Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 1,6115 га. та 0,6208 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER], які належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 10 січня 2003 року мотивуючи тим, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті матері, і звернувся до Овруцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що на земельні ділянки немає оригіналів державних актів на землю, є лише архівні копії. Сторони в підготовче засідання не з'явились, але надіслали заяви з проханням засіданні проводити у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.08.2018 року (а.с.9). На день смерті [PERSON], відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 1,6115 га. та 0,6208 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER], що належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих 10 січня 2003 року (а.с.14-15). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, після померлої [INFO] року матері [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Овруцькою міською радою від 13.11.2018 року за №1370. Позивач є дочкою [PERSON] і являється спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.10), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.12), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Кулініч Я.В., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2018 року №4495/02-31 вбачається, що нотаріальна дія з видачі [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON], на земельні ділянки, не може бути вчинено у зв»язку з тим, що на земельні ділянки немає оригіналів державних актів на землю, є лише архівні копії (а.с.5). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.11.2018 року за номером 145595007 та номер 145594044 на земельні ділянки кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER] права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані (а.с.16-19). З повідомлення завідувачки Овруцької ДНК від 09.01.2019 року за №28/02-14 вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до ДНК не зверталися. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельні ділянки, оригінали державних актів на які відсутні. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки, на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved