overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі він перебуває шлюбі з 17.08.13 р.. Від шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], 13 р. н.. Зазначає, що причиною розпаду шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами, взаємоповаги. Вважає, що шлюб збережений бути не може, примирення є неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснив, що шлюб розпався остаточно, наданий судом строк для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів; просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що наданий судом строк для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення позивачем можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини, те, що наданий судом термін для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується свідоцтвом про шлюб повторним серії [NUMBER], виданим 17.08.13 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 17.08.13 р., актовий запис № 348. Відповідно до копії свідоцтва про народження повторного серії [NUMBER] виданого 18.02.14 р. тією ж установою, сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], 13 р. н.. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі він перебуває шлюбі з 21.11.05 р.. Від шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя сторін погіршувалось поступово до припинення подружній стосунків. Причиною розпаду шлюбу вважає відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між сторонами, відмінність поглядів на сімейне життя, що призводить до конфліктів. Вжиті заходи до збереження шлюбу, не дали бажаних результатів. Вважає, що шлюб збережений бути не може. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснив, що шлюб розпався остаточно, сторони більше року подружніх стосунків не підтримують, категорично заперечує проти примирення сторін, просить позов задовольнити та шлюб розірвати, так як наданий судом термін для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що наданий судом термін для можливого примирення сторін, не дав бажаних результатів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення позивачем можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини, те, що наданий судом термін для можливого примирення сторін, не дав бажаних результатів; сторони більше року проживають окремо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 21.11.05 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського міськрайуправління юстиції у Волинській області, сторони перебувають у шлюбі з 21.11.05 р., актовий запис № 584. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.07.06 р. Зеленською сільрадою Ковельського району Волинської області, сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Як слідує з довідки № 1 127 від 12.12.13 р. про склад сім»ї та проживання, виданої Зеленською сільрадою Ковельського району Волинської області, неповнолітня дитина сторін проживає з позивачем. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача у розмірі, передбаченому чинним законодавством для оплати подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем уклав шлюб 05.05.09 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - дочка [PERSON], 10 р. н.. Зазначає, що причиною розпаду шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами, відмінність поглядів на життя, відсутність спільних інтересів, що призводить до регулярних сімейних скандалів, непорозумінь. Шлюбні стосунки між сторонами припинено фактично. Вважає, що примирення сторін є неможливим, шлюб існує формально. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснив, що шлюб розпався остаточно з вини відповідача. Основна причина для розпаду шлюбу виникла під час перебування його в зоні АТО. Термін, наданий судом для можливого примирення сторін, не дав бажаних результатів. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що між сторонами, дійсно, відсутнє порозуміння. Термін, наданий судом для можливого примирення сторін, не дав бажаних результатів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення сторонами можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 05.05.09 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 05.05.09 р., актовий запис № 117. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають вищевказану неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають. Термін, наданий судом для можливого примирення сторін, не дав бажаних результатів. Шлюб сторін розпався фактично. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають суттєве значення, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем уклав шлюб 10.06.14 р.. За час шлюбу сторони дітей не мають. Зазначає, що після одруження подружнє життя сторін не склалось, так як відповідач не поважала його, вчиняла сварки, обманювала його, що він прощав до часу, однак, безрезультатно. Конфлікт наростав. Сторони не знаходять порозуміння у матеріальному плані. Спільно сторони прожили лише 1 міс. і припинили подружні стосунки з липня 2014 р., проживають окремо. Розірвати шлюб в органах рацс відповідач не бажає. Зазначає, що шлюб збережений бути не може. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснив, що шлюб розпався остаточно з вини відповідача, Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи рацс, примирення він не бажає, так як між сторонами відсутнє порозуміння та довір»я. Просить шлюб розірвати в судовому порядку. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена, про причини неявки суду не повідомила. Письмового заперечення проти позову до суду не подала. У попередньому судовому засіданні заявляла про визнання позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224 - 228 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення позивачем можливості примирення сторін, відсутність неповнолітніх дітей, те, що сторони з липня 2014 р. спільно не проживають, а у попередньому судовому засіданні відповідач заявляла про визнання позову, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з пояснень позивача та стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 10.06.14 р. виконкомом Уховецької сільради Ковельського району Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 10.06.14 р., актовий запис № 1. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що ці витрати мають бути покладені на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що сторони уклали шлюб 02.12.11 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], 12 р. н.. Зазначає, що між сторонами існують непорозуміння, що призвели до розпаду шлюбу. Сторони проживають в даний час окремо. Подружні стосунки сторін припинено. Вжиті ним заходи до збереження шлюбу не дали бажаних результатів. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, додатково суду пояснив, що шлюб розпався остаточно, подружні стосунки не відновлено на протязі більше року Категорично заперечує проти надання судом терміну для можливого примирення сторін. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що шлюб розпався остаточно, подружні стосунки не відновлено на протязі більше року і позивач не вживав до примирення жодних заходів. Категорично заперечує проти надання судом терміну для можливого подальшого примирення сторін, так як бути у шлюбі з позивачем не бажає. Просить позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: категоричне заперечення сторонами можливості примирення, наявність неповнолітньої дитини; те, що сторони категорично заперечують можливість примирення, проживають фактично окремо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 02.12.11 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю Ковельського міськрайуправління юстиції у Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 02.12.11 р., актовий запис № 621. Та обставина, що сторони мають вищезазначену спільну неповнолітню дитину, стверджується копією свідоцтва про народження повторного. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати залишити за позивачем згідно з його заявою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення в [ADDRESS], який обслуговує позивач, на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2004р. по 01.09.2014р. складає 1598,51грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак направила заяву відповідно якої просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення в [ADDRESS], який обслуговує позивач, на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.10.2004р. по 01.09.2014р. складає 1598,51грн., що підтверджується довідкою № 549528 від 12.08.2014р. Згідно зі ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує за спожиті послуги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Обгунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі та відповідач. [PERSON], та [PERSON], є власниками спірної квартири, також у квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON], відповідач [PERSON], який з вересня 2014 року, після розірвання шлюбу у квартирі не мешкає. Позивачу складно сплачувати комунальні послуги, у зв*язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачі в судове засідання не з*явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку за № 185 від 30.01.2018 року виданої КП "Жилкомсервіс" дільниця № 34, у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовився від проживання та користування нею. З вересня 202014 року після розірвання шлюбу, відповідач у спірній квартирі не мешкає, що підтверджується актом сусідів від 15.02.2018 року. Згідно свідоцтва про право власності №5-08-448 від 20.10.2008 року, власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишив, не проживає в квартирі понад 1 рік без поважних причин. Даних, що позивач порушив права відповідача на проживання, суду не надано, в зв'язку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на наступне. В період з 26.06.1975 року по 07.09.2016 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 23.12.2016 року був звільнений. За грудень 2016 р. відповідачем не було сплачено заробітну плату в сумі 1299 грн. 32 коп. За період з грудня 2016 року по березень 2017 року відповідач зобов'язаний сплатити компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 9600 грн., про що наведено розрахунок в позові. Також зазначив, що не було сплачено компенсацію за невикористану відпустку 7 днів в сумі 315 грн. 00 коп. Просив стягнути зазначені суми, моральну шкоду в сумі 10000 гривень, так як невиплата заробітної плати спричинила моральні страждання: був змушений позичати грошові кошти тощо, а також просив стягнути вартість витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн.. В судове засідання надійшла заява позивача про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся, причини неявки невідомі. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини : період роботи позивача в ТОВ "Южний алкогольний дім" торговельним представником підтверджується копією трудової книжки. Згідно виписки з рахунку № [NUMBER] на ім'я позива в грудні 2016 р. йому було сплачено 649 грн. 32 коп., як вбачається з відомостей про застраховану особу за грудень 2016 р. було нараховано 1584 грн. 78 коп Так як сума заборгованості з заробітної плати підтверджена письмовими доказами, не оспорювалась сторонами, крім того, відповідно до ст. 116 КЗпП України : при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення, то суд вважає позовні вимоги про стягнення заборогованості з заробітної плати обгрунтованими на суму 935 грн. 46 коп., що є різницею нарохованої та сплаченої суми за грудень 2016 р. Вимоги позивача в частині стягнення компенсації за затримку розрахунку суд також вважає правомірними, так як дані виплати передбачені ст. 117 КЗпП України та Постановою Кабінету Мінінстрів України № 159 від 21.02.2001 року „Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати. Суд погоджується з розрахунком компенсації втрати частини заробітної плати наведеним позивачем, так як дана сума підтверджена матеріалами справи, не оспорювалась відповідачем. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди з врахуванням повного задоволення вимог про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні суд вважає обгрунтованими на суму 1500 грн. Позовні вимоги з приводу стягнення витрат на правову допомогу також є обгрунтованими, так як підтверджені матеріалами справи. З приводу грошової компенсації за невикористану відпустку суд вважає позовні вимоги недоведеними, так як останні не є підтвердженими матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved