Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

позивач звернувся до суду, з вказаним позовом до відповідача, просить суд в рахунок погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором № 0000311/2-2007К від 18.04.2007 року в розмірі 21 214,61 доларів США, звернути стягнення на належний Відповідачу автомобіль марки Lexus, модель LS 460, тип - легковий седан, номер шасі (кузова, рами)-[NUMBER], колір - чорний, рік випуску - 2007, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 14.04.2007 року, шляхом його продажу Позивачем та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Початкову ціну продажу у разі реалізації автомобілю на публічних торгах у порядку виконавчого провадження встановити на рівні цін не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також суму судового збору в розмірі 2743,22 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.04.2007 р. між Сторонами укладено Кредитний договір № 0000311/2--2007К, далі Договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 80 000,00 дол. США, на придбання автомобілю Lexus, модель LS 460 з терміном погашення кредиту до 17.04.2008 року під 14% річних за користування кредитом. Позичальник, в свою чергу, зобов'язується здійснювати погашення кредиту, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та комісії банку відповідно до тарифів в строки і в сумах, згідно з умовами Кредитного договору. 18.04.2007 року на умовах зазначеного Кредитного договору Позивачем надані Відповідачу готівкові грошові кошти у сумі 80000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Сторонами 18.04.2007 року було укладено Договір застави автомобіля № 0001/15-2007, відповідно до якого Відповідач передав у заставу Банку автомобіль марки Lexus, модель LS 460, реєстраційний номер [NUMBER], що належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Термін кінцевого погашення кредиту Сторонами неодноразово переносився шляхом укладення додаткових договорів до Кредитного договору, та остаточно сторони встановили строк дії договору до 28 лютого 2014 року включно. Крім того, сторони неодноразово погоджували зміну процентної ставки за Кредитним договором. Відповідач порушив зобов'язання щодо повного та своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитом та не здійснив погашення боргу в кінці строку дії Кредитного договору, а саме 28.02.2014 року. 21.05.2014 року Банк направив Відповідачу лист-вимогу щодо повернення кредитних коштів. Станом на 09.10.2014 року у відповідача наявна заборгованість в розмірі 21214,61 доларів США, яка підлягає примусовому стягненню за рахунок реалізації заставленого майна Відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, просив розгляд справи провести у його відсутність, та не заперечував проти заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця проживання, вказаними в довідці Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України, разом з цим, повідомлення суду повернулось неврученим з відміткою пошти за закінчення терміну зберігання. Згідно Акту КП УЖГ "Печерськжитло" від 19.03.2015 вручити судову повістку за місцем реєстрації відповідача, неможливо, у зв'язку з тим, що двері в квартирі, де проживає відповідач, ніхто не відкриває. За вказаних обставин, у зв'язку з відсутністю відповідача за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, відповідач в силу ч.3 ст.76, абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим, в судове засідання 28.04.2015 не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направив. За цих обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на письмову заяву представника позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність представника позивача і відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини. 18.04.2007 між Акціонерним банком «Кліринговий Дім», правонаступником якого є Позивач та Відповідачем укладено Кредитний договір № 0000311/2-2007К, далі Договір, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 80000,00 дол. США терміном до 17.04.2008 та з процентною ставкою 14 % річних. В подальшому термін кінцевого погашення кредиту неодноразово переносився шляхом укладення між сторонами додаткових договорів до Кредитного договору, та згідно Додаткового договору № 13 від 30.12.2013 до Кредитного договору сторони встановили строк дії договору до 28 лютого 2014 року включно. Крім того, сторони погоджували зміну процентної ставки за Кредитним договором наступному порядку: з початку дії Кредитного договору - 14% річних; з 20.10.2008 року - 15% річних, відповідно до Додаткового договору № 2 від 20.10.4, року; з 17.07.2010 року - 15,5% річних, відповідно до Додаткового договору № 8 від 15.07. року. 21.05.2014 на адресу відповідача Банком направлено лист-вимогу вих. № 02/02-01/1224 від 20.05.2014 року щодо повернення кредитних коштів, яка останнім залишена без належного реагування. У зв'язку з невиконання відповідачем зобов'язань з повернення кредитних коштів за Кредитним Договором, утворилась заборгованість у сумі 21214,61 доларів США згідно офіційного курсу гривні до долара США 12,930817 станом на 09.10.2014 року становить 274322,17 грн., з яких: -заборгованість по тілу кредиту - 17 010,28 доларів США, що еквівалентно 219956,82 грн.; -заборгованість по процентах за користування кредитом - 1933,51 доларів США, що еквівалентно 25001,86 грн.; -пеня за несвоєчасну сплату кредиту -2115,42 доларів США, що еквівалентно 27354,11 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення процентів - 155,40 доларів США, що еквівалентно 2009,45 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належними і допустимими письмовими доказами, які прийнято до уваги судом: копією Кредитного договору, копіями Додаткових договорів № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13, копією заяви про видачу готівки від 18.04.2007 р. № 2255866/07, копіями листів-вимог від 20.05.2015 № 02/02-01/1224 та від 10.11.2014 № 04-05/2602, розрахунком заборгованості. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов'язання з боку Відповідачів є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.3 ст.549, ч.2 ст.551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.2. Кредитного договору, за прострочення погашення кредиту, в тому числі кінцевого погашення кредиту або дострокового кінцевого погашення кредиту, на умовах встановлених цим договором, та/або процентів, в тому числі у випадку дострокової сплати процентів, а також належних до сплати комісій, Позичальник сплачує Банку неустойку з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, від простроченої суми за кожний день прострочення. Оскільки Відповідач у встановленому Кредитним договором порядку та строки, кредит та нараховані за користування ним проценти в добровільному порядку не сплачує, наявна у нього заборгованість підлягає стягненню примусово, з урахуванням нарахованої позивачем пені. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Сторонами 18.04.2007 року було укладено Договір застави автомобіля № 0001/15-2007, відповідно до умов якого Відповідач передав у заставу Банку автомобіль марки Lexus, модель LS 460, тип - легковий седан, номер шасі (кузова, рами)-[NUMBER], колір - чорний, рік випуску - 2007, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в місті Києві 14.04.2007 року, що належить Відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Державну реєстрацію обтяження Предмету застави проведено 24.04.2007 року, що підтверджується витягом з ДРОРМ № 12235396 від 24.04.2007 року. За умовами вказаного договору, цей Договір забезпечує виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 0000311/2-2007К (та або змін, доповнень, додаткових угод, які будуть укладені між сторонами в майбутньому і які будуть невід'ємною частиною зобов'язання) по поверненню кредиту, наданого на придбання предмету застави із сплатою процентів за його користуванням в строки і в сумах, встановлених основним зобов'язанням, а також сплаті можливих пені та штрафів, що передбачені основним зобов'язанням, а також відшкодуванню збитків, завданих заставодержателю порушенням основного зобов'язання, необхідних витрат на утримання переданого в заставу майна, неодержаних заставодержателем доходів внаслідок невиконання чи неналежного виконання основного зобов'язання, а також витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет застави. Пунктом 14 вказаного договору передбачено, що в разі невиконання заставодавцем основного зобов'язання заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та за його рахунок задовольнити свою вимогу. Статтями 589 та 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання у встановлений строк, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з встановлених судом обставин, суд вважає, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню, з огляду на положення ст. 19 Закону України «Про заставу», згідно якої передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно умов Договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Крім того, відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави в тому числі із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, з урахуванням викладеного, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Пунктом 2 Договору застави встановлено, що предмет застави є спільною сумісною власністю подружжя заставодавця із дружиною [PERSON], і якою надана письмова нотаріально посвідчена заява-згода на укладення заставодавцем цього договору. Таким чином, дружина Відповідача ознайомлена з можливими наслідками невиконання Відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 2743,22 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved