Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що йому на праві індивідуальної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 17.11.2008 року. Відповідач його колишня дружина. У 2010 році вона за його згодою була зареєстрована у належному йому будинку і він проти цього не заперечував. У січні 2019 року сімейні стосунки з дружиною було припинено і вона від нього пішла, а 02.12.2019 року шлюб між ними розірвано. Позивач зазначає, що з січня 2019 року відповідач мешкає в іншому населеному пункті. У будинку він проживає з сином [PERSON] , 2002 року народження. У позивача виникла необхідність оформити субсидію на будинок, але реєстрація відповідача у будинку позбавляє його цієї можливості, у зв`язку з чим, він звернувся до суду з позовом і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду Донецької області судової влади України, заяву про причину неявки суду не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВМА [NUMBER] від 17.11.2008 року посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є. та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №17302796 від 17.11.2008 року, позивач [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 7-10). Про те, що позивач та відповідач розірвали шлюбу вбачається, з копії рішення Волноваського районного суду Донецької області від 02.12.2019 року (а.с. 12). Із наявної у матеріалах справи довідки №307 від 05.03.2020 року виданої виконкомом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області [PERSON] в тім, що він дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , і має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , колишня дружина - [PERSON] , яка зареєстрована, але не проживає з 10.01.2019 року (а.с. 5). Із наявного у матеріалах справи акту обстеження проживання громадян від 05.03.2020 року складеного депутатом Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області Смертюк В.Г. у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] вбачається, що під час обстеження будинку [ADDRESS] дійсно проживають [PERSON] , [INFO] та його син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 10.01.2019 року про теперішній час (а.с. 6). Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, відповідач втратила право користування житлом в зазначеному будинку, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Реєстрація відповідача в будинку та її фактичне не проживання позбавляє позивача можливості оформити субсидію. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вона не має, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved