overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що 08.08.1998 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 611. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що фактично шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2013 року у зв'язку з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сумісне господарство між сторонами не ведеться. Спору про розподіл майна не має. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явилася, причину неявки суду не сповістила, про день і час слухання справи завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксування судового процесу. Судом з'ясовано, що між сторонами укладено шлюб 08.08.1998, зареєстрований Міським відділом РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 611. У відповідності з вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст.24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки не підтримують з вересня 2013 року, проживання сторін та збереження сім"ї неможливе. Строк, наданий судом для примирення, позитивних наслідків не дав. Отже, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обгрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08.07.2017 року. Від шлюбу дітей не мають, спір щодо сумісно нажитого майна відсутній. Сімейні стосунки припинено через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові одне до одного, сім*я розпалася і зберегти її неможливо, просив шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~У підготовче засідання позивач не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, просила залишити після розірвання шлюбу прізвище Линник. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні з таких підстав.\~ Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 471954, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що є наявним у матеріалах справи, 08.07.2017 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис № 364, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на - Линник. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя не мешкають однією сім*єю, примирення між ними не відбулося, - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19.10.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO]. Сумісно нажите майно між подружжям не розділене. Сімейні стосунки припинено через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові одне до одного, сім*я розпалася і зберегти її неможливо, просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, 19 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що складений актовий запис № 124. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку вжиті судом заходи щодо примирення сторін результатів не надали, примирення між сторонами не відбулося, подружжя не мешкають однією сім*єю, позивач на примирення не згодний - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 25 листопада 1988 року перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому Новомосковський міським ЗАГС Дніпропетровської області за актовим записом № 637. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини, що робить спільне життя не можливим. Шлюбні стосунки фактично припинено з 2009 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведеться, втрачено всі духовні зв'язки. В судовому засіданні 04 грудня 2015 року позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач заявила клопотання про надання подружжю строку для примирення, яке будо задоволено судом, внаслідок чого провадження по справі було зупинено. Після поновлення провадження у справі, в судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 25 листопада 1988 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у Новомосковському міському ЗАГС Дніпропетровської області за актовим записом № 637 /а.с. 7/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Заходи з примирення подружжя не досягли мети, сторони не примирилися. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на "Гладка", яке вона не просила змінити на дошлюбне після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Одруження з відповідачем стало невдалим. Після народження дитини відповідач стала палити, мало приділяти йому уваги . Такий стан привів до того, що вони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, строк для примирення не потрібен. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна не мають. В судовому засіданні 09 жовтня 2014 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач заявила клопотання про надання подружжю строку для примирення, яке будо задоволено судом, внаслідок чого провадження по справі було зупинено. Після поновлення провадження у справі, в судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 24 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 480 /а.с. 25/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем, що також визнано сторонами. Заходи з примирення подружжя не досягли мети, сторони не примирилися. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на "[PERSON]", яке вона не просила змінити на дошлюбне після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружнє життя не склалось, між сторонами виникають сварки. Такий стан привів до того, що сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, строк для примирення не потрібен. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], 2004 року народження. Спору про поділ майна не мають. В судовому засіданні 21 січня 2014 року подружжю надано строк для примирення. Після закінчення строку для примирення, позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вказуючи, що заходи з примирення не досягли результатів. Сторони проживають окремо, примирення не досягнуто. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, вказуючи на те, що можливе збереження шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 20 липня 2002 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що вчинено актовий запис № 16. Сторони станом на момент розгляду справи спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем, що також визнано сторонами. Заходи з примирення подружжя не досягли мети, сторони не примирилися. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Збереження шлюбу приводить до подальших непорозумінь, конфліктів в сім`ї, внаслідок чого завдається шкода його інтересам та інтересам дитини, яка є свідком конфліктів. Доказів на спростування даних обставин судом не встановлено. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на "[PERSON]", яке вона просили залишити після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обовязки, також зазначає, що тривалий час між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 19 липня 2003 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №323 /а. с. 4/ . Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6,7/. Сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Рижих", яке вона просили залишити після розірвання шлюбу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обовязки, також зазначає, що тривалий час між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 10 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1592 /а. с. 5/ . Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Гавриленко", яке вона просила залишити після розірвання шлюбу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обовязки, також зазначає, що тривалий час між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 13 січня 2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №5 /а. с. 4/ . Сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - [PERSON],, [INFO] /а.с.5/. Сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Дудник", яке вона просила залишити після розірвання шлюбу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved