Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до Токмацької державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна. Позов обґрунтовує наступним. [PERSON] та [PERSON] являються власниками житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] володіє 1/2 часткою будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2018 року. [PERSON] володіє 1/2 частки будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 28.02.2018 року. Будинок залишився позивачам у спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . З метою відчуження належного на праві приватної власності житлового будинку позивачі звернулися до нотаріальної контори. В нотаріальній конторі їм повідомили, що вони не зможуть відчужити житловий будинок, оскільки він знаходиться під забороною відчуження, в реєстрі значиться «заборона (архівний запис) тип обтяження». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У графі витягу «вид обтяження» зазначено заборона на нерухоме майно; «відомості про суб`єкт обтяження» особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Підстава виникнення обтяження: повідомлення, серія та номер:б/н, видавник: Токмацька державна нотаріальна контора. Зняти арешт можливо тільки в судовому порядку. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 28.02.2018 року. З метою відчуження належного на праві приватної власності житлового будинку позивачі звернулися до нотаріальної контори. В нотаріальній конторі їм повідомили, що вони не зможуть відчужити житловий будинок, оскільки він знаходиться під забороною відчуження, в реєстрі значиться вид обтяження - «заборона на нерухоме майно». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У графі витягу «вид обтяження» зазначено заборона на нерухоме майно; «відомості про суб`єкт обтяження» особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; «підстава виникнення обтяження» : повідомлення, серія, номер:б/н, видавник Токмацька державна нотаріальна контора; реєстраційний номер обтяження 24879910, 29.06.2005, «Додаткові відомості про обтяження»: № реєстра 58763-313, внутр. № [NUMBER] F12D313А58, коментар 8. Будинок залишився позивачам у спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2013 року. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.2\~ст.30\~ЦПК України\~позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 26 цього Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їхобтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141, Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~дій нотаріусами України; нормативно-правовий акт № 296/5 від 22.02.2012 наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є позивачі, у зв`язку з тим, що попередній власник будинку [PERSON] помер. Існування обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно позивачів створює перешкоди позивачам в реалізації права власності, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність захисту їх права шляхом припинення дії обтяжень, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved