Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок (літера «А-1») загальною площею 59,7 кв. м., з яких житлова площа - 18,6 кв. м., з господарськими будівлями: погребом - літера «Б», убиральнею - літера «Г», та господарськими спорудами колодязем - літера «К», воротами № 1, огорожею № 2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 02.07.2019 року, актовий запис №10. Ще за життя [PERSON] склав в користь свого племінника - [PERSON] заповіт, який посвідчений 24 травня 2012 року секретарем виконавчого комітету Козівської сільської ради Дубик О.І. за № 10, що підтверджується відповідним заповітом та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.06.2012 №30657253, відповідно до тексту якого [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті на що він за законом матиме право, - своєму племіннику [PERSON] . З Витягу з погосподарської книги с. Козьова, виданого Козівською сільською радою від 03.11.2020 року №630/02-28, вбачається, що згідно записів об`єкта по господарського обліку, номер 01-0170-2, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] . Відповідно до рішення Козівської сільської ради від 07.11.2014 №422 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] в с. Козьова, Сколівського району Львівської області. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . З довідки Козівської сільської ради від 01.02.2021 року №417 вбачається, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Інших спадкоємців немає. 29.10. 2019 року позивач подав до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дядька. На підставі цієї заяви Сколівською державною нотаріальною конторою 29.10.2019 року заведено спадкову справу № 242/19, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.10.2019 року № 58089728. Проте Сколівська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно про що свідчить лист Сколівської ДНК від 06.10.2020 року № 598/01-16, внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 15.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 05.04.2021 року, з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті на 18.06.2021 року Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Враховуючи те, що його інтереси представляє уповноважений представник, суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності. Представник позивача [PERSON] - адвокат Горох В.В. до початку судового засідання подав клопотання (вх.№5370 від 05.10.2021 року) про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити. Представник відповідача - Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, Лесечко О.П. позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, на підтвердження чого подав до суду заяву про визнання позовних вимог (вх.№2257 від 27.04.2021 року). За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 02.07.2019 року, актовий запис №10. 24 травня 2012 року [PERSON] склав в користь свого племінника - [PERSON] заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Козівської сільської ради Дубик О.І. за № 10, що підтверджується відповідним заповітом та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.06.2012 №30657253, відповідно до тексту якого [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті на що він за законом матиме право, - своєму племіннику [PERSON] . В матеріалах справи наявний дублікат зазначеного заповіту [PERSON] від 24.05.2012 року. Даний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою Сколівською державною нотаріальною конторою від 29.10.2019 року за № 58089711. Згідно з довідки Козівської сільської ради від 03.11.2020 року №627/02-28 вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті постійно проживав в житловому будинку по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку під літерою А-1, господарських будівель та споруд погребом - літера «Б», убиральнею - літера «Г», та господарськими спорудами колодязем - літера «К», воротами № 1, огорожею № 2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок, господарські будівлі та споруди були збудовані 1973 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленим ФОП [PERSON] 01 жовтня 2020 року, інвентаризаційна справа №9, та довідкою, виданою ФОП [PERSON] від 01 жовтня 2020 року за №9. Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 81044 грн. З наяваної в матеріалах справи довідки Стрийського МБТІ №2279 від 10.11.2020 року, вбачається, право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Відповідно до Витягу з погосподарської книги [ADDRESS] , за 2011-2015 роки, виданого 01.02.2021 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області за №630/02-28, вбачається, що згідно запису погосподарської книги №3 за 2011-2015 роки с. Козьова, номер об`єкта погосподарського обліку 0170-2, житловий будинок [ADDRESS] , рахувався за [PERSON] . Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0.14 га., яка перебувала в його користуванні. Відповідно до рішення Козівської сільської ради від 07.11.2014 №422 [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] в с. Козьова, Сколівського району Львівської області. Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійний [PERSON] набув за життя право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS] . Згідно довідки № 417, виданої 01.02.2021 року Виконавчим комітетом Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає. 29.10.2019 року позивач подав до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дядька. На підставі цієї заяви Сколівською державною нотаріальною конторою 29.10.2019 року заведено спадкову справу № 242/19, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.10.2019 року № 58089728. Проте Сколівська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно про що свідчить лист Сколівської ДНК від 06.10.2020 року № 598/01-16. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України вбачається, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Аналізуючи норму даної статті суд приходить до висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, за наслідками подання якої було заведено спадкову справу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними та підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим позов слід задоволити та визнати [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved