Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав, та про призначення опікуна. Ухвалою суду від 20.07.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Іванівської РДА Одеської області про призначення опікуна залишено без розгляду на підставі заяви позивача. В обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що він проживав спільно з відповідачем з 2013 року по 2016 рік. Під час сумісного проживання, [INFO] народився [PERSON] . Дитина з моменту народження проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] , хоча зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Оскільки під час народження дитини сторони не перебували у шлюбі, то запис про батька дитини в актовому записі про народження був зроблений за вказівкою матері. [PERSON] з моменту народження сина, залишила його на виховання позивачу, сином не цікавиться, матеріально не допомагає, жодної участі у його житті не приймає, не відвідувала його жодного разу. Вихованням дитини займається позивач та його мати. З метою встановлення свого батьківства, позивач звернувся до суду, однак відповідно до медичного висновку генетичної експертизи він біологічним батьком дитини не являється. Разом з тим, дитина з народження проживає разом з ним, позивач вважає дитину своїм сином, він називає його батьком, у зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] з метою в подальшому встановити над ним опіку. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу направлялася судова повістка, з відміткою, що адресат відмовився від одержання, тому враховуючи положення ст.128 ЦПК України, суд визнає відповідача такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї, дитина [PERSON] , 2016 року народження, постійно проживає разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Петрівської селищної ради, [PERSON] , тобто відповідач проживає за адресою [ADDRESS] , проживає сама. У вихованні дитини участі не приймає , дитина проживає разом з батьком у с. Кремидівка близько трьох років. Відповідач офіційно не працює, має борг за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до рішення виконкому Великобуялицької сільської ради Іванівського району Одеської області, тобто за місцем проживання відповідача, 17.09.2019 року було вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] не займається вихованням сина, не утримує його, не виконанує свій материнський обов`язок. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, дитина [PERSON] проживає разом з [PERSON] та його матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , дитину [PERSON] матір залишила, його вихованням займається [PERSON] та [PERSON] , в будинку задовільні умови проживання. Відповідно до письмових показів свідків, [PERSON] та [PERSON] , останні підтвердили, що з моменту народження [PERSON] , його мати [PERSON] його залишила, вихованням та утриманням не займається, дитиною опікуються та виховують [PERSON] та [PERSON] . Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що передбачено ст. 150 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відповідно до ст.164 СК України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дітей та не виконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відмові її виховувати та забезпечувати матеріально, приділяти їй належну увагу. Оцінюючи поведінку відповідача, слід зауважити, що судом встановлені обставини її винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками, які свідчать про умисне ухиляння ним від виховання дитини. Приймаючи таке рішення, суд зазначає, що Висновок органу опіку та піклування Лиманської РДА Одеської області від 07.07.2020 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] не заслуговує на увагу, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. ч. 5, 6 ст.19 СК України), (ВС від 05.03.2018р. справа № 523/20084/14-ц, ВС від 06.05.2020 р. справа № 753/2025/19). Більше того, у зазначеному висновку не наведено жодної інформації про виконання або намагання виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, навпаки, висновок містить інформацію про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16, 17, 18, 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " де пленум роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи справу,

Outcome: approved