Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання в порядку набувальної давності права власності на житловий будинок №33 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський р-н, село Леб'яже, вул. Дачна, який належав [PERSON]; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства розміром 1977 грн. або 0,033 відсотки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Лебежанський», реорганізованого в агрофірму «Лебежанська» ТОВ, який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва ХА-ХХVI №057974 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 18 липня 2001 року; Земельну ділянку розміром 3,43 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, кадастровий №6325484500:02:000:0373, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-XP №061310; право на земельну частку (пай), розміром 3,93 умовних кадастрових гектари, яка перебувала у колективній власності КСП «Лебежанський», та належало [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0274494. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що з 18 лютого 2007 року я володію Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0274494. З 18 листопада 2006 року Позивач добросовісно, відкрито та безперервно, володіє та користується будинком, земельною ділянкою, розташованими за адресою: Харківська область, Чугуївський район, село Леб'яже, вулиця Дачна, 33, правовстановлюючими документами на них, в тому числі на майновий пай. Тому вважає за можливе визнати в порядку набувальної давності за [PERSON] право власності на вищевказане майно. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 28). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З квітня 2001 року Позивач у звязку з зайнятістю батьків почала постійно проживати разом з її прабабкою [PERSON]. Батьки позивача багато працювали та не могли приділити їй багато часу. [PERSON] доглядала за Позивачем, покупала одежу, інші побутові речі, готувала їжу. Фактично Позивач знаходилась на її утриманні. [PERSON] [PERSON] проживала разом з ними, але не приділяла Позивачу достатньо уваги через заробіток грошей, частково на які проживали Позивач, її брат та батько, але основна матеріальна допомога на утримання Позивача була взята на себе [PERSON]. 21.02.2003 року [PERSON] померла, про що видане Свідоцтво про смерть № 1-ВЛ № 380035 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з права на земельну частку (пай) розміром 3.93 умовних кадастрових гектар, яка перебувала у колективній власності КСП «Лебежанський», що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0274494 (а.с. 12). Відповідно до довідки № 43 від 07.02.2018 року на день смерті [PERSON] мати Позивача - [PERSON] проживала разом з нею за адресою: Харківська область, Чугуївський район, село Таганка, вул. Соснова, 11, та здійснила її поховання за власний рахунок (а.с. 11). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 531 ЦК Української РСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до п. 8 постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 Цивільного кодексу України (ЦК)) не менше одного року. Утриманці - це особи, які перебувають на повному утриманні іншої особи або одержують від неї допомогу, що є постійним і основним джерелом засобів їхнього існування. На день смерті [PERSON] Позивач знаходилась на утриманні у неї та отримувала від неї допомогу, яка була постійним і основним джерелом її існування. Отже, відповідно до статті 531 ЦК Української РСР, Позивач, як особа, що перебувала на утриманні [PERSON] більше року, є спадкоємицею за законом після її смерті. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Після смерті [PERSON] мати Позивача [PERSON] утримувала у себе Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0274494 до 18 лютого 2007 року, та у день народження Позивача передала їй його з метою подальшого оформлення нею права на земельну ділянку (пай) після досягнення 18 років. Фактично з 18 лютого 2007 року Позивач володіє вищевказаним Сертифікатом. В жовтні 2003 році сім'я [PERSON] звернулася до матері Позивача з проханням допомагати їм у звязку з їх похилим віком та неможливістю самостійного піклування про самих себе. Через відсутність спадкоємців, [PERSON] та [PERSON] пообіцяли [PERSON] передати належне їм майно Позивачу після своєї смерті, і у підтвердження своїх намірів передали матері Позивача усі правовстановлюючі документи на належне їм майно. Починаючи з 2003 року мати Позивача та Позивач піклувались про подружжя [PERSON] шляхом помочі в придбанні останнім продуктів харчування, готування їжі, прання білизни, обслуговування будинку, прилеглих до нього споруд, обслуговування прилеглої земельної ділянки, чергування в їхньому будинку у разі їх хвороб. Після смерті [PERSON] 26.11.2003 року мати Позивача та Позивач приймали безпосередню участь у його похованні. З 2005 року мати Позивача та Позивач, у звязку із погіршенням стану здоровя [PERSON] стали проживати разом із нею в належному їй будинку. 18 листопада 2006 року [PERSON] померла, про що видане Свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 096895 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства розміром 1977 грн. або 0,033 відсотки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Лебежанський», реорганізованого в агрофірму «Лебежанська» ТОВ, що належало їй на підставі Свідоцтва ХА-ХХVI №057974; земельна ділянка розміром 3,43 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, кадастровий №6325484500:02:000:0373, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-XP №061310, виданого на підставі Розпорядження Чугуївської райдержадміністрації №215 від 23 вересня 2002 року (а.с. 13); житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розміщений за адресою: Харківська область, Чугуївський район, село Леб'яже, вулиця Дачна, 33 (а.с. 15-170. Згідно з довідкою Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.02.2018 року №208, право власності на даний житловий будинок не зареєстроване (а.с. 14). Підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки Виконавчого комітету Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області від 13.05.2007 року №931, домоволодіння, яке розташоване за вказаною вище адресою, зі службовими спорудами та забудовами зареєстровано в погосподарській книзі за №494 за [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Лебязької сільської ради №1438 від 22.11.2006 року [PERSON] на момент смерті проживала за адресою: [INFO]. Разом з нею на момент смерті проживала [PERSON], та проводила догляд за нею (а.с. 9). Спадкоємці за заповітом та за законом у [PERSON] відсутні. По смерті [PERSON] мати Позивача та Позивач брала безпосередньо участь у її похованні, яке провела за свій рахунок. На виконання волі [PERSON] щодо подальшого, після її смерті, володіння, користування та розпорядження всім належним їй майном, мати Позивача та Позивач стали разом проживати у будинку, який належав [PERSON], користуватися речами побуту, які в ньому залишились, утримували його в належному стані, використовували земельну ділянку для господарських потреб, сплачували комунальні та інші платежі. Фактично, з 18 листопада 2006 року Позивач та її мати добросовісно, відкрито та безперервно, володіємо та користуємося будинком, земельною ділянкою, розташованими за адресою: Харківська область, Чугуївський район, село Леб'яже, вулиця Дачна, 33, правовстановлюючими документами на них, в тому числі на майновий пай. Відповідач не бажає оформляти на своє імя право власності на майно, яке належало [PERSON]. Відповідно до вимог\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України\~цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Відповідно дочастини першої\~статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей\~335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положеньстатей\~5,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно з 18 листопада 2006 року володіє та продовжує володіти й користуватись вказаним вище майном та правовстановлюючими документами на нього, яке належало [PERSON], не приховуючи цей факт, більше 10 років, суд вважаю за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за [PERSON] право власності на вищевказане майно. Крім того, враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно з 18.02.2007 року володіє та продовжує володіти Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0274494, який належав [PERSON], не приховуючи цей факт більше 10 років, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за [PERSON] право на земельну частку (пай).

Outcome: approved