Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 06 квітня 1981 року. Мотивує заяву тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, перестали розуміти один одного та втратили спільні інтереси. Шлюбні відносини припинені у 2013 році, шлюб носить формальний характер. Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, в поданій до суду заяві представник позивача [PERSON] просила проводити розгляд справи без їх участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Також просив звільнити від сплати судового збору, оскільки є пенсіонером та інвалідом третьої групи. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 06 квітня 1981 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). Подружжя має повнолітню доньку. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, з 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. При відкритті провадження позивач була звільнена судом від сплати судового збору. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонером та інвалідом 3 групи ( посвідчення серії [NUMBER], видане 19 грудня 2000 року). У відповідності до ч. 1,3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Оскільки відповідач є непрацездатним, інвалід ІІІ групи, внаслідок чого перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору. Судовий збір компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved