Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.12.2006 року між банком і відповідачем укладено кредитний договір № МХ-106/2006, відповідно якому позивач надав відповідачеві кредит в сумі 35000 гривень строком до 03.12.2009 року, належність виконання якого забезпечено шляхом укладання договору іпотеки від 08.12.2006 року. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. Крім того, позивач зазначив, що 17.03.2008 року між сторонами укладено кредитний договір № ИМ-03/2008, відповідно якому відповідачеві відкрито кредитну лінію на суму 17000 доларів США строком до 15.03.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки № ИМ-03/2008, предметом якого стала квартира [ADDRESS]. Відповідач порушила зобовязання за укладеними кредитними договорами, тому заочним рішенням від 11 червня 2010 року Маловисківського районного суду Кіровоградської області, яке набрало законної сили, було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Під час підготовки документів для реалізації предмета іпотеки було виявлено, що іпотечне майно перебуває під арештом відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яким вчинено на виконання виконавчого листа № 2-301/11 від 29.11.2012 року Ленінського районного суду м. Кіровограда, виданого на виконання рішення суду про стягнення з відповідача [PERSON] на користь кредитної спілки «Шанс» грошових коштів. Позивач вважає, що відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» він має пріоритетне права задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, перед іншими кредиторами. Постанови про накладення арешту на майно було винесено пізніше, ніж було укладено договори іпотеки. У судовому засіданні представник позивача підтримала предявлений позов, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач [PERSON] 30 травня 2017 року надіслала до суду письмове заперечення проти позову, посилаючись на те, що позовну заяву було подано із порушенням строку давності та без урахування рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 20.02.2013 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про її виселення та виселення [PERSON] з квартир № 19 та № 20 по вул. Шевченка в м. Мала Виска Кіровоградської області. Позивачем не було проведено реструктуризацію боргу за укладеними кредитними договорами відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.12.2016 року № 560/2016 та Указу Президента України від 18.12.2016 року № 560/2016. Відповідач вважає ПАТ КБ «Приватбанк» неналежним відповідачем у справі. Керівник кредитної спілки «Шанс» 08 листопада 2016 року надіслала до суду письмове заперечення з приводу предявленого позову, посилаючись на те, що позивач не надав суду ніяких доказів реєстрації обох іпотечних договорів в державному реєстрі іпотек. На думку представника відповідача, відсутність реєстрації іпотечних договорів в державному реєстрі іпотек позбавляє позивача права первинної вимоги до майна, яке передано в іпотеку. Виконавче провадження № 35621275 відкрито постановою від 14.12.2012 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ про стягнення з [PERSON] на користь КС «Шанс» 2756574,03 грн про те, що боржник повідомлена письмово та приймала участь у діяльності державного виконавця по опису і арешту квартир №№ 19, 20. На думку представника, позивачем порушені строки для здійснення примусового виконання рішення від 18.01.2010 року по справі № 2-54/2009 Маловисківського районного суду Кіровоградської області, тому втратив право на примусове виконання рішення і стягнення присуджених сум. Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 26 липня 2016 року надіслала до суду письмове заперечення на предявлений позов, посилаючись на те, що 05.02.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання судового рішення за виконавчим листом № 2-301/11 від 29.11.2012 року Ленінського районного суду м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] на користь кредитної спілки «Шанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2756574,03 грн. Під час примусового виконання рішення, державним виконавцем 06.02.2014 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Представник вважає, що порушень при виконанні судового рішення не має, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 01.01.2012 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Положеннями частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 01.01.2012 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" ( 898-15 ). Відповідно абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону від 12 травня 2006 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частинами 1, 2, 5, 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону від 12 травня 2006 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом; взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду; у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до частин 1, 4 статті 4 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону від 12 травня 2006 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Обтяження нерухомого майна іпотекою, яка виникає відповідно до закону або рішення суду (включаючи податкову заставу, предметом якої є нерухоме майно), підлягають реєстрації відповідно до законодавства у тому ж реєстрі, в якому реєструються обтяження нерухомого майна іпотекою, яка виникла відповідно до договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону від 12 травня 2006 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин. Так, відповідно до частини 1 вищезазначеного Закону, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Судом встановлено, що дійсно 06 грудня 2006 року між банком і відповідачем укладено кредитний договір № МХ-106/2006, відповідно якому позивач надав відповідачеві кредит в сумі 35000 гривень строком до 03.12.2009 року (а.с. 7-9). Належність виконання позичальником зобовязань за укладеним кредитним договором забезпечено шляхом укладання договору іпотеки від 08 грудня 2006 року, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 10-12). 17 березня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № ИМ-03/2008, відповідно якому відповідачеві відкрито кредитну лінію на суму 17000 доларів США строком до 15.03.2013 року. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за цим кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки № ИМ-03/2008, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 13-17). Відповідач [PERSON] порушила зобовязання за укладеними кредитними договорами, тому судовими рішеннями Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 січня 2010 року та 11 червня 2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири №№ 19 і 20 по вул. Шевченка, 9 в м. Мала Виска Кіровоградської області (а.с.18-21). 03 вересня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 22-24). 06 лютого 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на виконання виконавчого листа № 2-301/2011, виданого 29.11.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда на виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь кредитної спілки «Шанс» заборгованості за кредитним договором в сумі 2756574,03 грн. (а.с. 53). Матеріалами справи підтверджується, що постанови про накладення арешту на майно було винесено пізніше, ніж було укладено договори іпотеки, тому державними виконавцями порушено положення частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 01.01.2012 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, а право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту і заборони відчуження з квартир, які є предметом договорів іпотек. Твердження відповідача [PERSON] про те, що позовну заяву було подано із порушенням строку давності та без урахування рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 20.02.2013 року є помилковим, оскільки відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку», в редакції Закону від 12 травня 2006 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Позов предявлено 01 липня 2016 року; на момент предявлення позову основне зобовязання за укладеними кредитними договорами не припинилось, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано. Твердження представника кредитної спілки «Шанс» про те, що позивач не надав суду ніяких доказів реєстрації обох іпотечних договорів в державному реєстрі іпотек є помилковим, оскільки дана обставина підтверджується належними витягами, які є в додатками до позовної заяви. Твердження представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про те, що при виконанні судового рішення державним виконавцем не допущено порушень суперечить положенням частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 01.01.2012 року, яка діяла на момент виникнення правовідносин та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідачів [PERSON] та кредитної спілки «Шанс».

Outcome: approved