Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що вони є власниками квартири [ADDRESS], у якій є зареєстрованим їх родич [PERSON] (відповідач по справі). У 2012 році [PERSON] добровільно виселився із їхньої квартири та переїхав мешкати до м. Балашиха, Російської Федерації де мешкає по теперішній час. Особистих речей відповідача у їх квартирі не має та він не має бажання повертатися для мешкання до України, квартира його не цікавить, однак факт його реєстрації у квартирі тягне за собою нарахування на нього комунальних платежів та експлуатаційних витрат, участі у погашенні яких він не приймає. Вони самостійно змушені сплачувати комунальні платежі за відповідача тому просять визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме квартирою № 223-224 будинку № 6 по вул. Водоп'янова м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою № 223-224 будинку № 6 по вул. Водоп'янова м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]до суду не з"явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не з`явився, про\~ слухання\~\~\~ справи\~\~\~ був\~ повідомлений \~\~ . Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Д1013 від 26.10.2007 року позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на праві приватної спільно часткової власності належить квартира [ADDRESS], частки кожного з них є рівними та складають по 1\\4 частині (а.с. 10-12). Згідно з довідкою за № 2098 від 21.11.2016 року відділу житлово комунального господарства виконкому Довгинцівської районної в місті ради (а.с. 8), разом з позивачами у вказаній квартирі зареєстровані онука [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] ( син позивача [PERSON]Г.). Позивачі посилаються на те, що\~\~відповідач [PERSON] з 2012 року в їх квартирі не проживає, особисті його речі у квартирі відсутні, мешкає у м. Балашиха Російської Федерації, де має сім'ю і мешкає разом з нею . В матеріалах справи міститься Акт складений мешканцями будинку № 6 по вул. Водоп'янова м. Кривого Рогу ( а.с. 9), із змісту якого випливає, що [PERSON], [INFO] не проживає за адресою свого місця реєстрації - у квартирі [ADDRESS] з 2012 року по даний час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожний окремо підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON], у квартирі [ADDRESS] з 2012 року по даний час. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі позбавляє можливості позивачів здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2012 року по даний час. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартрі з 2012 року без поважних причин ( тобто понад один рік), доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даній квартирі в судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачами та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлена. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за вищевказаною адресою, у зв'язку з відсутністю у ньому без поважних причин понад одного року. Відповідно до Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов"язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved