Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком позивача, однак на даний час за вказаною адресою відповідач не проживає. Як наслідок, позивач обмежена у вільному користуванні квартирою, несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від кількості зареєстрованих осіб. У зв`язку з викладеним просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування належної їй на праві власності квартира [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою від 06.09.2019 року справу по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Ухвалою від 30.06.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до такого висновку. 28.02.2018 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області розірвано шлюб між сторонами, рішення набрало законної сили 02.04.2018 року. \~ \~ \~ \~ [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.2004 року, витягу №19093117 від 05.06.2008 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2009 року, витягу №23483571 від 04.08.2009 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст. 57 СК України, (у редакції, яка діяла на момент набуття права власності) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно довідки №1 від 16.05.2019 року - [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з березня 2018 року. Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло\~житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.\~379,\~382 ЦК України. За приписами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 768,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved