Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та на її утримання. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від яких мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зверталась до відповідача з проханням матеріально утримувати дитину, але відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти. Аліментів відповідач нікому не сплачує. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений судом належним чином, до канцелярії суду подав письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновків, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Відповідно ст. ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що[PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від даного шлюбу, сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно довідки виданої Великоснітинським старостинським округом від 26.11.2020, встановлено, що [PERSON] , 1998 р.н., зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач працює ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство Київський обласний хлібопекарський комплекс», добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча зобов`язаний це робити. При цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, сторони не надали суду доказів укладання між собою відповідного договору про сплату аліментів на дітей, у зв`язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений показник з урахуванням його безпосереднього відношення до прожиткового мінімуму, може змінюватися в залежності від змін у чинному законодавстві, тому, на думку суду, визначення розміру аліментів саме у частці від заробітку, є доцільним та таким, що унеможливить в майбутньому порушення прав та інтересів дитини сторін. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому, враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved