Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилась донька -[PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері малолітня [PERSON] постійно проживає разом із нею (позивачем) та перебуває на її повному утриманні. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться розвитком та станом здоров'я доньки, не дбає про її інтереси. Відповідач жодного разу не бачив своєї дитини та не спілкувався з нею. На підставі викладеного, просить суд позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітньої [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в пресі. Відзив на позов, заява про відкладення розгляду справи на адресу суду від відповідача не надходили. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації до початку судового засідання подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Зі згоди представника позивача, суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом встановлено, що мати дитини [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Органом опіки та піклування при Луцькій райдержадміністрації 03.11.2017 року надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] на підставі того, що батько схильний до бродяжництва, ухиляється від батьківських обовязків, з народження не бере участі у вихованні дитини та не надає будь-якої допомоги на її утримання, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком (а.с.48-49). Про те, що батько дитини [PERSON] не бере участі у її вихованні та навчанні підтверлдується також характеристикою від 17.10.2017 року, виданою Несвічівською сільською радою Луцького району та поясненнями свідків (а.с.54-57). З довідки про склад сім»ї від 07 вересня 2017 року встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом із тіткою [PERSON], з пояснень представника якої встановлено, що вихованням та утриманням дитини займається виключно вона. Також, з характеристики наданої директором ЗОШ-І-ІІ ст. с.Несвіч Луцького району вбачається, що з грудня 2016 року малолітня [PERSON] відвідує даний навчальний заклад. Дитиною опікується тітка [PERSON] Батько малолітньої [PERSON] в шкільному закладі не з»являвся, життям і вихованням дівчинки не цікавився (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та матеріальним утриманням дитини, не цікавиться її фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи. Зазначені обставини об'єктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи та поясненнями, наданими в судовому засіданні представником позивача. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ у до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України установлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням установленого з 01 січня 2018 року Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1860 грн., суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище малолітньої дитини, яка після смерті матері проживає разом із тіткою [PERSON] та приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь малолітньої доньки аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання на підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. (а.с. 26). Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 167, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved