Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого покликався на те, що згідно кредитного договору № Z01.033.10495, укладеного 13.10.2014 р. між ПАТ «ІдеяБанк» та відповідачкою [PERSON], остання отримала кредит, в розмірі 53345,0 грн, за користування яким зобов'язалась сплатити 5 % річних. Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 09.03.2016 р. допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 69799,79 грн., з яких: 36360,01 грн. основний борг; 9668,81 грн. прострочений борг; 9913,99 грн. прострочені проценти; 144,62 грн. строкові проценти; 906,87 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту, 12805,49 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 69799,79 грн. та судові витрати в сумі 1378,0 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте у позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника банку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, справу просила розглянути у її відсутність. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачкою [PERSON] 13.10.2014 р. був укладений кредитний договір № Z01.033.10495 (а.с. 9-11) (далі Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит на поточні потреби в розмірі 53345,00 грн. (п. 1.1. Кредитного договору), за користування яким зобов'язалась сплатити 5,0 % річних від залишку суми кредиту (п. 1.3 Кредитного договору), 1,7 % щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості (п. 1.4 Кредитного договору), строком на 47 місяців (п. 1.2 Кредитного договору) та зобовязалась повернути кредит разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісії згідно з умовами цього Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно п. 3.3.1 Кредитного договору позичальник сплачує штрафні санкції, що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15 % - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. Відповідачка одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти в сумі 53345,00 грн., про що свідчить Ордер-Розпорядження № 1 про видачу кредиту від 13.10.2014 року (а.с. 12) та меморіальний ордер № Z01.033.10495.1 від 13.10.2014 року (а.с. 16). Так, у відповідності до п. 1.7 Кредитного договору позичальник надала свою згоду на укладення за її рахунок договору добровільного страхування життя і доручила та дала розпоряджень банку: переказати в безготівковій формі кредитні кошти Страховику в частині суми страхового платежу, належного Страховику, через транзитний рахунок банку. Згідно копії меморіального ордеру № Z01.033.10495.1 від 13.10.2014 року сума перерахованого страхового платежу становить 6958,91 грн. (а.с. 16). Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, згідно виписки з особового рахунку здійснила останній платіж по погашенню кредиту 15.10.2015 року (а.с. 15), у зв'язку з чим станом на 09.03.2016 р. допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 69799,79 грн., яка складається з: 36360,01 грн. основний борг; 9668,81 грн. прострочений борг; 9913,99 грн. прострочені проценти; 144,62 грн. строкові проценти; 906,87 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту, 12805,49 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості (а.с. 13) та детальним розрахунком заборгованості (а.с. 25-26). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачкою по справі суду не представлено. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором Z01.033.10495 від 13.10.2014 року, та те, що відповідачка повністю визнала позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору (меморіальний ордер № 2084_51 від 18.03.2016 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved