Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором № б/н від 13.05.2011 року у розмірі 63297 грн. 58 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.05.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 12000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 63297 грн. 58 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В заяві просили справу слухати без їх участі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на те, що вона сплатила тіло кредиту в сумі 700 грн. , тому банку більше нічого не винна. Крім того в письмовому відзиві на позов зазначено , що з позовом не погоджується виходячи з наступного. З наявних у справі доказів неможливо встановити на яких умовах отримано кредитні кошти та яким чином здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитним лімітом, а також порядок і розмір нарахування пені і штрафів. Ні у позові, ні у розрахунках заборгованості не вказана відсоткова ставка за кредитним договором на час його укладення. З Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» , які додані до позовної заяви, що базова ставка на залишок заборгованості на час укладення кредитного договору становить 2,5 % на місяць , тобто 30 % річних за користування кредитними коштами. Разом з тим така відсоткова ставка застосована лише до 01.04.2013 року, після чого без дотримання вимог ст.. 1056-1 ЦК України банк не повідомивши її належним чином , спочатку з 01.04.2013 року знизив відсоткову ставку до 2,3 % на місяць, з 01.09.2014 року підвищив до 2, 7 % на місяць, з 01.04.2015 року підвищив до 3, 5 % н місяць. Розрахунок заборгованості містить суперечливі дані по тілу кредиту, відсоткам, пені та штрафу. Суми заборгованості, зазначені в розрахунках, не відповідають заявленим в позовних вимогах. З наданих розрахунків неможливо встановити час виникнення та розмір основної заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 686, 45 грн. Це ж стосується нарахованих відсотків за користування кредитом , нарахованої пені та штрафів. Крім того штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених ст.. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також, при вирішенні спору в частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафів просила застосувати наслідки спливу загальної та спеціальної позовної давності. Суд, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.05.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами Банку , складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9) Згідно п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. З Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що Клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Процентна ставка за кредитом на місяць, наступним за звітним, вказується Банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць (п.2.1.1.12.11). Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, Клієнт зобов`язаний на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.2.1.1.12.10 Правил користування платіжною картою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. На підставі п. 1.1.7.43 Умов та правил надання банківських послуг сторони домовилися, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу Клієнта, відкритого у рамках Договору або Договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених Договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення заборгованості. Відповідач в порушення норм закону та договору не виконала своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 16.12.2018 року у неї виникла заборгованість в сумі 63297 грн. 58 коп., яка складається з: - 686, 45 грн. - тіло кредиту; - 14584, 49 грн. - відсотків за користування кредитом; - 44536, 28 грн. - пені; а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина). - 2990, 36 грн. - штраф ( процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8). Встановлені судом факти свідчать про те, що між сторонами склались спірні правовідносини, що випливають із кредитного договору. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань за договором. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка умови договору не виконала, чим порушила права позивача. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності в разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями . При цьому п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору (250 грн. + 5 % від суми позову). Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Тому суд прийшов до висновку , що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 44536, 28 грн. нарахованої пені, слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно отримувала у відділенні Приват Банку кредитну картку , якою користувалася. Під час оформлення кредитної картки у відділенні ПриватБанку нею також була підписана анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В підписаній відповідачем анкеті - заяві зазначено про оформлення кредитної картки «Універсальна» GOLD . Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Користуючись кредитними коштами, відповідачу було добре відомі і зрозумілі умови договору, в тому числі і порядок нарахування відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів. Тому заперечення відповідача в частині не встановлення конкретного тарифного плану та розмірів відсотків, пені і штрафів, під час укладення кредитного договору суд не може взяти до уваги. Заперечення відповідача в частині не визнання розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.05.2011 року, укладеного між нею та ПриватБанком , суд також не може взяти до уваги , виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розрахунок заборгованості відповідачем [PERSON] не спростований , контрозрахунок не наданий, тому в суду відсутні підстави вважати даний розрахунок неналежним. Крім того, суд не може взяти до уваги заперечення відповідача з приводу не повідомлення її про зміну процентної ставки, оскільки нею суду не надано доказів на підтвердження своїх заперечень . На запитання суду відповідач [PERSON] не зверталася з клопотанням про витребування додаткових доказів з АТ «ПриватБанк» . А згідно підписаної [PERSON] заяви-анкети вона зобов`язалася виконувати вимоги Умов надання банківських послуг, а також регулярно знайомиться з їх змінами на сайті ПриватБанка. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів суд обчислює з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. (Постанова ВС України від 08.02.2018 по справі 727/2027/16-ц). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже в даному випадку при неналежному виконанні позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж за кредитним договором відповідачем [PERSON] було здійснено 30.10.2017 року, а з позовом позивач до суду звернувся 10.01.2019 року, тобто в межах позовної давності. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту - 686 грн. 45 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом - 14584 грн. 49 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) - 2990 грн. 36 коп., тобто в сумі 18761 грн. 30 коп. Оскільки відповідачем під час розгляду справи в суді було сплачено заборгованість по кредиту в сумі 700 грн. , тому стягувану суму необхідно зменшити на 700 грн. , що становить 18061 грн. 30 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 537 грн. 88 коп.

Outcome: approved