Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що господарство по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/6 частці в даному господарстві. [PERSON], [PERSON], [PERSON] вибули з даного колгоспного двору 15 квітня 1991 року в своє новостворене дворосподарство в с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області та вони, як члени даного двору юридично не оформили та не набули свого права на 1/6 частку в даному колгоспному дворі, як і на той час так і по нині. На підставі наведеного слід вважати, що кожний член даного колгоспного двору співвласники спільного майна, при втраті права на витребування 1/6 частки мали не по 1/6 частці, а по 1/3 частці кожен член даного двору, окрім [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. При своєму житті спадкодавець [PERSON] заповіту не склала, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Після її смерті відкриття спадщина на 1/3 частку в дворогосподарстві по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, на грошові внески та на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], які спадкоємець за законом, оскільки був зареєстрований та проживав разом із померлою на день її смерті та вступив в управління та володіння спадковим майном. Крім [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги були діти померлої [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як у встановлений законом порядку спадщину не прийняли. За життя 04 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки в дворогосподарстві по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, з яких 1/3 частка належна йому як колишньому члену колгоспного двору та 1/3 частка, яку він успадкував після смерті [INFO] року дружини [PERSON]. Спадщину після смерті 07 серпнч 2013 року [PERSON] прийняла його донька [PERSON], як спадкоємець за заповітом, оскільки у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивача просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору розташований по [ADDRESS], Новоселицького району, Чернівецької області. Визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, після смерті [INFO] року [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], Новоселицького району Чернівецької області, як майно набуте під час колишнього колгоспного двору. В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити. Представник Чорнівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судовому засіданні не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в підготовчому судовому позов визнали в повному обсязі та суду додатково пояснили, що дійсно з 15 квітня 1991 року вони вибули з дворогосподарства по [ADDRESS] Новоселицького району в своє власне новостворене дворогосподарсто, з позов про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору не зверталися. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Суд вислухавши думку представника позивача враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача і задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що 28 жовтня 1961 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, про що складений актовий запис № 23 Чорнівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації одруження [PERSON]. [INFO] року народилася [PERSON], про що складений актовий запис № 1 Чорнівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Господарство по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON] та онука [PERSON], про що свідчить довідка № 712 видана 18 червня 2018 року Чорнівькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 120-123 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало шістьом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства мали рівні часки по 1/6. З довідки № 809 виданої Чорнівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області 02 липня 2018 року вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вибули 15 квітня 1991 року з господарства по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що на витребовування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] невитребували свою часту протягом строку позовної давності, а тому втратили право на частку в домогосподарстві по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не втратили права на частку в дворі, то кожному належало по 1/3 частці дворогосподарства по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об'єктом права приватної власності. 23 жовтня 1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що свідчить штамп в паспорті [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], про що складений актовий запис № 29 виконавчим комітетом Чорнівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. При своєму житті спадкодавець [PERSON] заповіту не склала, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Після її смерті відкриття спадщина на 1/3 частку в дворогосподарстві по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, на грошові внески та на земельну частку (пай). Відповідно до роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [INFO] року [PERSON] являлися її чоловік [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] своєчасно прийняв її чоловік [PERSON], оскільки він проживав разом із померлою на день її смерті та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 708 від 18 червня 2018 року виданою Чорнівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Діти померлої [INFO] року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, що підтверджується поданими ними заявами від 06 грудня 2002 року до Новоселицької державної нотаріальної контори. За життя 04 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 273, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорнівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, яким все своє майно заповів [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], про що складений актовий запис № 05 виконавчим комітетом Чорнівсьокї сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки в дворогосподарстві по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, з яких 1/3 частка належна йому, як колишньому члену колгоспного двору та 1/3 частка, яку він успадкував після смерті [INFO] року дружини [PERSON]. Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадщину після смерті [INFO] року прийняла [PERSON], оскільки 07 серпня 2013 року у встановлений законом строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 19 вересня 2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області після смерті [PERSON]. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняла спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Позивач просить також визначити за нею право на 1/3 частку в житловому будинку по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, як майно набуте під час колишнього колгоспного двору. Згідно довідки № 712 виданої 18 червня 2018 року Чорнівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області господарство по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON] та онука [PERSON]. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» ,право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору. Отже, на момент припинення колгоспного двору його членами були голова двору [PERSON], його дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON] та онука [PERSON], однак [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратили право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, а тому вказане майно належало [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частці. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що вказане господарство дійсно відносилося до колгоспного двору, членом якого була позивач [PERSON] на той час і значиться на теперішній час, станом на 15 квітня 1991 року у позивачки, як бувшого члена колгоспного двору виникло право власності у майні колгоспного двору на 1/3 частку, а тому суд дійшов висновку про визначення за позивачем [PERSON] право на 1/3 частку в житловому будинку по [ADDRESS] Новоселицького району Чернівецької області, як майно набуте під час колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved