Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості 150 000,00 грн. по договору про заміну зобов'язання від 01 лютого 2014 року та 15 000,00 грн. штрафу за невиконання зобов'язання по договору від 01 лютого 2014 року. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та Державним підприємством Інститут машин і систем був укладений договір про заміну зобов'язання, згідно умов якого сторони прийняли рішення про припинення зобов'язання Державного підприємства Інститут машин і систем, що випливає із договору оренди № 1/10 від 01 жовтня 2009 року та виконання договору поруки б/н від 29 грудня 2011 року, шляхом його заміни зобов'язанням по виплаті коштів кредиторові, в порядку, зазначеному цією угодою. Державне підприємство Інститут машин і систем зобов'язалось сплатити 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень йому (кредитор по договору) не пізніше 01 липня 2015 року в такому порядку: - перший платіж в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень ДП ІМІС перерахує кредиторові до 01 грудня 2014 року, другий платіж у сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень ДП ІМІС, перерахує кредиторові до 01 лютого 2015 року, третій платіж у сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень ДП ІМІС перерахує кредиторові до 01 липня 2015 року. У випадку невиконання, або несвоєчасного виконання ДП ІМІС своїх зобов'язань, встановлених даною угодою, ДП ІМІС на вимогу кредитора повинен сплатити штраф у розмірі 10% від загальної суми боргу. На даний момент угода про заміну зобов'язання від 01 лютого 2014 року не виконана взагалі, підприємство знов посилається на відсутність коштів та господарської діяльності. В зв'язку з чим вимушений був звернутися до суду. Позивач до судового засідання з'явився, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача до судового засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував в частині стягнення штрафних санкцій. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.10.2009 року був укладений договір оренди окремого індивідуального визначеного майна №1/10 між ФОП [PERSON] та Державним підприємством Інститут машин і систем в особі директора [PERSON]. 29.12.2011 року був укладений договір поруки, згідно умов якого [PERSON], як поручитель поручився за виконання Державним підприємством Інститут машин і систем своїх зобов'язань по договору оренди № 1/10 від 01 жовтня 2009 року перед [PERSON]. По даному договору поруки, за вимогою кредитора, [PERSON] 29.12.2011 року та 11.01.2012 року була сплачена сума заборгованості ДП ІМІС у розмірі 150 000,00 гривень. Відповідач був повідомлений як про вимогу [PERSON], так і про проведення оплати. В зв'язку із проведенням оплати по договору поруки, до [PERSON] перейшли права вимоги заборгованості по договору оренди № 1/10 від 01 жовтня 2009 року. 10 червня 2012 року, в зв'язку з від'їздом на тривалий час, [PERSON], відступив [PERSON] право вимоги, належне [PERSON], як первісному кредиторові у відповідності із статтею 556 Цивільного Кодексу України, а саме з виконання договору поруки б/н від 29 грудня 2011 року. При укладенні договору відступлення права вимоги, [PERSON] передав позивачу оригінал договору поруки, оригінали платіжних доручень на оплату боргу та листи від [PERSON] та ДП ІМІС щодо проведеної оплати. 01 лютого 2014 року між ДП ІМІС та [PERSON], була укладена угода про заміну зобов'язання, згідно умов якої ДП ІМІС та позивач, як Новий Кредитор домовились про припинення зобов'язання Державного підприємства Інститут машин і систем, що випливає із договору оренди № 1/10 від 01 жовтня 2009 року та виконання договору поруки б/н від 29 грудня 2011 року, шляхом його заміни зобов'язанням по виплаті коштів кредиторові, в порядку, зазначеному цією угодою. Державне підприємство Інститут машин і систем зобов'язалось сплатити 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень [PERSON] (кредитор по договору) не пізніше 01 липня 2015 року в такому порядку: - перший платіж в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень ДП ІМІС перерахує кредиторові до 01 грудня 2014 року, другий платіж у сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень ДП ІМІС перерахує кредиторові до 01 лютого 2015 року, третій платіж у сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень ДП ІМІС перерахує кредиторові до 01 липня 2015 року. У випадку невиконання, або несвоєчасного виконання ДП ІМІС своїх зобов'язань, встановлених даною угодою, ДП ІМІС на вимогу кредитора повинен сплатити штраф у розмірі 10% від загальної суми боргу. Згідно статті 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що "зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. " Згідно із статтею 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд, враховуючи докази сторін, вважає, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved