Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про виселення, зазначивши наступне. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] 28.02.2008 р. уклали кредитний договір №ZPD0GI0000003755. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 284000.00 грн. строком до 28.02.2033 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 28.02.2008 р. уклали договір іпотеки №ZPD0GI0000003755. Згідно з п. 1.1. договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50.20, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 01.04.2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 50.20, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» . Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами сірок добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, Відповідач та його неповнолітні діти, які зареєстровані у вказаній квартирі підлягають виселенню з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з чим, просить суд, виселити Відповідача та його неповнолітніх дітей, які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання від представника позивача, який має належні повноваження, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог заперечує, просить позов відхилити. Представник третьої особи у судове засідння не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову в частині виселення неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в іншій частині позовних вимог - прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства України. Також, просить розглянути справу за відсутності представника. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (позивач) та [PERSON] (відповідач) 28.02.2008 р. уклали кредитний договір №ZPD0GI0000003755. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 284000.00 грн. строком до 28.02.2033 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 28.02.2008 р. уклали договір іпотеки №ZPD0GI0000003755. Згідно з п. 1.1. договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50.20, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить Відповідачу на праві власності. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 50.20, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» . Згідно інформації МКП "Основаніє", за адресою предмета іпотеки зареєстровані три особи: відповідач [PERSON] (з 08.01.2004 року) та його неповнолітні діти: [PERSON] (з 13.10.2009 року) та [PERSON] (з 13.10.2009 року). Відповідно до повідомлення від 26.12.2013 року, яке було надіслано на адресу відповідача, останнього було попереджено позивачем про добровільне виселенні з вказаної квартири, на яку звернуто стягнення. Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідач та його діти мешкають в квартирі, на яку звернуто стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає позовні вимоги Банку про їх виселення з квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved