Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Казенного підприємства «Південукргеологія», в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом просила стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 26360,48 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до 22.07.2020 в розмірі 40016,70 грн., та судові витрати, що складаються з витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що з 19.11.2019 року вона працювала провідним інженером комерційного відділу КП «Південукргеологія». 10.03.2020 року позивач була звільнена з вказаного підприємства за згодою сторін. При звільненні позивача відповідачем не виплачено заробітну плату в повному обсязі. Таким чином у відповідача утворилась заборгованість станом на 10.03.2020 у розмірі 26360, 48, яка не виплачена і на даний час. Також позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку та вказує, що останні два повних місяці її роботи січень та лютий 2020 року. Наявна довідка відповідача містить інформацію про нараховану заробітну плату за ці два місяці у розмірі 18230 грн. Кількість робочих днів у січні та лютому 2020 року загалом становить 41 день. Отже, середньоденна заробітна плата = 18230 грн. / 41 = 444,63 грн. Кількість робочих днів з моменту звільнення і до 22.07.2020 становить 90 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку = середньоденна заробітна плата * кількість робочих днів за час затримки = 444,63грн * 90 = 40016,70 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач зазначила, що між нею та її представником адвокатом Кравченком О.М. було укладено договір про надання правової допомоги від 23.06.2020 року. Вартість робіт з надання правової допомоги складає 2500,00 грн. В.о. генерального директора КП «Південукргеологія» надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі позивачу становить 26360,48 грн., яку підприємство визнає. Щодо стягнення з КП «Південукргеологія» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки позивач звільнилась 10.03.2020, а з позовом звернулась 24.06.2020, то нею пропущений тримісячний строк. Також у відповідача викликає сумнів сума сплачена адвокату за надання правової допомоги. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача КП «Південукргеологія» в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно наказу № 172-К від 19.11.2019 року позивач з 20.11.2019 працювала на посаді провідного інженера комерційного відділу КП «Південукргеологія». 10.03.2020 року позивач булла звільнена з вказаного підприємства за угодою сторін. Період роботи позивача з 20.11.2019 року по 10.03.2020 року провідним інженером комерційного відділу КП «Південукргеологія» підтверджується записами в трудовій книжці. Згідно довідки відповідача від 03.06.2020 станом на 01.05.2020 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 26360,48 грн. Згідно ч.1 ст.115 КЗпПУкраїни заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разівідсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому відпідприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власника бо уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі, яка згідно довідки виданої Казенним підприємством «Південукргеологія» від 03.06.2020 №01/12-341 становить 26360,48 грн. Відповідач визнав вказану суму заборгованості по заробітній платі перед позивачем, у зв`язку з чим вона підлягає стягненню, а позов в цій частині задоволенню. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку у зв`язку з пропущенням процесуального строку, посилаючись на те, що звернення за стягненням середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем тримісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, при зверненні з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку, оскільки виходячи з положень ст.117 КЗпП України, середній заробіток має стягуватись з роботодавця за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В силу положень ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З цього видно, що даний строк має обчислюватись з моменту проведення роботодавцем фактичного розрахунку із звільненим робітником, але на даний час такий фактичний розрахунок відповідачем ще не проведений. Так, оскільки на даний час відповідачем заборгованість по заробітній платі позивачу в повному обсязі не виплачена, тому перебіг тримісячного строку не розпочався. За ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сумм відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пп. б) п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Відповідачем надано довідку від 30.04.2020, згідно якої у січні та лютому 2020 року, тобто за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, розмір заробітної плати позивача складав на місяць 9115 грн. В січні 2020 року кількість робочих днів склала 21 день, а у лютому 20 днів, тобто 41 робочий день за два місяці. Таким чином, середньоденна заробітна плата згідно Постанови КМУ № 100від 8 лютого 1995 року складає 9115*2/41=444 грн. 63 коп. З 11.03.2020 (перший день затримки розрахунку після звільнення) до 21.07.2020 включно (період визначений позивачем) кількість робочих днів склала - 90. Отже, середній заробіток за період затримки розрахунку по заробітній платі позивача за період з 11.03.2020 року до 21.07.2020 року включно становить 444 грн. 63 коп. * 90 днів=40016 грн. 70 коп. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача нараховану та невиплачену заробітну платуу розмірі 26360,48 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 40016,70 грн. за період з 11.03.2020 до 21.07.2020 включно з послідуючим утриманням з цих сум всіх обов`язкових податків та платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору. Щодо стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. 23.06.2020 між позивачем та адвокатом Кравченком О.М. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно розрахунку витрат за надання правничої допомоги, усна консультація склала 100 грн., складання позовної заяви 400 грн., участь у судових засіданнях 2000 грн. Квитанцією від 23.06.2020 № 50 підтверджується сплата [PERSON] адвокату Кравченку О.М. 2500 грн. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу є такою, що підлягає задоволенню, оскільки позивачем надано суду докази в підтвердження цих понесених витрат, при цьому судом, з урахуванням доводів відповідача, не встановлено, що розмір витрат є неспівмірним з обсягом наданих послуг, часом, витрачених адвокатом на виконання відповідних робіт та складністю справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved