Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачі в інтересах яких на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 881 від 30.09.2010 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 29.08.2019 року діє адвокат Застрожнікова Катерина Сергіївна, звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 31.07.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON], [PERSON] , зареєстрований на Мелітопольській міській біржі нерухомості 31.07.1997 року за № 0253/0837, та Комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.07.1997 року за № 1768; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 31.07.1997 року позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали у відповідача [PERSON] , через Мелітопольську міську біржу нерухомості житловий будинок [ADDRESS] , про що був укладений договір купівлі-продажу. 10.11.2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано на Мелітопольській міській товарній біржі (реєстраційний номер 0253/0837) та у встановленому законом порядку через КП «ММБТІ» 31.07.1997 року (реєстраційний номер 1768). В технічному паспорті на домоволодіння КП «ММБТІ» зробило помітку про те, що співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є позивачі із частками по 1/3 на кожного. Крім того, на адвокатський запит, начальником КП «ММБТІ» була надана відповідь від 13.08.2019 року за № 1469, зі змісту якої слідує, що станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року № 0253/0837, посвідчений Мелітопольською біржею нерухомості. Копія відповіді на запит додається до позову. Крім того, як виявилось з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 28.08.2019 року, свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «Мелітопольська міська біржа нерухомості» було визнано недійсним, а відповідно - відновити оригінал договору купівлі-продажу будинку не виявляється можливим. Жодних нових реєстрацій права власності за вказаним житловим будинком не проводились. Однак, коли позивачі вирішили продати вказаний житловий будинок, то виявилось, що вони загубили оригінал правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року. Крім того, коли позивачі звернулись до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г., щоб з`ясувати, як їм отримати дублікат даного договору, то нотаріус їм повідомила, що навіть, маючи на руках оригінал договору, вони не можуть укласти угоду, так, як цей договір посвідчено на біржі нерухомості, а договір мав би бути посвідчений нотаріально. Таким чином, у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу та не відповідністю договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року, посвідченого Мелітопольською міською біржею нерухомості, та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 31.07.1997 року, вимогам чинного законодавства позивачі не мають можливості продати житловий будинок. Тому, позивачі вимушені звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 11.09.2019 року по справі відкрито провадження у загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.10.2019 року підготовче провадження по справі завершене та призначено судовий розгляд на 12.11.2019 року. У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивачів, адвоката Застрожнікової К.С., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили. Через неявку відповідача у судове засідання, враховуючи письмову згоду позивачів на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Третя особа - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольська міська біржа нерухомості» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивачів про слухання справи за їх відсутності та неявки в судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.07.1997 року, між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений Мелітопольською міською біржею нерухомості, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року, реєстраційний № 0253/0837 /а.с.19/. 10.11.2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.17/. Зазначений договір купівлі-продажу у встановленому порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України "Про товарну біржу", не визнавався. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] , було зареєстровано на Мелітопольській міській товарній біржі (реєстраційний номер 0253/0837) та у встановленому законом порядку через КП «ММБТІ» 31.07.1997 року (реєстраційний номер 1768), про що свідчить штамп реєстрації права власності на зворотній стороні копії договору купівлі-продажу /а.с.19 /. Згідно копії технічного паспорту на домоволодіння, у КП «ММБТІ» зроблено помітку про те, що співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є позивачі з частками по 1/3 на кожного, що підтверджується копією технічного паспорту /а.с.10-22/. Згідно інформації, наданої КП «ММБТІ» від 13.08.2019 року за № 1469, станом на 01.01.2013, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року № 0253/0837, посвідчений Мелітопольською біржею нерухомості /а.с.18/. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 28.08.2019 року, свідоцтво про державну реєстрацію ТОВ «Мелітопольська міська біржа нерухомості» було визнано недійсним /а.с.24/. Жодних нових реєстрацій права власності за вказаним житловим будинком не проводились, що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.08.2019 року /а.с.23/. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-XII угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ч.1ст.47 ЦК УРСР). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Ст. 153 ЦК УРСР передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року не передбачав поняття нікчемний правочин. Даний термін з`явився у ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Договір купівлі-продажу житлового будинку від 31.07.1997 року не може бути визнаний нікчемним, оскільки станом на день його укладання не існувало такого поняття. Зазначений договір є оспорюваним і може бути визнаний недійсним при наявності для цього підстав, передбачених ЦК УРСР. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦКза вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, ст.ст. 105,114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК України суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що між продавцями та покупцем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом біржової угоди, в якій зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Будь-яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позивачами повністю виконано умови укладеного договору, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди і захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним. Стаття 392 ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу та невідповідністю договору купівлі-продажу від 31.07.1997 року, посвідченого Мелітопольською міською біржею нерухомості, та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 31.07.1997 року, вимогам чинного законодавства позивачі не мають можливості розпорядитися придбаним житловим будинком. Дослідивши надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що укладаючи спірний договір купівлі-продажу житлового будинку від 31.07.1997 року сторони договору досягли усіх істотних умов договору, угода купівлі-продажу будинку фактично виконана сторонами в повному обсязі, жодна сторона не заявляла вимог про визнання укладеного договору недійсним з підстав недодержання нотаріальної форми договору. За таких обставин позовні вимоги позивачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] , обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved