Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом до ТОВ «Агрофірма «Пріор» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позов мотивований тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку позивач є власником земельної ділянки, що розташована в межах Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. 01.01.2006р. між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі строком на десять років. Відповідно до умов укладеного договору орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням індексу інфляції, в строк до 1 грудня поточного року. Проте з початку 2012 року відповідач почав порушувати умови договору, не в повному обсязі виплачував орендну плату, а в серпні 2012 року уклав угоду суборенди земельних ділянок з ПП [PERSON], хоча умовами договору оренди, укладених між позивачем та відповідачем, укладання договору суборенди не передбачено. Згоди на укладання такої угоди позивач не надавав. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, вказав, що позовні вимоги повністю підтримує проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи повідомлено за місцем знаходження, відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, згідно якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти про зміну свого місця проживання або місця знаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та за відсутності позивача, що не суперечить положенням ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку належить на праві власності земельна ділянка площею 3,11 га, яка розташована на території Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області У 2006 році між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір оренди землі строком на десять років. Договір було зареєстровано в Голопристанському районному відділі Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи. Відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. В п. 1 статті 25 Закону України «Про оренду земель» вказано, що орендар зобов'язаний самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Умовами укладеного договору оренди землі не передбачена можливість передачі земельної ділянки орендарем у суборенду та позивач не надавав письмової згоду. Відповідач не дотримався умов договору та вийшов за його межі, незаконно уклавши договір суборенди землі. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до п.38 договорів оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.3 ст.31 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідач порушив вимоги Закону України «Про оренду землі» та умови укладених договорів оренди землі, не виконує взяті на себе зобов'язання. Враховуючи, що позивач наполягає на вимогах про розірвання договорів оренди землі, відповідно до ст. 32 Закону України « Про оренду землі» на вимогу однією із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 и 25 цього Закону та умовами договору, відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved