Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Пинчуки» с. Пінчуки, Васильківського району Київської області, розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач прийняв спадщину після померлого [INFO] його батька - [PERSON], та звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус постановою від 04.06.2016 року відмовила з посиланням на те, що позивачем не надано правовстановлюючі документи на вищезгадане майно. Позивач зазначив, що до складу спадкового майна після смерті його батька ввійшло право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Пинчуки» с. Пінчуки, Васильківського району Київської області, розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На день смерті спадкодавець являвся членом колективного сільськогосподарського підприємства «Пинчуки» с. Пінчуки, Васильківського району Київської області, і був внесений в список громадян членів цього підприємства на паювання земель колективної власності згідно з додатком до державного акту на право колективної власності на землю. При житті спадкодавець не встиг отримати сертифікат на право на земельну частку (пай), який було видано на його ім'я лише 10.01.1997 року на підставі рішення Васильківської районної державної адміністрації Київської області від 18.11.1996 року № 553.2. Позивач вказує, що він є спадкоємцем померлого першої черги за законом на підставі ст. 529 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини, як його син, а також за заповітом, складеним спадкодавцем і посвідченим 08.02.1994 року у виконкомі Пинчуківської сільської ради Васильківського району Київської області. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, у якій він вказує, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його присутності, не заперечує проти задоволення позову і просить його задовольнити. За викладеного суд ухвалює рішення у відсутності сторін спору, що узгоджується із положеннями ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Пінчуківською сільською радою Васильківського району Київської області 11.06.1996 року, [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.05.1954 року, [PERSON] - позивач у справі, народився [INFO] в с.Пинчуки Гребінківського району Київської області , його батьком є [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з довідки Пінчуківської сільської ради, Васильківського району Київської області, від 25.01.2017 року за № 16, [PERSON], 1916 року народження, дійсно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] з 1952 року по день смерті [INFO] (а.с. 9). Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, серії [NUMBER], виданого Пінчуківською сільською Радою народних депутатів 27.11.1995 року, колективному сільськогосподарському підприємству «Пінчуки» с. Пінчуки, Васильківського району Київської області, передано у колективну власність 1627,2 гектарів землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Пінчуківської сільської Ради народних депутатів від 02.06.1995 року № 9 ІІІ сесії ХХІІ скликання (а.с. 10). Згідно Додатку № 1 до Державного акту - «Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», [PERSON] значиться під № 341 (а.с. 11). Як вбачається із сертифікату серії [NUMBER], виданого10.01.1997 року Васильківською районною державною адміністрацією Київської області, на підставі рішення Васильківської районної державної адміністрації від 18.11.1996 року № 553.2, [PERSON] - члену КСП «Пинчуки», с. Пінчуки Васильківського району Київської області, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КС П «Пинчуки», розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) (а.с. 12). Згідно до постанови державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 04.06.2016 року № 559/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне майно після смерті [PERSON], оскільки ним не надано правовстановлювальні документи на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективні власності колективного сільськогосподарського підприємства «Пинчуки», розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.03.1997 року, державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області Зарубайко Л.П., на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Пинчуківської сільської Ради народних депутатів Васильківського району 08.02.1994 року за № 8, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна після померлого [INFO] [PERSON] є позивач у справі - [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 430/1996 до майна померлого [INFO] [PERSON], 04.06.2016 року державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Васильківського району Київської області Герасименко Л.Ю., позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки: кадастровий номер [NUMBER] та кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 37, 38). Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР: для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 23 ЗК України (в редакції 1990 року): право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів ; державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю . Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно з роз'ясненнями п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У зв'язку з вищевикладеним, спадкоємцем майна [PERSON] є його син - позивач [PERSON]. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що право на земельну частку (пай), у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Пинчуки» с. Пінчуки, Васильківського району Київської області, розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на законних підставах належить померлому [PERSON], який за життя не встиг отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) та який був виготовлений вже після його смерті, а тому факт неотримання спадкодавцем за життя сертифікату на право на земельну частку (пай) не може бути перешкодою для реалізації спадкових прав позивача. За таких обставин, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved