Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (гаражу) за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя, 44, дійсним та визнання права власності на нього. В обґрунтування своїх вимог позивач надав договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (гаражу) від 06.11.2017 року, акт прийому передачу нежитлового приміщення. Зазначив, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, а він не має змоги в повній мірі реалізувати свої права власника. Вважає, що між ними погоджено всі істотні умови договору, тому просить визнати укладений договір дійсними та визнати право власності на нежитлове приміщення. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений. Надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Вимоги позову визнає в повному обємі. Дослідивши інші матеріали справи, судом встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем 06.11.2017 року було укладено письмовий договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (гаражу) з актом прийому-передачі нежитлового приміщення. Відповідачем позивачу було передано гроші, правовстановлюючі документи та ключі. Всі істотні умови вищевказаного договору купівлі-продажу виконані. Розрахунок за рухоме майно проведено, майно передано. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, суд, оцінивши представлені докази, вивчивши матеріали справи, зокрема, заяву відповідача про визнання позову, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved