Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що їй та її малолітньому сину [PERSON] належить спірна квартира, у якій зареєстрований відповідач, який є її братом та з 2009 року у квартирі не проживає, виїхав до Москви, комунальні послуги не сплачує, витрат по утриманню квартири не несе. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.03.2019 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.03.2019 року задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків, судове засідання відкладено. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам, зазначила, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі з травня 2014 року. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач двоюрідний брат позивача, їй відомо, що відповідач проживає у Росії. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач двоюрідний брат позивача, у квартирі багато років не проживає, у квартирі його речі відсутні. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] Херсоні належить на праві власності позивачеві [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право власності виданого Фондом комунального майна м. Херсона від 21.03.2007 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14135340 від 04.04.2007 р., договором дарування частини квартири від 18.05.2011 р, витягом про державну реєстрацію прав №30047510 від 23.05.2011 р. (арк. справи 10-13). Згідно довідки №17/01 від 17.01.2019 р. виданої ОСББ "Червень", за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 14). Відповідно до акту про непроживання від 17.01.2019 р. складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , однак, з грудня 2007 року у квартирі не проживає (арк. справи 15). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі більш ніж один рік, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 квітня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved