Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 24.01.2017 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 31105», д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись на 53 км автодороги Київ-Одеса, в стані алкогольного сп`яніння, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував дорожньо-транспортної обстановки, а саме несприятливі погодні умови, не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого, втратив керування транспортним засобом та допустив виїзд на розділювальну смугу та зустрічну проїзну частину, де зіткнувся із транспортним засобом «ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ЗАЗ 110307 [PERSON] , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, водій [PERSON] та інший пасажир [PERSON] померли у Васильківській ЦРЛ. Відповідно до вироку Васильківського міськрайонного\~ суду Київської області від 03.07.2018 року, [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.\~ Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та із заявою про виплату страхового відшкодування. Враховуючи положення ст. 26-1, п. 27.4 ст. 27 та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», витрати на поховання склали 8 625,00 грн., майнова шкода склала 23 875,00 грн., моральна шкода 115 200,00 грн., а загалом розмір регламентної виплати склав 147 700,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 147 700,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою від 18.05.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням\~ (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 24 січня 2017 року близько 07 години ранку військовослужбовець в/частині [NUMBER] обвинувачений [PERSON] , прямуючи із постійного місця проживання в м.Біла Церква до місця несення військової частині в м.Василькові, в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин», перебував в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 31105», державний № [NUMBER] , та рухаючись на «53 км» автодороги «Київ-Одеса» на території Васильківського району Київської області поза межами населеного пункту, в напрямку м.Києва, в супереч вимог п.2.3 «б» ПДР України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися цим засобом у дорозі», не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення п.12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не урахував дорожню обстановку, а саме несприятливі погодні умови (місцями наявність ожеледиці), не обрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого, втратив керування транспортним засобом та допустив виїзд на розділювальну смугу та зустрічну проїзну частину, де зіткнувся із автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події, водій [PERSON] та інший пасажир [PERSON] померли у Васильківській ЦРЛ. Данні обставини встановлені та підтверджуються вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2018 року (справа №362/2207/17, 1-кп/362/65/18). Так, вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2018\~ [PERSON] визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України і призначено йому покарання у вигляді 6 (шести) років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. Цивільний позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування заподіяної майнової шкоди 45044,82 грн., моральної шкоди 250 000 грн., а всього 295 044,82 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді кримінальної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" врегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. На час ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пп. а) п.41.1.ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За змістом п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно п.п.27.1, 27.2, 27.4, 27.5 ст.27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. За змістом ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог п.п. 38.2.1. п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу. Крім того, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, яка покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Судом також встановлено, що дружина померлого [PERSON] [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідними заявами про отримання відшкодування шкоди (а.с.9,17). Наказом №4596 від 29.05.2017 МТСБУ здійснила регламентну виплату потерпілій в розмірі 8 625,00 грн., в якості відшкодування витрат на поховання, що підтверджується платіжним дорученням №4596рв від 29.05.2017 (а.с.26). Також на підставі наказу №1105 від 30.01.2020 МТСБУ здійснило регламентну виплату [PERSON] в розмірі 115 200,00 грн. в якості відшкодування витрат, у зв`язку із втратою годувальника, що підтверджується платіжним дорученням №850039 від 30.01.2020 (а.с.24). В подальшому, наказом №1474 від 07.02.2020 року МТСБУ здійснило регламентну виплату в розмірі 23 875,00 грн. в якості відшкодування витрат на поховання, що підтверджується платіжним дорученням №989918 від 13.02.2020 (а.с.26). Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ виплачених у зв`язку із смертю [PERSON] в результаті ДТП, яка мала місце 24.01.2017, склав 147 700,00 грн. Вироком суду встановлено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними. Крім того, правове значення для відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, за даних обставин, має беззаперечний факт виплати МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача МТСБУ, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. А тому, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, Закону України Про страхування, Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved