Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.06.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка порушила свої зобовязання за кредитним договором, таким чином станом на 29.02.2016 року має заборгованість у розмірі 13225.54 грн., яка складається з наступного: 1147.94 грн. заборгованість за кредитом; 8271.62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 605.98 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 13225.54 грн. за кредитним договором №б/н від 20.06.2013 року, та судовий збір у розмірі 1378.00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове бзасідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Причину неявки відповідача суд визнав неповажною. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, що підтверджується копією кредитного договору який складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифами банку та є договором приєднання (а.с.5-31). Згідно договору відповідачці було надано кредит у розмірі 1200,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов?язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 1200,00 грн., але відповідачка порушила свої зобовязання за кредитним договором а саме, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4), що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк». Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №Б/Н від 20.06.2013 (а.с.4), станом на 29.02.2016 року, відповідач не усунув порушення умов кредитного договору внаслідок чого заборгованість за кредитним договором складає 13225.54 грн., яка складається з наступного: 1147.94 грн. заборгованість за кредитом; 8271.62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 605.98 грн. штраф (процентна складова). Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До договору кредиту застосовуються правила щодо позики, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України регламентує, що боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч.1 статті 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В силу ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Outcome: approved