overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка 16.01.2014 року звернулася до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 350 грн. Сторони зареєстрували шлюб 05.08.2006 року. Від шлюбу має одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка позов мотивувала тим, що на протязі року сімейне життя сторін поступово погіршувалося. Відповідач почав зловживати спиртними напоями, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Протягом останнього 2013 р. позивачка сама виховує та утримує сина. З відповідачем разом не проживає однією сім'єю, останній не цікавиться та не піклується про долю дитини, коштів на її утриманя не надає. Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав в повному обсязі, заперечень не має. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пояснення і вимоги позивачки заслуговують на увагу, бо сторони спільно не живуть подружнім життям біля року, мешкають окремо. Пропозицію суду примиритись сторони рішуче відхилили. У позивачки на утриманні залишилася неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що вбачається зі свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Відповідач добровільно кошти на утримання сина не надає. Установлене дає підстави застосувати ст.ст. 105, 110, 112, 180-183, 191 СК України. Судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн., згідно з ст.ст. 88, 80 ч.1 п.1 ЦПК України, ст.4 п. 1 ЗУ "Про судовий збір" підлягають стягненню з відповідача в користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка 16.03.2015 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 06.10.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка- [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння. На даний час вони разом не проживають не підтримують подружніх відносин. Відповідач проживає з іншою жінкою. Вважає, що подальше перебування в шлюбі є неможливим та просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Також просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Так, 17.04.2015 р. за зареєстрованим місцем проживання відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та матеріали справи із повідомленням про виклик у судове засідання на 30.04.2015 р.. Рекомезндований лист із повідомленням про вручення повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Окрім цього, [PERSON] було надіслано повідомлення про виклик в судове засідання на 18.05.2015 р., однак останній не з'явився. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане відділом РАЦС Червоноградського управління юстиції в Львівській області серії [NUMBER] від 30.10.2014 р.. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними копіями свідоцтв про їхнє народження серії [NUMBER] від 01.04.2002 р. та серії [NUMBER] від 12.11.2003 р. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного сімейного господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Тому, позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка 16 січня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з червня 2011 по липень 2014 року. Від спільного життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь і на утримання аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2011 року. Від сумісного життя мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.4). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 цього ж кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в долі від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 91 ч.2 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої ст.ст.84,86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 16 січня 2015 року, оскільки позивачка не працює, доглядає за дитиною і потребує допомоги з боку відповідача, а він таку допомогу може надавати. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судових витрат, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 грн.необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 91,84 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 367ч.1п.1 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка 17.06.2014р. звернулася в інтересах [PERSON] в суд з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її неповнолітній син [PERSON] є власником незавершеного будівництвом будинковолодіння [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно договору дарування від 16.02.2010р. В травні 2014р. вони мали намір провести державну реєстрацію права власності на дане будинковолодіння, однак відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав їм стало відомо, що майно перебуває під обтяженням на підставі постанови від 16.05.2014р. про арешт майна боржника державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ. Спірне майно знаходиться під обтяженням по зобов»язаннях відповідача [PERSON] перед третіми особами. Просила звільнити з-під арешту, накладений державним виконавцем відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, згідно постанови від 16.05.2014р., належний [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок. Позивачка та її представник у судове засідання не з»явились, у поданій суду заяві просили справу розглянути у їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи- відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що на підставі договору дарування від 16 лютого 2010року [PERSON] являється власником незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області.(а.с.2). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2014р. на зазначене незавершене будівництво накладено арешт відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 травня 2014року державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції. (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення. Арештоване майно, яке належить [PERSON] слід звільнити з-під арешту. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 331 ЦК України, ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивачка 17 лютого 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 26 жовтня 2002 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №981. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стало те, що між нею та відповідачем не було взаємопорозуміння, виникали сварки, так як в них різні погляди на сімейне життя та подружні стосунки, ведення спільного господарства. В результаті чого вони втратила почуття любові та поваги один до одного, та припинили шлюбні стосунки. Позивачка вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливі. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, письмово просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, через газету " Вісті Придніпровя". Про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 жовтня 2002 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №981 (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Встановлено, що причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами не було взаємопорозуміння, виникали сварки, так як в них різні погляди на сімейне життя та подружні стосунки, ведення спільного господарства. В результаті чого вони втратила почуття любові та поваги один до одного, та припинили шлюбні стосунки. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка 19 травня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 09 березня 2007 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №20. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 2011 року між ними з відповідачем припиненні сімейні стосунки. В кожного з них є своє особисте життя. Вже тривалий час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Поживачка вважає, що шлюб зберегти не можливо. Майновий спір відсутній. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, письмово просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, через газету " Вісті Придніпровя". Про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09 березня 2007 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №20 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Встановлено, що з 2011 року між сторонами припиненні сімейні стосунки, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що збереження шлюбу неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка, 22.09.2021 року, звернулась до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 02 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1470. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Зазначала, що мають місце постійні сварки, які призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Зазначала, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з червня 2021, з того ж часу вони не ведуть разом спільне господарство. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивачки та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 02 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1470, оригінал свідоцтва про шлюб долучений до справи. Прізвище позивачки до шлюбу " [PERSON] ". Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , дочка проживає з матір`ю. Позивачка зазначала, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились та носять формальний характер, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодна. Відповідачем відзиву на позов не подавалось, обставини зазначені в позові не спростовувались, подано відповідну заяву. Позивач просила залишити після розірвання шлюбу прізвище - [PERSON] . Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, сторони не заперечували, що стосунки фактично припинені з червня 2021 року, неповнолітня дочка буде проживати з матір`ю, питання її утримання буде вирішено добровільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка 23.12.2014 року звернулась у суд з даним позовом. В заяві послалась на те, що 09.11.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння. На даний час вони разом не проживають не підтримують подружніх відносин. Вважає, що подальше перебування в шлюбі є неможливим та просить розірвати шлюб з відповідачем, а також просить визначити місце проживання дітей разом із нею. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Також просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Так, 18.01.2015 р. за зареєстрованим місцем проживання відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та матеріали справи із повідомленням про виклик у судове засідання на 04.02.2015 р., яку [PERSON] отримав 20.05.2015 р.. Окрім цього, [PERSON] викликали у судове засідання на 02.03.2015 р., однак рекомендований лист із повідомленням про вручення повернувся із відміткою "за закінченням терміну зберігання", що у відповідності до положень абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.1996 року, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 09.11.1996 р. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей, [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про їх народження. Сторони проживають окремо, не ведуть сільного сімейного господарства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача. З врахуванням думки позивачки та інтересів неповнолітніх дітей та враховуючи те, що останні проживають із матір'ю, тому слід визначити їх місце проживання разом із позивачкою. Враховуючи вищенаведене, прихожу до висновку, що позов є підставним і таким що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка 24.11.2016 року звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 17 листопада 2012 року, сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через перебування відповідача у місцях позбавлення волі та невиконання ним сімейних обов"язків, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинено з 16 червня 2016 року, тому позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивачка не з»явилася, надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з"явився, так як перебуває у місцях позбавлення волі, про час та місце розгляду справи повідомлений через адміністрацію Одеської установи виконання покарань (№ 21), своєї позиції щодо спору суду не висловив. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 17 листопада 2012 року (а.с.3) та мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4), що перебуває на утриманні матері, [PERSON] (а.с.13). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке припинило шлюбні відносини з 16 червня 2016 року, наміру зберігати подружні відносини не має, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved