Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 02.08.2015 року між ним та [PERSON] (далі відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] ([INFO]). Через різні погляди на життя в сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння, у звязку з чим спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, що стало приводом для звернення позивача з вказаним позовом до суду. До суду представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач подала до суду заяву про визнання позову, справу просила розглянути у її відсутність. Оскільки учасники справи скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних в справі даних і доказів згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 02.08.2015 року Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстрував шлюб [PERSON] із [PERSON], у зв'язку з чим було складено актовий запис №2012 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище "Пилявець". У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] ([INFO]). Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. За змістом статті 111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що через різні погляди на життя спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, у звязку з чим сім`я розпалась остаточно, сторони проживають окремо. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно частини третьої статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований 02.08.2015 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2012. При ухваленні рішення, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат у справі (ст. 264 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу регламентовано у статті 137 ЦПК України. На виконання Угоди про надання правової допомоги від 14.03.2018 року, [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] кошти в сумі 400 грн. за отримання консультації (а.с. 15), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 6 від 14.03.2018 року, а також 1000 грн. за написання і подання позовної заяви (а.с. 16), що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7 від 15.03.2018 року. Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подала, а відтак суд стягує документально підтвердженні витрати позивача на отримання правничої допомоги у даній справі.

Outcome: approved