Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 285,79 грн. та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 23.05.2007 року був укладений кредитний договір № 001-10058-230507, згідно п.1.1 якого, банк зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 1 210,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором зі сплатою відсотків, виходячи зі ставки 12% на рік (п.2.3 договору), а також згідно умов договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1% на місяць. Банк звої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 1210,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 17232167 від 23.05.2007 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Відповідач станом на 14.03.2014 року не виконував належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 1 285,79 грн., з яких: 1 098,56 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 51,73 грн. - заборгованість за відсотками; 135,50 грн. - заборгованість за комісіями. [PERSON] був повідомлений про виникнення вищевказаної заборгованості, однак заборгованість залишилась непогашеною. Положеннями договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В п.4 позовної заяви зазначено, що просять розглядати справу без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224-226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім цього, згідно ст., ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, до того ж, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 23.05.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-10058-230507, згідно п.1.1 вищевказаного договору, банк надає позичальнику грошові кошти на придбання майна (послуг) у сумі 1 210,00 грн., на оплату позичальником страхового платежу ЗАТ «СК «Брама життя» у розмірі 145,20 грн. за договором добровільного страхування життя № 001-10058-230507 від 23.05.2007 року та на оплату кредитору плати за надання кредиту відповідно до умов цього договору у розмірі 0,00 грн., а разом сума кредиту - 1 355,20 грн. Відповідно до п.1.2 договору, кредит надається на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 22.05.2008 року на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.10.1 договору, строк дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов'язань за договором (а.с.9). З підписанням договору позичальник доручає кредитору перерахувати: продавцю майна за реквізитами : ПП [PERSON], поточний рахунок [NUMBER] відкритий в Ф ПАТ КБ «Надра» Кір.РУ м.Кіровоград, МФО 323624 частину суми кредиту; ЗВТ «СК «Брама життя» за реквізитами вказаними у п.1.3 договору суму страхового платежу, ( п.1.3. кредитного договору). Перерахування частини суми кредиту з метою оплати вартості майна здійснюється кредитором з позичкового рахунку [NUMBER] на протязі 3 банківських днів з дня підписання сторонами кредитного договору (п.1.4 договору). Днем надання кредиту вважається день списання суми кредиту з позичкового рахунку, вказаного в п.1.4 договору. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора коштів в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором (п.2.2 договору). За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% на рік (п.2.3 договору), а також за ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 1% в місяць (п.2.5 договору). Відповідно до п.2.8. договору, позичальник починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, щомісячно не пізніше 23 числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам та плату за ведення кредитної справи у розмірі 135,00 грн. Останній платіж повинен бути сплачений не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Платежі сплачуються позичальником на рахунок кредитора, зазначений у п.2.10 кредитного договору. Відповідно до п.3.1 договору, позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати платежі в строку, визначені цим договором, виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, повідомляти кредитора про зміну свого місця проживання тощо (а.с.7). Відповідно до п.5 договору, позичальник відповідає перед кредитором по зобов'язаннях, що виникають згідно умов договору всім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, згідно чинного законодавства України, предмет застави сторони оцінюють в 1 210,00 грн. (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки підписав анкету позичальника та кредитний договір, а також отримав грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером №17232167 від 23.05.2007 року на суму 1210,00 грн. (а.с.15), однак не виконував належним чином умови договору, у зв'язку з чим станом на 14.03.2014 року заборгованість складає 1285,79 грн., з яких: 1098,56 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 51,73 грн. - заборгованість за відсотками; 135,50 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261 ЦК України). Відповідно до умов укладеного сторонами в п. 3.1 Договору - позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати платежі в строку, визначені цим договором, виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, повідомляти кредитора про зміну свого місця проживання тощо (а.с.7). Відповідно до наданого Банком розрахунку, у зв'язку із порушенням зобов'язань за договором, які відповідач не став виконувати після 23.08.2007, станом 14.03.2014 року заборгованість складає 1285,79 грн. Таким чином, оскільки свої зобов'язання по сплаті встановлених платежів відповідач не стала виконувати з вересня 2007 року, то відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості у позивача виникло з вересня 2007 року. Так як остання операція по рахунку банку була здійснена 23.08.2007 року, то з 23 вересня 2007 року - дана дата є початком перебігу позовної давності, тобто строку, у межах якого банк має право звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного цивільного права у судовому порядку. Таким чином вбачається, що трьохрічний строк, передбачений ст. 257 ЦК України для захисту банком свого порушеного права шляхом звернення з позовом до суду, закінчився 232 вересня 2010 року. До суду ж з даним позовом ПАТ «Дельта Банк» звернувся 21 травня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Чинний ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту. Для відмови у задоволенні позовних вимог в зв'язку зі спливом строків позовної давності в судовому засіданні необхідна заява відповідача про застосування таких строків. Оскільки відповідачем не подано заяву про застосування строку позовної давності, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідачка має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 243,60 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved