Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що 20 березня 2013 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай), на яке вона являється спадкоємцем за заповітом, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті власника. Спадщину прийняла в установленому законом порядку, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, а тому і звернулася до суду. До судового засідання позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, суду наданий відзив про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи - Дунаєвецької районної державної адміністрації також подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БВ №204626, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай) розміром 1,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право якої посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0381492, яку померла успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 07 листопада 1995 року, однак своїх спадкових прав не оформила Позивачка [PERSON] є спадкоємцем на вказане майно за заповітом від 07 жовтня 1997 року, посвідченим секретарем виконкому Лисецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованим в реєстрі за №13, спадщину прийняла у встановленому законом порядку, інших спадкоємців, які могли би претендувати на спадщину немає. Крім того отримала свідоцтво про право на спадщину на інше майно, яке залишилось після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №279-2014. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] від 14 лютого 2018 року позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке залишилося після смерті [PERSON], який помер 07 листопада 1995 року, спадкоємцем якого була [PERSON], яка померла 20 березня 2013 року, відмовлено, оскільки сертифікат який посвідчує дане право серії ХМ №0381492, виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією 10 липня 2000 року, тобто після смерті власника. Те, що [PERSON] був власником земельної частки (паю) підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ №000340 з доданим до нього списком громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, а також копією книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Дунаєвецькою районною державною адміністрацією. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); о складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. ст.1296,1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Згідно п.3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, право на земельну частку (пай), як на спадкове майно, яке належало [PERSON], спадкоємцем якого була [PERSON]

Outcome: approved