Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [INFO] в с.Сарновичі Коростенського району померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та земельних ділянок, загальною площею 2,99 га, кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], які належали спадкодавцю на підставі державного акту [NUMBER], виданого 10.05.2007 року. На час відкриття спадщини після смерті матері спадкоємцями за заповітом були він та його брат - [PERSON]. В установлений законом строк вони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, [INFO] [PERSON] помер, не отримавши в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Після смерті брата він є єдиним спадкоємцем за законом і в установлений законом строк спадщину прийняв, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 06.04.2016 року за ним було визнано право власності на спадковий житловий будинок: 1/2 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] та 1/2 частина в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] Земельна ділянка, що входить до спадкової маси, залишилась не оформленою, так як нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документа на землю, а саме державного акту [NUMBER]. Рішенням суду просить визнати за ним право власності на спадкові земельні ділянки, загальною площею 2,99 га кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER], які належали [PERSON] на підставі державного акту [NUMBER], виданого 10.05.2007 року, зокрема на 1/2 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері , померлої [INFO]; та на 1/2 частку в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого [INFO]. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 79 років в с. Сарновичі Коростенського району Житомирської області померла [PERSON]. 11.03.1997 року секретарем Сарновицької сільської ради Коростенського району посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті все майно яке буде їй належати на день смерті і на що вона буде мати право, заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 8, і на даний час доказів того, що він змінений або скасований не має. Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким. що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач та [PERSON], як спадкоємці по заповіту в установлений законом строк звернулись до оргнаів нотаріату з заявами про прийняття спадщини, що стверджується листом нотаруса №01-16/16/355 від 24.03.2017 року про заведення спадкової справи №189/2011 року. Також зміст вказаного листа містить інформацію про заведення спадкової справи №31/2012 за заявою позивача після смерті [PERSON], померлого [INFO] в с.Сарновичі Коростенського району (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 06.04.2016 року за [PERSON] визнано право власності на спадковий житловий будинок у виді 1/2 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] та 1/2 частки в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] В оформленні спадкових прав на земельні ділянки позивачу відмовлено, що стверджується листом нотаріуса від 16.11.2016 року. Підставою відмови є відсутність правовстановлюючого документу. Отже, з наявних в справі матеріалів слідує, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцями по заповіту в рівних частках були [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач надав суду копію листа нотаріус, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердив неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату. Враховуючи, що право власності спадкодавця позивача на земельні ділянки ніким не оспорено та не скасовано, відповідач у справі в наданій суду заяві зазначив про визнання позову, що є підставою для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved