Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженця і жителя [ADDRESS], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення нею повноліття. [PERSON], позивачка по справі, в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала частково в частині стягнення 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку так, як позивач ніде не працює, власного житла не має, а проживає у своїх батьків, за ним не зареєстроване право власності: ні на земельні ділянки, ні на інше нерухоме майно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що зареєстрували шлюб 26 вересня 2009 року (а.с.5) та стали проживати разом. За час спільного проживання в них народилась донька: [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини її батьком зазначений [PERSON], відповідач по справі (а.с.6). Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с.7). На даний час сторони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за доцільне стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачка, мати неповнолітньої дитини несе обов'язок по її утриманню, у зв'язку з чим вона має право на звернення до суду з позовом до батька про стягнення коштів на часткове покриття витрат, пов'язаних з утриманням дитини. Відповідач як батько повинен брати участь по належному утриманні неповнолітньої дитини, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, а також інших потреб для дітей відповідного віку. При визначені розміру аліментів суд врахував матеріальний стан відповідача, але на думку суду це не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів які просить позивачка стягнути з відповідача. За даних обставин, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі визанченому судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати, відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved