Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом та просять усунути перешкоди у користуванні власністю, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Івана Сірка, 51/2, оскільки відповідач не мешкає за вказаною адресою вже понад один рік, особистих його речей в квартирі немає, за комунальні послуги не сплачує. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, кожен окремо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду (а.с.38-40). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав. Третя особа виконавчий комітет Тернівсьбкої районної у місті ради, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, та не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с.31). Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 04 жовтня 2004 року, засвідченого приватним нотаріусом [PERSON], та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 11-13 - копії витягів та договору). Однак у вказаній квартирі, за відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №2787 від 22.03.2018 р., зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 14 - довідка), який, за даними акту про не проживання від 15.02.2018 р., складеного мешканцями квартир № 6,8 та 10 в будинку №51 по вулиці Івана Сірка в м. Кривому Розі та посвідченого майстром ТзОВ «УЮТ-2011» та начальником дільниці 1 ТзОВ «УЮТ-2011» [PERSON], з 20 липня 2013 року не проживає в [INFO] (а.с.10). Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.01.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15 - копія рішення), тобто відповідач є колишнім членом сім'ї позивача, як власника житла. Однак припинення сімейних відносин не впливає на сервітутне право особи, яка його набула, і не припиняє його. Згідно пункту 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша\~статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Аналогічне викладено в ч. 2\~ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач, як колишній член сім'ї власника житла, не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені\~ст. 405 ЦК України, а саме з липня 2013 року, згідно даних акту, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачами не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved