Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цією заявою і вказав, що 11.04.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №R53700234146B на суму 99 000.00 грн. Відповідно до договору, позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Позивач свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання позичальнику кредиту виконав, що підтверджується випискою по рахунку позичальника від 14.03.2012 р. Натомість позичальник [PERSON] не сплатив заборгованість з погашення кредиту в розмірі - 61215,73 грн. та не сплатив у встановлений строк проценти за користування кредитом в сумі 11589,81, відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором. У відповідності до кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банка пеню. але позичальник не сплатив пеню за просточення виконання зобов'язань з повернення кредиту та пеню на несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 11004,23 грн. Це підтверджується кредитним договором та розрахунком заборгованості. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість на загальну суму 90 776,06 грн. В звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 90 776,06 грн., а також судовий збір в сумі 907,77 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але суду надав письмову заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву що позов визнає у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст.174 ЦПК України, а згідно з ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно з положенням ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.614 ЦК України - особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved