Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона, [PERSON] , мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач перебуває у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, та взяла прізвище [PERSON] , до шлюбу [PERSON] . Позивачка є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21.12.2005 № 12-30221 та Розпорядженням органу приватизації від 21.12.2005 № 192869. Із позивачкою також зареєстровані: 1) [PERSON] - батько; 2) [PERSON] - брат; 3) [PERSON] - брат; - [PERSON] - брат; 5) [PERSON] - брат, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 22.10.2018 № 2819. [PERSON] та [PERSON] на теперішній час зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі у зазначеній квартирі не проживають вже більше 10 років. Факт не проживання відповідачів підтверджується Актами про непроживання від 22.10.2018 та від 30.11.2018 де зазначено, що Відповідачі не проживають вже більше 10 років за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не приймають участі у підтриманні житла в належному сані\-тарно-технічному стані, не сплачують за комунальні послуги, тощо. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу та іншим співвласникам квартири у здійсненні права власності в повному обсязі. [PERSON] вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також не має можливості розпоряджатися своєю власністю за своїм наміром, напри\-клад здійснити відчуження. Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив його позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 31 січня 2019 року, було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 33). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні. (а.с. 47). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся заздалегідь та належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав. (а.с. 48-51). Треті особи надали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. (а.с. 29-32). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач перебуває у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, та взяла прізвище [PERSON] , до шлюбу [PERSON] . (а.с. 4, 10). Позивачка є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21.12.2005 № 12-30221 та Розпорядженням органу приватизації від 21.12.2005 № 192869. Із позивачкою також зареєстровані: 1) [PERSON] - батько; 2) [PERSON] - брат; 3) [PERSON] - брат; - [PERSON] - брат; 5) [PERSON] - брат, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 22.10.2018 № 2819. (а.с. 7-9). [PERSON] та [PERSON] на теперішній час зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі у зазначеній квартирі не проживають вже більше 10 років. Факт не проживання відповідачів підтверджується Актами про непроживання від 22.10.2018 та від 30.11.2018 де зазначено, що Відповідачі не проживають вже більше 10 років за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5,6). Відповідачі не приймають участі у підтриманні житла в належному сані\-тарно-технічному стані, не сплачують за комунальні послуги, тощо. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу та іншим співвласникам квартири у здійсненні права власності в повному обсязі. [PERSON] вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також не має можливості розпоряджатися своєю власністю за своїм наміром, напри\-клад здійснити відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved