Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 5,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району та області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та надав пояснення по обставинах справи. Представник відповідача Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району та області в судове засідання не з"явився. В письмовій заяві, наданій до суду, просив розглядати справу без його участі, позов визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч.4 ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] ( а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району та області, що належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 листопада 2012 року № 3138 (а.с. 11). Дану земельну ділянку [PERSON] отримала в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка йому належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КР № 029168, виданого Високобайрацькою сільською радою 27.07.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 174. Спадщину після її смерті, як спадкоємець за заповітом прийняв позивач по справі [PERSON], у відповідності до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини від спадкоємців не надходили, що підтверджується наданою суду інформацією Кіровоградської районної державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2014 року за № 670/01-09. Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов»язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна ( стаття 182 цього Кодексу). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи за життя [PERSON] не зареєструвала дане свідоцтво у відповідних органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна та не отримала державний акт на право приватної власності на спадкову земельну ділянку на своє ім'я. На даний час позивачу нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, так як відсутня державна реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку на ім»я спадкодавця ( постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії від 15.09.2014 року № 649/02-31 а.с. 12). Дана обставина перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадщину. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 ст. 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред"явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 15, 16, 182, 316, 317, 328, 386, 392, 1216-1218, 1223, 1225, 1233, 1299 ЦК України, ст.125 ЗК України, та

Outcome: approved