Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилаючись на те, що він є власником будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстровано також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які тривалий час в будинку не мешкають. У зв'язку з тим, що відповідачі тривалий час не проживають у будинку, комунальні послуги не сплачують, позивач [PERSON] змушений сплачувати комунальні послуги за власні кошти за відповідачів. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Відповідно до ухвали суду від 23.07.2018 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судове повідомлення, яке направлялося відповідачам, не вручено адресатам та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя за закінченням терміну зберігання. Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Перешкод для розгляду справи немає. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 11.01.2003 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а. с. 27) З довідки департаменту адміністративних послуг ЦНАП Маріупольської міської ради від 17.07.2018 року вбачається, що в належному позивачу будинку зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 30) Наданими на адресу суду документами підтверджується факт постійного мешкання відповідачів за межами України (а. с. 9-26) Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved