Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS], покликаючись на те, що він є власником даної квартири, в якій зареєстровані також відповідачі. Проте відповідачі не проживають у вказаній квартирі з 2001 року, не сплачують комунальні послуги. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідачів належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачами 26 січня 2019 року, а також суд здійснював виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка перебуває у власності позивача, зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується довідками №432 від 22 листопада 2018 року, №267 від 22 травня 2018 року, №31 від 16 серпня 2011 року. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено судом в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які без поважних на те причин, не проживають у спірній квартирі з 2001 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачують, що додатково стверджується актами ЖБК №74 №432 від 22 листопада 2018 року, №105 від 24 квітня 2018 року, №266 від 22 травня 2018 року, довідкою №73 від 16 серпня 2011 року. Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 2001 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачують, догляду за квартирою не здійснюють, квартирою взагалі не цікавляться, а тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідачів слід також солідарно стягнути у дохід держави 704,00 грн. судового збору.

Outcome: approved