Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом. Вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрований відповідач - чоловік колишнього власника квартири, який добровільно знятись з реєстрації не бажає. Через реєстрацію відповідача він не має можливості в повній мірі реалізовувати своє право власності, у зв`язку з чим просиввизнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. У судове засідання позивач не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи Суд, ураховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. На підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній є власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). Право власності зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 32738422 від 08.08.2019р. (а.с.5) Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку з 03.08.2006, що підтверджено інформацією голови органу реєстрації Новотроїцької селищної ради №01-25/823 від 19.11.2019р. (а.с.12), добровільно з реєстрації у зазначеному будинку відповідач до теперішнього часу не знявся. Згідно акту обстеження житлово-побутовим умов від 18.10.2019р. (а.с.7), складеного комісією у складі секретаря селищної ради Веліказової Л.В., депутата Суботовської Л.А., інспектора ВОС Сушко Н.О., депутата Йови О.В. відповідач [PERSON] з 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих речей не має. Аналогічні відомості зазначені в довідці про склад сім`ї №5438 від 18.10.2019р. (а.с.8). Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У разі, коли право власності на житло переходить до нового власника житла, новий власник має право вимагати визнання колишнього власника, у даному випадку члена сім`ї колишнього власника, майна таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення колишнього власника житла (ст. 346 ЦК ). Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 321, 346, 391, 406 ЦК України,

Outcome: approved