Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної установі працівником. Посилався на те, що наказом директора Комунального учбово-методичного центру культури Буковини №44 від 17.10.2018 року [PERSON] було призначено на посаду головного бухгалтера з 19.10.2018 року. Відповідно до вимог посадової інструкції від 01.10.2019 року, з якими відповідач була ознайомлена, головний бухгалтер очолює фінансово-економічний відділ КУМЦКБ, керує всією діяльністю відділу, дотримується прав та обов`язків , визначених посадовою інструкцією, та несе відповідальність за невиконання покладених обов`язків. Пунктом 4 посадової інструкції передбачено відповідальність головного бухгалтера за заподіяння матеріальної шкоди в межах, визначених цивільним законодавством та законодавством України про працю. У зв`язку з реорганізацією КУМЦКБ на підстав рішення Чернівецької обласної ради від 04.02.2020 року було вирішено припинити існування юридичної особи Комунальний учбово-методичний центр культури Буковини. У структурі та штатному розписі новоутвореної обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради». Ліквідовано кабінеті, відділи та сектори, створено нові структурні підрозділи, що призвело до скорочення штату та чисельності працівників, що є зміною в організації праці. 28.07.2020 року головного бухгалтера КУМЦКБ [PERSON] було повідомлено про вищевикладене та запропоновано посаду головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР, на що остання погодилася. 29.09.2020 року було продовжено дію трудового договору на посаді головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР. 02.10.2020 року керівництвом ОКУ БЦКМ ЧОР було прийнято рішення про проведення внутрішньо бухгалтерського аудиту КУМЦКБ, у ході якого новопризначений провідний бухгалтер зобов`язаний був ознайомитися, вивчити та прийняти бухгалтерські документи, що стосуються діяльності КУМЦКБ та новоутвореної установи. Проте, 05.10.2020 року [PERSON] у присутності членів комісії за участі представника Управління культури Чернівецької обласної адміністрації категорично відмовилася надати будь-які фінансові документи. О 08 год. 30 хв. 06.10.2020 року головний бухгалтер [PERSON] з невстановлених причин залишила робоче місце і станом на 01.12.2020 року її місце перебування було невідоме адміністрації Установи. Виконуючи доручення, викладені в п.2 наказу №7-од від 30.10.2020 року комісією вивчено розпорядчі та фінансові документи, що стали підставою нарахування, подання в бюджеті установи та виплати головним бухгалтером ОКУ БЦКМ ЧОР [PERSON] на свою користь грошових коштів у сумі 16826 грн. 55 коп. Так, упродовж 29-30 вересня 2020 року головний бухгалтер ОКУ БЦКМ ЧОР Гилка М.Д., не маючи розпорядчого документа адміністрації установи, нарахувала та внесла завідомо неправдиві дані про нібито розрахункові кошти із нею на загально нараховану суму 16826 грн. 55 коп., яка складається з: доплати за обов`язки УО - 430 гривень, компенсації за невикористану відпустку - 8233 грн. 76 коп., середньо заробітної плати за п`ять відпрацьованих днів у жовтні 2020 року - 2575 грн. 10 коп. та премії/вихідна допомога - 5587 грн. 00 коп. Вказані фінансові документи особисто підписала із зазначенням виконавець [PERSON] . У подальшому, [PERSON] 29.09.2020 року подала до казначейства платіжне доручення №195 та 30.09.2020 року - в банк фінансовий документ: відомість розподілу виплат працівникам КУМЦКБ для виплати її розрахункових коштів на загальну суму 16826 грн. 55 коп., чим було завдано збитків на вказану суму. [PERSON] отримала кошти у сумі 16826 грн. 55 коп. з рахунку реорганізованого КУМЦКБ, включивши період її роботи у новій установі, а саме з 30.09.2020 року по 05.10.2020 року, що є грубим порушенням трудової дисципліни. 10.12.2020 року [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, про що останню повідомлено письмово. На підставі ст.ст.130, 134 КЗпП України просив стягнути з [PERSON] на користь обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради матеріальну шкоду у розмірі 16826 грн. 55 коп. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Ухвалою суду від 26.05.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 29.06.2021 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин: Наказом директора Комунального учбово-методичного центру культури Буковини №44 від 17.10.2018 року [PERSON] було призначено на посаду головного бухгалтера з 19.10.2018 року (а.с.11). Відповідно до вимог посадової інструкції, затвердженої 01.10.2019 року, з якою відповідач була ознайомлена, головний бухгалтер очолює фінансово-економічний відділ КУМЦКБ, керує всією діяльністю відділу, дотримується прав та обов`язків , визначених посадовою інструкцією, та несе відповідальність за невиконання покладених обов`язків. Також головний бухгалтер забезпечує ведення бухгалтерського обліку. Розділом 4 посадової інструкції передбачено відповідальність головного бухгалтера за заподіяння матеріальної шкоди в межах, визначених цивільним законодавством та законодавством України про працю (а.с.12-14). У зв`язку з реорганізацією КУМЦКБ на підставі рішення Чернівецької обласної ради від 04.02.2020 року було вирішено припинити існування юридичної особи Комунальний учбово-методичний центр культури Буковини. У структурі та штатному розписі новоутвореної обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради». Ліквідовано кабінеті, відділи та сектори, створено нові структурні підрозділи, що призвело до скорочення штату та чисельності працівників, що є зміною в організації праці(а.с. 18-19). 28.07.2020 року [PERSON] надала згоду на призначення її на посаду головного бухгалтера фінансово-економічного центру в «Буковинському центрі культури і мистецтва» у зв`язку з реорганізацією установи (а.с.15). 29.09.2020 року було продовжено дію трудового договору [PERSON] на посаді головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР (а.с.17). 02.10.2020 року керівництвом ОКУ БЦКМ ЧОР було прийнято рішення про проведення внутрішньо бухгалтерського аудиту КУМЦКБ, у ході якого новопризначений провідний бухгалтер зобов`язаний був ознайомитися, вивчити та прийняти бухгалтерські документи, що стосуються діяльності КУМЦКБ та новоутвореної установи (а.с.23-24). Проте, 05.10.2020 року [PERSON] у присутності членів комісії за участі представника Управління культури Чернівецької обласної адміністрації категорично відмовилася надати будь-які фінансові документи. О 08 год. 30 хв. 06.10.2020 року головний бухгалтер [PERSON] з невстановлених причин залишила робоче місце і станом на 01.12.2020 року її місце перебування було невідоме адміністрації Установи. 08.12.2020 року на підставі наказу №7-од від 30.10.2020 року комісією було складно висновок, відповідно до якого вивчено розпорядчі та фінансові документи, що стали підставою нарахування, подання в бюджеті установи та виплати головним бухгалтером ОКУ БЦКМ ЧОР [PERSON] на свою користь грошових коштів у сумі 16826 грн. 55 коп. Так, упродовж 29-30 вересня 2020 року головний бухгалтер ОКУ БЦКМ ЧОР Гилка М.Д., не маючи розпорядчого документа адміністрації установи, нарахувала та внесла завідомо неправдиві дані про нібито розрахункові кошти із нею на загально нараховану суму 16826 грн. 55 коп., яка складається з: доплати за обов`язки УО - 430 гривень, компенсації за невикористану відпустку - 8233 грн. 76 коп., середньо заробітної плати за п`ять відпрацьованих днів у жовтні 2020 року - 2575 грн. 10 коп. та премії/вихідна допомога - 5587 грн. 00 коп. Вказані фінансові документи особисто підписала із зазначенням виконавець [PERSON] . У подальшому, [PERSON] 29.09.2020 року подала до казначейства платіжне доручення №195 та 30.09.2020 року - в банк фінансовий документ: відомість розподілу виплат працівникам КУМЦКБ для виплати її розрахункових коштів на загальну суму 16826 грн. 55 коп., чим було завдано збитків на вказану суму (а.с.51-54). Беручи до уваги встановлені обставини та аналізуючи вищезазначені норми, суд приходить висновку, що між сторонами склались трудові правовідносини, які регулюються главою ІХ КЗпП України. Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності встановлені статтею 134 КЗпП України. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 13511 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 135-1 КЗпП України письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бутиукладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачає, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності (ч.ч.2,3 КЗпП України). Обов`язковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Відсутність підстав чи однієї з обов`язкових умов матеріальної відповідальності, звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до вимог частини першої статті 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. За правилами частини першої ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" судам роз`яснено, що у кожному випадку суд зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим наявні правові підстави для його задоволення. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved