Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача витрати, пов'язані з навчанням останнього, у розмірі 28877 грн. 09 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України курсантом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. З відповідачем відповідно до вимог Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про міліцію», Указу Президента України від 23.01.1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням» - 11.08.2008 року було укладено договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Відповідно до розділу 3 та 4 цього договору передбачено підстави, розмір та порядок відшкодування вартості навчання в разі дострокового розірвання договору. Згідно наказу ГУМВС України в Кіровоградській області № 104 о/с від 16.04.2013 року відповідач звільнений з посади дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області відповідно до Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України за ст. 64 п. «Ж» (за власним бажанням). Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав зазначених у п. 3 договору відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Представник позивача надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу розгляди без участі представника третьої особи, про прийняте рішення повідомити УМВС в області. Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечує, вважає, що вимоги позивача незаконні, посилаючись на те, що Конституцією України передбачено безкоштовне навчання. Також наполягає на тому, що звільнився з ОВС не за власним бажанням, а через те, що відносно нього було відкрито кримінальне провадження, а також через тиск керівництва, які змусили його написати заяву про звільнення за власним бажанням. Заслухавши відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2008 року між сторонами було укладено договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ відповідно до вимог Законів України «Про освіту», «;Про вищу освіту», «;Про міліцію», Указу Президента України від 23.01.1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням». Відповідно до розділу 3 та 4 цього договору передбачено підстави, розмір та порядок відшкодування вартості навчання в разі дострокового розірвання договору. Пунктом 2.3.6. Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав зазначених у п. 3 договору відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням в навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно наказу ректора Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ № 58 ос від 09.08.2008 року [PERSON] зарахований курсантом на навчання до Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ. Наказом ректора Дніпропетровського Державного університету внутрішніх справ № 207 від 25.06.2011 року підтверджується, що [PERSON] отримав вищу юридичну освіту освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» та отримав відповідний диплом після чого був направлений до ОВС. Відповідно до наказу ГУМВС України в Кіровоградській області № 104 о/с від 16.04.2013 року [PERSON] звільнений з посади дільничного інспектора міліції сектора дільничих інспекторів міліції міліції громадської безпеки Олександрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області відповідно до Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил України за ст. 64 п. «Ж» (за власним бажанням). З довідки-розрахунка вбачається, що витрати, пов'язані з утриманням курсанта [PERSON] у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за 2008-2011 роки складають 28877,09 грн. Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту, держава забезпечує доступність та безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах. Частиною 2 ст.52 Закону України «Про освіту» передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів. У відповідності з ч.6 ст.18 Закону України «Про міліцію» курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. За положеннями ч.2 ст.56 Закону України "Про вищу освіту" випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 затверджений «Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», яким передбачено порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно зі ст.3 «Порядку» витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою; сторонами такого договору є: виконавець - навчальний заклад, замовник - Головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ України, особа - курсант. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх здійснюється в судовому порядку відповідно до ч.1 ст.6 «Порядку». Оскільки в судовому засіданні, було знайдено підтвердження правомірності позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, проте звертає увагу, що кошти з відповідача потрібно стягнути на рахунок державного бюджету, так як про це зазначено в договорі, а не на рахунок, який вказаний в позовній заяві, так як з довідки наданої представником позивача вбачається, що цей рахунок призначений для внутрішніх потреб навчального закладу, а тому вимога позивача, щодо стягнення коштів з відповідача на цей рахунок є неправомірною. При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він звільнився з ОВС через тиск на нього керівництва, так як ці доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд розглядає справу в межах наданих йому доказів, жодних доказів, які підтвердили вищезазначені доводи відповідача ним надано не було. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 288,77 грн.

Outcome: approved