Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року в розмірі 557 149, 33 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 357, 24 грн. і зазначає, що 03.02.2012 року між ПАТ БАНК КІПРУ (правонаступник ПАТ НЕОС БАНК) (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 44/50-57/2012 з подальшим внесенням змін та доповнень, згідно якого [PERSON] одержав від позивача кредит в сумі 310 000 грн. Також, 03.02.2012 року між Банком та [PERSON] був укладений Договір Поруки № 44/50-57/2012/П-1. Крім того, 03.02.2012 року між Банком та [PERSON] був укладений Договір Поруки № 44/50-57/2012/П-2. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору за ним виникла заборгованість, яка станом на 21.11.2015 року становить 557 149, 33 грн. і складається з: 293 963, 96 грн. заборгованість за кредитом; 263\~185, 37 - заборгованість за відсотками. Таким чином, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, до позову ним було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує у разі неявки відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в рекомендованому поштовому повідомлені, яке повернулось на адресу суду, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилались йому за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO], 2-й провул. Крилова, буд. 24, однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [INFO], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Суд визнає неявку всіх відповідачів в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідачів в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,\~\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено наступне. 21.07.2014 року між ПАТ«НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. Внаслідок укладеного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 44/50-57/2012 від 03.02.2012 року позичальником згідно якого є [PERSON]. /а.с. 5/. 03.02.2012 року ПАТ БАНК КІПРУ (правонаступник ПАТ НЕОС БАНК) (далі Банк) та [PERSON] уклали кредитний договір № 44/50-57/2012 з подальшим внесенням змін та доповнень, згідно якого [PERSON] одержав від позивача кредит в сумі 310 000 грн. /а.с. 7-12/. Також, 03.02.2012 року Банк та [PERSON] уклали Договір Поруки № 44/50-57/2012/П-1. /а.с. 27/. Крім того, 03.02.2012 року між Банком та [PERSON] був укладений Договір Поруки № 44/50-57/2012/П-2. /а.с. 32/. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. [PERSON] за умовами кредитного договору зобов»язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, а також інші платежі у строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог\~ст. 525 ЦК України\~вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В порушення умов договору [PERSON] свої зобов»язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним виникла заборгованість, яка станом на 21.11.2015 року становить 557 149, 33 грн. і складається з: 293 963, 96 грн. заборгованість за кредитом; 263\~185, 37 - заборгованість за відсотками. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с. 37/. Відповідно до договорів поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов»язків за договором, як солідарні боржники (п. 4.1). 10.12.2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідачів вимогу про досудове врегулювання спору. /а.с. 38-39/. Проте станом на день подання позову вимога відповідачами задоволена не була. На підставі викладеного, оскільки в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаними договорами належним чином не виконали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому вважає необхідним задовольнити вказаний позов повністю, не виходячи за межі заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд керується тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При визначенні розміру присуджених судових витрат, а саме судового збору, суд враховує положення ст.ст. 82, 88 ЦПК України, застосовує роз'яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відповідно до яких з урахуванням повного задоволення позову та застосуванню вимоги пропорційності присудження судових витрат, приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8\~357, 24 грн., по 2\~785, 74 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved