Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 5/6 часток домоволодіння №6 по вул. Аграрній в м. Дніпро, яке в цілому складається з: житлового будинку А-1, А'-І - житлової прибудови, А2 -1 прибудови, а-1 - прибудови, а'-1 - веранди загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею -33,8 кв.м; господарських будівель та споруд: Г- вбиральні, Д - бані-сараю, Е - сараю, З - навісу, И- навісу, К - сараю, Л - сараю, М - навісу, Н - навісу, споруд -№1-12,І, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 19 листопада 2013 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її свекру [PERSON] на праві власності належало домоволодіння №6 по вул. Аграрній в м. Дніпро ([PERSON]). [PERSON] був людиною похилого віку, хворів, його син, а її чоловік [PERSON], не міг з обєктивних причин, надавати йому допомогу. Відповідач [PERSON] проживав в Росії. Ще один син [PERSON] проживав в Дніпрі, але свого батька тільки провідував. Фактично тільки вона надавала допомогу та здійснювала необхідний догляд за своїм свекром. Враховуючи викладені обставини 04 листопада 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Аграрна, буд. 6 заповів їй. 05 квітня 2012 року помер її чоловік [PERSON] [PERSON] помер 19 листопада 2013 року. Вона в 6-ти місячний строк з моменту його смерті подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також спадщину прийняв відповідач, який має право на обов'язкову частку у спадщині, так як на момент смерті свого батька він досяг пенсійного віку. Обов'язкова частка у спадщині відповідача [PERSON] складає 1/6 частину домоволодіння №6 по вул. Аграрній в м. Дніпро з наступних підстав. При відсутності заповіту на спадщину могли б претендувати спадкоємці першої черги: відповідач [PERSON], рідний брат відповідача [PERSON] та її діти: дочка [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на частку свого батька [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення. Таким чином, частка кожного спадкоємця за законом склала б 1/3 частину домоволодіння, а обов'язкова частка складає половину частки за законом, тобто (1/3:2) 1/6 частину. Її частка в праві власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом складає 5/6 його частин. Після смерті спадкодавця зясувалося, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Більше 2-х років вона сподівалася, що разом з відповідачем оформить свої спадкові права, але він не має наміру приїжджати в Дніпро. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона надала нотаріусу всі документи, які мала, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 січня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю в неї на руках правовстановлюючих документів на нерухоме майно на ім'я спадкодавця. У звязку з чим, вона була вимушена звернутися до суду з дійсною позовною заявою. Ухвалою суду від 23 грудня 2016 року відкрито провадження по даній справі. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності та з посиланням на підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] будучи допитаним в порядку судового доручення пояснив, що не заперечує проти розгляду справи в його відсутності, оскільки не має наміру з'являтися до суду. Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на 5/6 частин спірного домоволодіння, також заперечень не мав. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] мав трьох дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які мітяться в матеріалах справи. 04.11.2008 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] був посвідчений заповіт, яким [PERSON] заповів [PERSON] належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку за адресою: м. Дніпро ([PERSON]), вул. Аграрна,6, (а.с. 10). 05 квітня 2012 року помер син [PERSON] [PERSON]. (а.с.12). 19 листопада 2013 року помер [PERSON] (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на вищезазначене нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1,5\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №666/2013, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], протягом шести місяців до нотаріальної контори звернулись: позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом та відповідач [PERSON], син померлого, як спадкоємець за законом згідно ст. 1241 ЦК України (має право на обов'язкову частку у спадкуванні, оскільки на час відкриття спадщини досяг пенсійного віку). Окрім них, спадкоємцями за законом у разі відсутності заповіту був би син померлого [PERSON], який також своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та його онуки [PERSON], [PERSON], які є спадкоємцями частки свого батька [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення. Згідно\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В січні 2015 року позивач звернулася до державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Аграрна,6. Однак, нотаріус своєю постановою від 30.01.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва, оскільки у позивача відсутні на руках правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно на імя спадкодавця. Відповідно до\~ст. 67 Закону України "Про нотаріат"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як вбачається з довідки КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради №1110 від 10.02.2015 року, [PERSON] на підставі договору про право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 4-ю ДДНК 16.06.1954 за реєстром №1-3890, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №423 за реєстровим №4, належало домоволодіння №6 по вул.. Аграрна в м. Дніпро ([PERSON]) (а.с.5). Отже, [PERSON] набув право власності на вищезазначене домоволодіння та оформив документи, що підтверджують це право, в порядку передбаченому чинним на той час законодавством, а сама по собі відсутність на руках у позивача правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння не припиняє право власності померлого на спірне нерухоме майно, оскільки така підстава припинення права власності не передбачена чинним законодавством. Відповідно до технічного паспорту домоволодіння №6 по вул. Аграрна в м. Дніпро ([PERSON]) складається з: житлового будинку А-1, А'-І - житлової прибудови, А2 -1 прибудови, а-1 - прибудови, а'-1 - веранди загальною площею 65,5 кв.м, житловою площею -33,8 кв.м; господарських будівель та споруд: Г- вбиральні, Д - бані-сараю, Е - сараю, З - навісу, И- навісу, К - сараю, Л - сараю, М - навісу, Н - навісу, споруд -№1-12,І (а.с.6-9). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно\~ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із змісту\~ст. 392 ЦК України\~самостійна вимога власника про визнання його права власності на певне майно передбачає володіння власником спірним майном та наявність сумнівів інших осіб щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації власником свого права власності через такі сумніви чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Судовою практикою визнається можливість подання позову про визнання права власності за\~ст. 392 ЦК України, за відсутності іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права, зокрема, у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, за відсутності можливості одержати у відповідних органах дубліката правовстановлюючого документа. Так, постановою завідувача державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 07.09.2015 року було відмовлено [PERSON] у видачі дублікату правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння на імя спадкодавця та розяснено право вирішення даного питання в судовому порядку (а.с.13). Частиною п'ятою\~статті 1268 ЦК України\~встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою\~статті 1220 цього Кодексу\~є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте, відсутність правовстановлюючого документа не зумовлює позбавлення особи прав щодо майна, а\~ст. 1296-1298 ЦК України\~визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, враховуючи, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину через відмову нотаріусів у видачі свідоцтва про право на спадщину та реалізувати свої права на успадковане майно в досудовому порядку, визнання за нею права власності на успадковане майно можливе лише судом. Отже, суд приходить до висновку, що з урахуванням обовязкової частки відповідача за позивачем підлягає визнанню право власності на 5/6 часток домоволодіння №6 по вул. Аграрній в м. Дніпро в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, за відсутності учасників справи.

Outcome: approved