Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 28.04.2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаської області про що 28.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 10. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з ним не складається через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Відповідач постійно пред'являє позивачу неогрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, тому вона вимушена звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки фактично сторін припинені. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобовязані поважати дитину- малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьками неповнолітнього є сторони по справі. У відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню. Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 111 СК України, можуть вживатися заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Проте в даному випадку суд зазначає, що суд не зобов"язаний призначати строк для примирення, оскільки призначення даного строку можливе лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що морально-правовою основою шлюбу, тому після з"ясування обставин справи, з урахуванням фактичних взаємовідносин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд приходить до висновку про те, що призначення строку на примирення буде суперечити моральним засадам суспільства. Майновий спір не вирішувався. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved