Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником 57/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , яку отримала у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Разом зі своїм чоловіком [PERSON] вони більше 35 років проживали у вказаному будинку, а також користувалися кімнатою площею 11,3 кв.м., власником якої була [PERSON] , яка проживала в Російській федерації, однак [INFO] померла. На сьогоднішній день позивач продовжує користуватися кімнатою площею 11,3 кв.м., яка становить 17/100 ід. частин будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою. У своєму позові позивач просить визнати за нею право власності на 17/100 ідеальних частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідка, дослідивши докази по справі, суд приходить до такого висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником 57/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , яку отримала у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Разом зі своїм чоловіком [PERSON] вони більше 35 років проживали у вказаному будинку, а також користувалися кімнатою площею 11,3 кв.м., власником якої була померла [INFO] [PERSON] , яка проживала в Російській федерації. Згідно ст.344 ЦКУкраїни особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичнезначення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є. Отже, враховуючи, що [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном понад 10 років, продовжує відкрито, безперервно проживати у спірному будинку, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved