Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання за ним права власності на автомобіль марки RENAULT, модель PREMIUM, сідловий тягач Е, номер шасі - VF622GVA000100057, 2000 року випуску, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку набувальної давності. На обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що починаючи з 2008 року до даного часу безперервно, правомірно, добросовісно та відкрито володіє автомобілем марки RENAULT, модель PREMIUM, сідловий тягач Е, номер шасі - VF622GVA000100057, 2000 року випуску, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER]. Тобто, майже протягом 9 років, використовує (експлуатує) вказаний вище автомобіль у власних інтересах, здійснює його обслуговування та ремонт. З 2008 року укладав договори зі страховою компанією, але підтвердити є з періоду 2011 року з ПрАТ «Український Страховий Стандарт» на обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, згідно регламенту проводив ремонтні роботи по автомобілю та останній протягом вище вказаного строку не вибував з його володіння. Власником вказаного вище автомобіля був [PERSON], який 14 березня 2010 року помер, після якого спадкоємцем є син відповідач [PERSON]. Перереєстрації автомобіля на нового власника не відбулося, позаяк даний автомобіль відповідачу не потрібен був про, що останній не заперечував. Оскільки він відкрито володіє автомобілем більше пяти років, придбав його добросовісно вважає, що набув права власності в порядку набувальної давності. З наведених підстав, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний автомобіль. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав суду відповідно до ст. 178 ЦПК України, відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі та надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи: Регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області також не зявився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси \~ у спосіб, визначений законами України. \~ \~Захист цивільних прав це не що інше як передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~ Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. Однак такий спосіб має бути встановлений законом або договором, чи судом у визначених законом випадках.\~ Отже, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для спрви і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що у володінні позивача з 2008 року по теперішній час безперервно, правомірно, добросовісно та відкрито перебуває\~автомобіль марки RENAULT, модель PREMIUM, сідловий тягач Е, номер шасі - VF622GVA000100057, 2000 року випуску, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER]. Дана обставина не заперечується відповідачем та підтверджується доказами про здійснення обслуговування та ремонту даного автомобіля (а.с.45, 46), укладенням позивачем договорів зі страховою компанією ПрАТ «Український Страховий Стандарт» на обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.(а.с.44). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний вище автомобіль належав на праві власності [PERSON].(а.с. 43). 14 березня 2010 року [PERSON] помер(а.с.5), спадкоємцем якого є відповідач [PERSON] Перереєстрації автомобіля на нового власника не відбулася, оскільки відповідач після смерті батька спадщину не приймав, даний автомобіль продовжував бути у володінні позивача. Відповідач 06.02.2018 року надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що автомобіль марки RENAULT, модель PREMIU реєстраційний номер [NUMBER] йому не потрібен, оскільки його технічний стан потребував фінансової підтримки, коштів на його утримання у нього не має, даний автомобіль у володіння позивача передав його батько, позовні вимоги визнає та підтримує.(а.с.41). У відповідності зі ст.\~344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно ч.4.ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на рухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1ст. 344\~ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що позивач добросовісно заволодів зазначеним автомобілем та продовжує відкрито, безперервно ним володіти більше пяти років, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на цей автомобіль в порядку набувальної давності. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і обєктивно зясувавши обставини справи, усунувши із судового розгляду все, що не має значення для вирішення справи по суті, дослідивши докази в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved