Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,03 в умовних кадастрових гектарах, визначеної для громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства імені [PERSON] Лібкнехта Криворізького району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що з 10.07.1984 по 10.06.1985 та з 29.11.1994 по 03.06.1997 він працював відповідно трактористом та робочим в Радгоспі імені [PERSON], який 16.03.1996 року перейменовано на КСП імені [PERSON] та якому 30.04.1996 року видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Карла Лібкнехта, відповідно до рішення Новопільської сільської ради народних депутатів від 18.04.1996 року. До вказаного Державного акту додано список працівників членів КСП, серед яких і [PERSON], однак йому сертифікату на право на земельну частку (пай) не видано до цього часу. Позивач та його представник за довіреністю до суду не зявилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали (а.с. 39). Представник відповідача Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували, відзиву на позов не надали (а.с. 37). Представник третьої особи Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 31). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що в період з 10.07.1984 по 10.06.1985 [PERSON] працював трактористом радгоспу ім. Карла Лібкнехта, а з 29.11.1995 по 03.06.1997 робітником радгоспу ім. Карла Лібкнехта, який 16.03.1996 року перейменовано в КСП ім. К. [PERSON], що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с. 5-9). Відповідно до рішення Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 18.04.1996, КСП ім. К. [PERSON] передано у колективну власність 4482 га землі в межах згідно плану, про що видано Державний акт на право колективної власності на землю ІІ-ДП № 000155 від 30.04.1996 (а.с. 10-11). Додатком до вказаного Державного акту є список громадян-членів КСП, серед яких під номером 323 [PERSON] (а.с. 13-14), що також підтверджується довідкою Криворізького відділу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № Р-276/0-0.22-19/135-18 від 23.01.2018 (а.с. 16). Розмір земельної частки (паю) по Новопільській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області (КСП ім. К. [PERSON]) складає 5,03 умовних кадастрових гектара, вартістю 171703,17 грн., що підтверджується довідкою Відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (а.с. 4). Згідно до Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ", члени КСП включені до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набувають права на земельну частку (пай) з дня з дня видачі цього акту. Згідно з п. 5 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95 особам, які включені до списку державними адміністраціями видаються сертифікати про право на земельну частку (пай). Як слідує зі ст. 5 ЗК України, в редакції 1990 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, суб'єктами права колективної власності на землю є КСП, розпорядження земельними ділянками, переданими у колективну власність здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Згідно з ст. ст. 22, 23 цього ж Кодексу, право власності або право користування землею виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування посвідчується державними актами. Аналогічним чином вказані правовідносини врегульовані ст.ст. 81, 125, 126 ЗК України в редакції 2002 року, згідно з якими право власності та постійного користування на землю виникає після його державної реєстрації. Право власності та право користування посвідчується державними актами. Оскільки [PERSON] був членом КСП ім. К. [PERSON] на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю, включений до списку громадян-членів вказаного КСП, тому суд приходить до висновку, що він набув право на земельну частку (пай) вказаного колективного сільськогосподарського підприємства, яке ніким не може бути обмежене. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 5,03 умовних кадастрових гектарів, визначеної для членів КСП ім. К. [PERSON], але сертифікат про право на таку земельну частку не отримував, на даний час законодавство не передбачає можливості видачі сертифікатів про право на земельну частку пай, тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача має бути захищене шляхом визнання права на земельну частку (пай) в судовому порядку.

Outcome: approved