну біржу «Ізумруд-Юг». В судове засідання позивач по справі не з`явилась, надала до суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву якою проти задоволення позову не заперечувала, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач, належно повідомлений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив. Представник третьої особи до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що укладено договір міни №115 від 13.06.1995 року за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на Херсонській товарній біржі «Ізумруд ЮГ», зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації в книзі №2 за реєстровим №103 від 15.06.1995 року. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що під час укладення договору міни №115 від 13.06.1995 року за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на Херсонській товарній біржі «Ізумруд ЮГ», зареєстрований в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації в книзі №2 за реєстровим №103 від 15.06.1995 року сторонами виконано всі необхідні умови в повному обсязі. Відповідно до вимогст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню.

Outcome: approved