Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 10.02.2016 року та просив суд звільнити з-під арешту, накладеного державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 012254 від 29.01.2009 року, майно, що належить [PERSON], а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Веселе, вул. Центральна, будинок 9 та земельну ділянку кадастровий номер 1221881200020010135, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с . Веселе, вул. Центральна, 9. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що між ЗАТ «Перший Український [PERSON]», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладений кредитний договір №5861093 від 28.11.2007 року, відповідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 42500,00 доларів США, а останній зобовязався сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % та повернути кредит не пізніше 28.11.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладений договір Іпотеки №5861381 від 28.11.2007 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, криворізький район, с. Веселе, вул. Центральна, 9 та земельна ділянка за цією ж адресою. Позивачу стало відомо, що постановою, що на вказане заставне нерухоме майно накладено арешт постановою Відділу Державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції від 29.01.2009 року, що порушує права та законні інтереси ПАТ «Перший Український міжнародний банк»» як заставодержателя, оскільки право застави у останнього виникло раніше ніж обтяження, тобто раніше винесення постанови державним виконавцем і позивач має право вищого пріоритету перед іншими стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Представник позивача [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористався, надавши суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала (а.с. 91,92). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за місцем проживання відповідача направлені судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти повернулися (а.с. 65,68,74,78), а отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Представник відповідача - Криворізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 83). Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню за наступних законних підстав. Судом встановлено, що 28.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» (а.с. 7-10) та [PERSON], укладений кредитний договір № 5861093, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 42500 доларів США в обмін на зобовязання позичальника сплатити проценти та повернути кредит (а.с.19-23). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами укладений Іпотечний договір № 5861381 від 28.11.2007 року, відповідно до якого [PERSON] надав в іпотеку банку наступне нерухоме майно: - домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,1 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м, гаражу літ. Б, літньої кухні літ. В, сараю літ. Г., сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, сараю літ. Ж, сараю літ. З, сараю літ. И, паркан №1,2, водопроводу І, замощення ІІ; - земельна ділянка площею 0,2150 га, кадастровий номер 1221881200020010135, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Веселе, вул. Центральна, 9 та належать [PERSON] на праві власності. Відповідно до ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Державна реєстрація іпотеки за вказаним іпотечним договором здійснена 28.11.2007 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] , що вбачається з іпотечного договору та з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна В той же день 28.11.2007 р., згідно вищевказаної інформаційної довідки, приватним нотаріусом [PERSON] на іпотечне нерухоме майно накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно:на домоволодіння відповідно за № 6121590, на земельну ділянку за № 6121620 (а.с.87-90). Отже, з моменту державної реєстрації Іпотеки, тобто з 28.11.2007 року у ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» як іпотекодержателя виникло право іпотеки відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», й відповідно право звернення на предмет іпотеки у разі невиконання зобовязання, забезпеченого нею згідно ч.1 ст. 589 ЦК України, ст.12 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 87-90), постановою державного виконавця ВДВС Криворізького РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 912254 від 29.01.2009 року на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Веселе, вул. Центральна, 9, що належать на праві власності [PERSON], накладено арешт. Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку», вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредитору та реєстрації обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень встановлюється в черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Так, в даному випадку з урахуванням відомостей витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна право іпотеки виникло у ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» 28.11.2007 року, тобто раніше, ніж у Відділу ДВС Криворізького РУЮ, а тому банк має право вищого пріоритету перед іншими стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно ч.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина пята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», заставодержатель має право звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За таких обставин суд вважає, що іпотечне майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 59,1 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м, гаражу літ. Б, літньої кухні літ. В, сараю літ. Г., сараю літ. Д, вбиральні літ. Е, сараю літ. Ж, сараю літ. З, сараю літ. И, паркан №1,2, водопроводу І, замощення ІІ; земельна ділянка площею 0,2150 га, кадастровий номер 1221881200020010135, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Веселе, вул. Центральна, 9 та належать [PERSON] на праві власності, підлягає звільненню з-під арешту, накладеного державним виконавцем Відділу ДВС Криворізького РУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2009 року. Позивач також просить суд стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Поняття солідарного стягнення судових витрат у цивільно-процесуальному законі немає. А тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно, тобто в рівних частках. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та з Криворізького РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 689,00 грн. з кожного на користь ПАТ «Перший Український [PERSON] банк» понесені позивачем та документально підтверджені (а.с. 1).

Outcome: approved