Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 160. За час подружнього життя у сторін народилась одна дитина, донька, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що дитина зареєстрована за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Крім цього зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились,зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. Вказує, що на даний час, позивач та відповідач проживають окремо, сімейною життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Крім цього вказує, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтepecaм дитини та інтересам позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Вважає, що сім»я остаточно розпалась і зберегти її неможливо. За таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе. З вищенаведених обставин вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Позивач у підготовче засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні підтримує та просить такі задоволити. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає. Оскільки сторони в підготовче засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 160. За час подружнього життя у сторін народилась одна дитина, донька, [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З заяви відповідача від 03.04.2019 року, вбачається, що він позов визнає, просить шлюб розірвати. А від так, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та заяви позивача від 03.04.2019 року, вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо місця проживання дитини та поділу майна сторони не мають. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу відновити їй її дошлюбне прізвище «[PERSON]», а тому, суд прийшов до переконання, що позивачу після розірвання шлюбу слід відновити її дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved