overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2003 року. Від даного шлюбу вони мають спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], відносно якої він в 2007 році відповідно до рішення суду позбавлений батьківських прав, та дочку [PERSON],[INFO]. Посилаючись на те, що на протязі останніх 10 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до його фактичного припинення і близько 5 років вони не проживають як подружжя, позивач прохав розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності за станом здоров`я. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, теж в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки та не подавши відзив на позов. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про одруження № 077329, між сторонами було укладено шлюб 13 березня 2003 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Бодрова". З врахуванням того, що відповідачка не повідомила суд про те, яке прізвище їй залишити, суд не може вирішити дане питання, як і питання щодо місця проживання малолітніх дітей, оскільки воно не ставилося в позові перед судом. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2014 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося і з серпня 2018 року вони проживають окремо, позивач прохав розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що відносини між ними припинилися в липні 2018 року, оскільки без його відома, коли він перебував на роботі, дружина забрала речі та переїхала проживати до батьків. А тому на примирення він не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов та прохав його задовольнити, зазначивши, що сторони примирення не досягли і їх подальше спільне проживання є недоцільним. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що позивач весь час перебував на роботі і вдома з`являвся лише на вихідні. А їй в липні місяці зробили операцію і вона пішла проживати до батьків, щоб відновити здоров`я, про що домовилася з чоловіком. Однак, коли вона прийшла, щоб поговорити з чоловіком про подальше спільне проживання, то він сказав, що проживати разом вони більше не будуть. У зв`язку з цим вона згідна на розірвання шлюбу, не вбачаючи сенсу в примиренні. Вислухавши сторін та представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 14 січня 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим повернути відповідачці прізвище, яке вона мала до реєстрації даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1995 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося і вони не змогли побудувати сімейні відносини між собою, різниця в світогляді не дозволила спільно вирішувати питання сім'ї, у зв`язку з чим подружні відносини між ними припинені з листопада 2012 року, позивач прохав розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що він не бажає проживати з відповідачкою, оскільки на протязі двох років проживає з іншою жінкою. А тому на примирення не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час вона проживає з донькою окремо і на примирення теж не погоджується, у зв`язку з чим проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 15.07.1995 року. Відповідно до ч.2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони тривалий час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, до того ж позивач створив нову сім`ю, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]". На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2002 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Посилаючись на те, що сімейне життя не склалося і відповідачка має іншу сім'ю, позивач прохав розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справу без його участі. Представник відповідачки [PERSON] позов визнав та пояснив суду, що між позивачем та відповідачкою 19.02.2002 року було укладено шлюб, але сімейне життя не склалося і близько п'яти років вони не проживають разом, а тому шлюб існує лише формально. Відповідачка створила нову сім'ю і не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 19 лютого 2002 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони тривалий час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, до того ж відповідачка створила іншу сім'ю, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, через неприязні відносини між ними постійно виникали сварки, на безвідповідальну поведінку відповідачки в сім`ї та відсутність з її сторони поваги до нього, що призвело до припинення подружніх відносин в березні 2015 року, позивач прохав розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що він не бажає проживати з відповідачкою, оскільки вона принижує його честь і гідність, не хоче працювати, безвідповідально ставиться до ведення господарства. За наданий судом строк вони не помирилися, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що вона не згідна на розірвання шлюбу допоки не буде розділено їх спільне майно, так як позивач вигонить її з будинку. Причиною, що позивач подав на розірвання шлюбу є сварка через гроші, які дали батьки і які вона витратила на придбання джинсів та телефону для дитини. Однак в судових дебатах відповідачка заявила, що у зв`язку з тим, що позивач бажає розірвати шлюб, то і вона проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 115651, між сторонами було укладено шлюб 26.11.2011 року. Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що даний шлюб укладено ними повторно, оскільки вони до цього перебували в шлюбі з 1990 року, який було розірвано в 2010 році. У зв`язку з цим вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження № 040696 та № 070351 і чим спростовуються покази позивача, що вони не мають спільних неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо і відновлювати подружні відносини позивач не бажає, до того ж за наданий судом строк вони не помирилися і між подружжям склалися неприязні відносини, що унеможливлює їх спільне проживання, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати, при цьому мотивація відповідачки не згоди на розірвання шлюбу вирішенням питання про розподіл майна є безпідставною і не вказує на її бажання зберегти сім`ю. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Візіренко", хоча це не потребує додаткового вирішення, оскільки відповідачка мала дане прізвище під час повторного укладення шлюбу з позивачем. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1998 року. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою виявилося невдалим, оскільки останнім часом дружина стала зловживати алкогольними напоями, у зв`язку з чим виникали непорозуміння та сварки, не проявляла належної поваги до нього, не приділяла належної уваги дітям, до того ж вони мають різні погляди на життя та сімейні обовязки, через що сімейні відносини припинилися близько трьох місяців тому, позивач прохав розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що спочатку було нормальне сімейне життя, але потім дружина стала вживати алкоголь, неналежним чином доглядати за дітьми, у зв`язку з чим на протязі двох останніх років в сім`ї почали виникати скандали, сварки і вже близько одного року вони не проживають як подружжя. А тому на примирення він не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що в сім`ї постійно виникали непорозуміння, скандали на побутовому грунті та з приводу коштів, а також мало місце вживання нею алкоголю. В зв`язку з тим, що вони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу, то на примирення вона теж не згідна. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № 023442, між сторонами було укладено шлюб 29 серпня 1998 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривалого часу лише періодично підтримують подружні відносини та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Кольєва", за її проханням. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2 грудня 2011 року. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вони мають різні погляди на життя, перестали розуміти один одного, втратили взаємне почуття поваги та любові, в результаті чого відбувалися сварки, до того ж дружина допустила подружню зраду, через що вони з вересня 2017 року проживають окремо і сім`я фактично припинила своє існування, позивач прохав розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог та прохання не надавати строк для примирення. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що в них немає нічого спільного, вже більше року кожен з них живе своїм життям і продовжувати спільне проживання вони не бажають. Крім того примирення між ними було невдалим, а тому вона згідна на розірвання шлюбу. Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 2 грудня 2011 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на протязі тривало часу не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж позивач планує створити нову сім`ю, а, отже, між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2002 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося на грунті неприязних відносин, внаслідок чого в сім'ї часто виникали конфліктні ситуації, які переходили в сварки, що відповідачка безвідповідально ставилася до своєї поведінки в сім'ї, що проявлялося в її небажанні поважати його, як чоловіка, у зв`язку з чим подружні відносини між ними припинені з січня 2015року, позивач прохав розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка позов визнала і пояснила суду, що сімейне життя з позивачем не склалося через те, що вони не могли знайти спільної мови, що призводило до сварок. На протязі двох років він не працював, сім`ю не забезпечував, в той час як вона працювала на двох роботах. З січня місяця 2015 року вони разом не проживають. А тому на примирення вона не згідна і проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 30.03.2002 року. Відповідно до ч.2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2014 року. Від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на життя та сімейні обовязки, через що стали чужими людьми і сімю зберегти вже немає можливості, до того ж спільне господарство між ними не ведеться, шлюбні відносини припинені і з листопада 2017 року вони не проживають як подружжя, позивач прохав розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що останнім часом між ними почали виникати непорозуміння, вони втратили довіру один до одного, відповідачка звинувачує його в тому, що він її не цінить, не підтримує, приділяє їй мало уваги, у зв`язку з чим він змушений був змінити роботу, але це не допомогло зберегти сім`ю, оскільки дружина не бачить його поряд в подальшому сімейному житті і планує продовжити його з новою людиною. А тому на примирення він не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що чоловік постійно знаходиться на роботі, через що не приділяє належної уваги сім`ї, до того ж вони не розуміють один одного, мають різні погляди на життя, неодноразово намагалися зберегти стосунки, але марно. Вона згідна з причинами розпаду сімї, вказаними позивачем. В зв`язку з тим, що вони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу, то на примирення вона теж не згідна. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб № 098393, між сторонами було укладено шлюб 30 серпня 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони з листопада 2017 року не підтримують подружніх відносин та відновлювати їх не бажають, примирення між ними не досягнуто, до того ж між ними склалися такі відносини, за яких подальше спільне проживання є неможливим, з чого слідує, що збереження даної сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст. 113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "Фархутдінова", за її проханням. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 8 листопада 1997 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що останнім часом дружина не проявляла належної уваги та поваги до нього та до сина, що на грунті неприязних відносин у сім'ї постійно виникали непорозуміння, які переходили в часті сварки, що він здійснює догляд за своєю престарілою бабусею, а відповідачка відмовляється йому в цьому допомагати і взагалі покинула їх з сином та перейшла проживати до своєї матері, у зв`язку з чим з січня 2015 року вони проживають окремо, позивач прохав розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що сімейне життя не склалося після того, як він привіз до них додому бабусю, за якою потрібний догляд, а відповідачка не хоче йому в цьому допомагати. Крім того відповідачка має іншого чоловіка, з яким має намір їхати за кордон на заробітки, а тому він хоче, щоб їх син проживав разом з ним. На примирення він не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що дійсно вона не хоче доглядати за бабусею чоловіка, яка з самого початку її не полюбила. На даний час вона має іншого чоловіка та збирається їхати з ним за кордон на роботу. У зв`язку з цим теж згідна на розірвання шлюбу і не заперечує, щоб син залишився проживати з батьком. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про одруження № [NUMBER], між сторонами було укладено шлюб 08.11.1997 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони на даний час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, до того ж відповідачка має намір створити нову сім'ю, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити позивачці прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто "[PERSON]". На підставі викладеного та,

Outcome: approved