Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 82218,33 грн шляхом звернення стягнення на заставне майно - автомобіль марки BMW 3251, рік випуску - 1994, реєстраційний № [NUMBER] , який належить [PERSON] , в спосіб реалізації його на публічних торгах (аукціоні). Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 березня 2007 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 68000 грн, які останній зобов`язувався повернути до 31 грудня 2017 року. На даний час відповідач грошей не повернув, покликаючись на відсутність коштів та хворобу. Заборгованість відповідача за договором позики з урахуванням 3 % річних та витрат від інфляції становить 82218,33 грн. В забезпечення виконання зобов`язань 13 березня 2007 року між ними був укладений договір застави автомобіля. Відповідно до умов договору застави він набуває право звернути стягнення на предмет застави. Ухвалою судді від 21 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що [PERSON] позичив у нього гроші на автомобіль, але у домовлений строк не повернув. Він неодноразово звертався до нього з вимогою про повернення боргу. Відповідач невиконання зобов`язання мотивує відсутністю коштів. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Пояснив, що відповідач дійсно отримав від позивача грошові кошти в сумі 68000 грн. Можливості повернути борг у відповідача немає, оскільки наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що за договором позики, оформленим розпискою, відповідач [PERSON] 13 березня 2007 року взяв у позивача [PERSON] позику в сумі 68000 грн, яку зобов`язувався повернути до 31 грудня 2017 року, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні оригіналом розписки. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 13 березня 2007 року між сторонами укладено договір застави. Згідно п.1.1 договору застави заставодавець (відповідач) в забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з договору позики, передає в заставу заставодержателю (позивачу) предмет застави, який належить заставодавця на праві власності. Предмет застави оцінено сторонами у 70000 грн (п.1.2 договору). Предметом застави за договором застави є автомобіль марки BMW 3251, рік випуску - 1994 , сірого кольору, заводський номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна 2494 куб.см, реєстраційний № [NUMBER] , зареєстрований Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ-МУМВС України 13 березня 2007 року, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13 березня 2007 року, що видано Рівненським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України. Відповідно до п.4.1.1 договору застави за рахунок застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги за зобов`язанням, яке випливає з договору позики, зщо визначається на момент фактичного задоволення, а також всі інші вимоги заставодержателя, які можуть бути задоволені із вартості предмета застави згідно з чинним законодавством України, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням зобов`язання, що випливає з договору позики та (або) порушенням зобов`язань заставодавця за цим договором, а також всіх витрат, понесених заставодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором, у тому числі у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет застави та його наступною реалізацією. Право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває, в тому числі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання (або його частини), забезпеченого заставою, воно не буде виконано належним чином (п.4.2.1 договору застави). Згідно п.4.3.1 договору застави заставодержатель має право за своїм вибором звернути стягнення на предмет застави відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» або в інший спосіб, повідомивши про це заставодавця телефаксом, кур`єром або шляхом надіслання заставодавцеві поштою письмового повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, що підтверджується розпискою відповідача. Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, що визнав в судовому засіданні представник відповідача. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на час звернення позивача до суду з позовом заборгованість відповідача за договором позики становить 82218,33 грн, з яких: основний борг - 68000 грн, 3 % річних - 4622 грн, інфляційні втрати - 9596,33 грн. Відповідно до ст.525, 526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Згідно ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами ч.1 ст.572 ЦК Украйни в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України та ст.21 Закону України «Про заставу» реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що у встановлений договором позики строк відповідачем не було виконано зобов`язання щодо повернення одержаних у позику грошових коштів, яке забезпечено заставою транспортного засобу, наявні визначені договором застави та чинним законодавством підстави для звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже, позов підлягає до задоволення. За правилами ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Оскільки відповідачем заяву про визнання позову подано до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 420 грн 40 коп підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інша половина судового збору в сумі 420 грн 40 коп. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved