Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Пята Львівська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання та реєстрацію права власності. Свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2004р. між ним та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, засвідчений державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за номером 391. На підставі даного договору позивач передає у власність відповідачу ? частку цегляного житлового будинку №51 по вул. Сокільницька в м.Львові з відповідною частиною до нього господарських будівель та споруд, а відповідач зобовязувався надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення та на нього були покладені обовязки, передбачені п.7 договору довічного утримання, а саме: забезпечення позивача житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваному будинку; забезпечення позивача щоденним триразовим калорійним харчуванням; забезпечення позивача придатним для носіння одягом та взуттям; здійсненням догляду за позивачем та необхідної допомоги; надання побутових послуг; забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості. Згідно пункту 8 договору, грошова оцінка матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у сумі 100 грн. Позивач зазначає, що з моменту укладення договору довічного утримання 15.03.2004р. відповідач не виконав жодного зобовязання передбаченого договором. Останнім часом, коли він має погіршення стану здоровя, відповідач не піклується про нього, не забезпечує лікувальними засобами, харчуванням, одягом та взуттям, не здійснює будь-якого догляду за позивачем, не надає побутових послуг і повністю ігнорує свої обовязки. На пропозицію позивача добровільно розірвати договір довічного утримання відповідач не виявляє бажання цього зробити. Крім цього, позивач зазначає, що згідно договору довічного утримання від 15.03.2004р. нотаріусом була накладена заборона відчуження вказаної в договорі ? частки цегляного житлового будинку №51 по вул. Сокільницька в м.Львові. Також, позивач вказує, що відповідач офіційно зареєстрований в [INFO], але фактично постійно проживає в [INFO]. Просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову, просив відмовити в такому повністю, пояснив, що умови договору довічного утримання виконує належним чином та вважає, що його оговорюють. Також пояснив, що на даний час позивач не впускає його у будинок, у звязку із чим він не може виконувати свої обовязки по договору. У судовому засіданні 27.10.2016р. були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є братом його батька, тобто його дядьком, відповідач є йому двоюрідним братом. Із сторонами підтримує родинні стосунки. Щодо договору довічного утримання пояснив, що йому відомо, що такий було укладено між [PERSON] та [PERSON] у 2004 році, проте чи виконував відповідач умови цього договору йому не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] уклав із [PERSON] договір довічного утримання у 2004 році, проте, чи виконував відповідач умови договору їй не відомо, зазначила, що [PERSON] вона не бачила близько останніх двох років. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою [PERSON] Щодо укладення договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON], їй відомо, що такий було укладено у 2004р. та згідно умов якого відповідач повинен піклуватись про позивача, а позивач натомість передає у власність відповідачу ? частину будинку №51 по вул. Сокільницька у м.Львові. Свідок пояснила, що не може стверджувати, що відповідач належним чином виконує свої обовязки згідно умов договору довічного утримання. Між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, після чого [PERSON] не навідується до [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є дружиною [PERSON] Вказала, що у 2004 р. дочка [PERSON] [PERSON] не працювала, зловживала алкогольними напоями, а тому батько уклав договір довічного утримання із сином [PERSON] Відповідач виконував умови договору довічного утримання, оскільки позивач сам готував собі їжу, відповідач один раз на тиждень готував позивачу їжу. Більшу частину своїх коштів, [PERSON] витрачав на батька, купував ліки від тиску та інші необхідні ліки, купував одяг. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сват, а [PERSON] її зять, підтримує із ними нормальні родинні стосунки. Вказала, що їй відомо про укладений у 2004 р. договір довічного утримання. [PERSON] виконував умови договору, піклувався про батька, давав йому гроші, купував їжу та ліки, возив автомобілем куди було необхідно, подарував пральну машину, холодильник. Представник третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно\~ст. 755 ЦК України\~договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Оскільки зміст обов'язків набувача є систематичне матеріальне забезпечення відчужувача, причому в натурі у вигляді житла, харчування догляду і необхідної допомоги, та якщо відповідно до ч.2\~ст. 749 ЦК України, обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення і догляду, то спір повинен вирішуватись з урахуванням принципів справедливості та розумності. Із змісту договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 15.03.2004 року та посвідченого нотаріально, вбачається, що [PERSON] зобов'язувався надавати [PERSON] утримання та догляд довічно, а саме: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваному будинку; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг, забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості, тощо. Грошова оцінка матеріального забезпечення встановлюється 100 гривень щомісячно. [PERSON] в свою чергу передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності ? частину цегляного житлового будинку №51 по вул. Сокільницька у м.Львові з відповідною частиною до нього господарських будівель та споруд, позначеного в поверховому плані літерою "А-1". Договір підписано сторонами особисто, що представник позивача та відповідач у судовому засіданні не заперечували. Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежно виконував свої обов'язки передбачені договором довічного утримання, а саме: не виконував свій обов'язок щодо забезпечення позивача належним чином калорійним харчуванням, ліками, не здійснював догляд за останнім та не надавав необхідної допомоги. Вказане стверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що відповідач неналежним чином виконував свої обовязки по договору, не піклувався про позивача, а також між позивачем та відповідачем виник конфлікт. Покази свідка [PERSON] про те, що відповідач подарував позивачу пральну машину та холодильник жодними квитанціями чи іншими доказами не підтверджено та в матеріалах справи такі докази відсутні. Відтак, суд вважає, що заперечення відповідача щодо розірвання договору є безпідставні, оскільки судом встановлено, що відповідачем неналежно виконувались обов'язки які передбачені договором, а саме: забезпечення відчужувача щоденним триразовим калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг, забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості. Суд враховує, що окрім гарантованого\~Конституцією України\~матеріального забезпечення громадян у випадку їх непрацездатності і по старості, таке забезпечення здійснюється цивільно-правовими способами, одним з яких є договір довічного утримання, невиконання чи неналежне виконання такого договору є прямим порушенням майнових прав людей похилого віку, які потребують в цьому випадку, судового захисту. [PERSON], не маючи можливості в силу свого стану здоров'я, віку, забезпечити свою старість, передавши у власність [PERSON] свою власність, повинен був отримати від останнього належне довічне матеріальне забезпечення, не отримавши такого, він вправі вимагати розірвання договору. Згідно з ч. 1\~ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. [PERSON] в судовому засіданні сам дав пояснення, що не виконував умови договору довічного утримання у зв'язку із тим, що йому чинились перешкоди у виконанні цих умов, оскільки позивач його не впускає у будинок. Таким чином, у силу наведених вимог, для розірвання договору довічного утримання мають значення виключно волевиявлення віжчужувача на таке розірвання та факт невиконання або неналежного виконання умов договору. Вина набувача у невиконанні умов договору, так само як і причини, в силу яких ці умови договору довічного утримання ним не виконувались, а також обставин, що перешкоджали набувачу виконувати умови договору правового значення для вирішення питання про розірвання довічного утримання не мають. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору довічного утримання є підставними та підлягають до задоволення, оскільки фактично між сторонами склались такі відносини, які виключають можливість нормального виконання ними зобов'язань за договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 551,20 гривень на відшкодування витрат із сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved