Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати свого сина [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначив, що він є квартиронаймачем квартири по [ADDRESS], в якій також зареєстровані його дружина [PERSON] та син - відповідач [PERSON] З січня 2017 року по теперішній час у вищевказаній квартирі його син не мешкає, його особистих речей в квартирі немає, участі в утриманні майна не приймає, проживає за іншою адресою. З цих підстав вважає, що відповідач втратив своє право на користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] 03 вересня 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Сторони у судове засідання не з'явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Треті особи у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Відповідач відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлена належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі є основним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS], в якій також зареєстровані його дружина [PERSON] (третя особа) та його син [PERSON] (відповідач), що підтверджується ордером на житлове приміщення, довідкою про склад сім'ї та особовим рахунком на квартиру (а.с. 9-10, 15). Згідно акту про не проживання від 14.06.2018 року складеного КП КМР "УКОЖФ" на підставі пояснень сусідів [PERSON] і [PERSON], відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає (а.с. 16) Згідно письмових пояснень сусідів [PERSON] і [PERSON] відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з січня 2017 року (а.с. 46-49). За відомостями Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради та Дніпровського ВП Кам'янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, відповідачу [PERSON] за весь час його реєстрації за адресою [ADDRESS] будь-яких перешкод у проживанні не вчинювалось та заяв чи скарг від нього не поступало (а.с. 31, 53). Отже, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин проживання відповідача у спірній квартирі з 2017 року, поважності причин не проживання та наявність перешкод у проживанні, за відсутністю доказів на підтвердження таких обставин. Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження). Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, триває по теперішній час, при цьому причини такої відсутності судом не визнані поважними та будь-які перешкоди у проживанні останньому не здійснювались. Таким чином, оскільки підставою втрати у відповідача права користування житлом є його не проживання за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені законом строки та те, що спірне житлове приміщення не є постійним місцем проживання відповідача з січня 2017 року, в даному випадку відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідачатаким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved