Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність таким. 03 серпня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. З 01 квітня 2016 року матеріальної допомоги на утримання сина відповідач добровільно не надає, хоча працює співробітником охорони ГУ СБУ м. Києва та Київської області, має офіційний регулярний заробіток, є працездатною особою та жодних протипоказань за станом здоров'я не має, проте отримуваний ним дохід витрачає на власні потреби, в той час, коли вона та син живе на кошти, які вона отримує як соціальну допомогу, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. В добровільному порядку визначити способи утримання дитини вони як батьки не можуть, так як відповідач не йде на спілкування та компроміс. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. В судове засідання позивач не з'явилась, однак в заяві, яку адресувала суду, вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечував щодо їх задоволення у заявленому обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи та усі зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, прийшов висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1471 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 3). [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Обставина щодо проживання дитини біля матері сторонами визнавалась, отож в силу приписів ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Обставини щодо офіційного працевлаштування відповідача, а відтак отримання ним регулярного доходу у виді заробітної плати, відсутності інших аліментних зобов'язань відповідачем, у наданій суду заяві не заперечувались. Враховуючи встановлені судом обставини, обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а також визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання їх спільної із позивачем дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що згідно Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за п. 3 ч.1 ст.5 цього Закону, а тому відповідно до приписів ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у виді витрат на правову допомогу. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved