Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовує свої вимоги тим, що він є співвласником зазначеної квартири, в якій зареєстрована відповідач, яка є його невісткою. Відповідач зареєстрована в квартирі з 20.09.2013 року, але фактично не проживає у вказаній квартирі з моменту реєстрації. Своїми діями відповідач чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю, оскільки він несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача, а також не має можливості отримати житлову субсидію. Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.15-16). В судове засідання позивач не з"явився. Надав суду заяву в якій на позові наполягає, просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд встановив, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Відомостями з домової книги, довідкою про склад сім'ї, № 267, виданою КП «Комсервіс» 28.01.2019 року, підтверджується реєстрація відповідача [PERSON] в зазначеній квартирі з 20 вересня 2013 року (а.с. 5-7). Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована у будинку позивача, як член сім'ї, оскільки є їхньою невісткою, що визнається позивачем. Вищезазначене узгоджується з актом обстеження (кімнати, квартири), який затверджений директором КП «Комсервіс» 28.01.2019 року (а.с. 8), згідно якого [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS], з моменту реєстрації, а саме з 20.09.2013 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування житлом в квартирі [ADDRESS], оскільки за вказаною адресою вона відсутня без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України. Суд вважає, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою позивача.

Outcome: approved