Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. 13.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина- [PERSON]., [INFO] Спільне життя у сторін не склалось у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя, тому шлюбно-сімейні стосунки були припинені з жовтня 2014 року. Вихованням дитини займається виключно позивач. З жовтня 2014 року відповідач не приймає особистої участі у вихованні сина, що свідчить про порушення приписів, зазначених у ч.2 ст. 141 СК України. Відповідач нехтує своїми обов'язками, як батька, участі у вихованні та утриманні сина не бере, зв'язку з ним не підтримує, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дитини, протягом тривалого часу не проявляє батьківської турботи та уваги. Тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність та відсутність позивача, позов підтримала, просила задовольнити та прийняти заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причину не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Київського району Управління служб по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, та просить прийняти рішення з урахуванням письмового висновку. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що позивач разом з сином [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS], (а.с. 9, 16). [PERSON] виховується в комунальному закладі «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №463 Харківської міської ради» з вересня 2015 року в групі №6 по теперішній час, мати дитини приділяє багато уваги дитині, цікавиться її вихованням та розвитком, здійснює оплату, а батько дитини [PERSON] не приводить та не забирає дитину з дитячого закладу, не був присутнім на групових батьківських зборах, так працює в іншому місці (а.с. 12,14). Згідно відповіді Департаменту охорони здоров'я, [PERSON] перебуває під наглядом медичних працівників КЗОЗ «ХМДП №16», мати дитини займається забезпеченням нормального розвитку сина, інформація щодо участі [PERSON] в лікуванні, оздоровленні та забезпеченні нормального розвитку [PERSON] в КЗОЗ «ХМДП №16» відсутня. (а.с. 13). Лікуванням дитини займається мати [PERSON], а батько дитини на прийом до лікарів з дитиною не приходив, здоров'ям дитини не цікавиться. (а.с. 15). Так, відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку від 23.06.2016 року №363, Управління служб у справах дітей ДПСП ХМР, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Таким чином, встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову частину виховання; не спілкується з сином у обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; тобто не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON], [INFO], що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 165 Сімейного Кодексу України, суд, -

Outcome: approved