Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що [PERSON], 11.08.2017 року близько 23.40, перебуваючи в спальній кімнаті будинку [ADDRESS], на ґрунті побутового сімейного конфлікту зі своїм братом [PERSON], реалізуючи свій раптово виниклий умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень діючи умисно, наблизилася до [PERSON], і наявним у неї ножем, використовуючи його як знаряддя злочину, умисно нанесла [PERSON] один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною на межі навколо грудної та середньо-ключичної лінії в проекції 6-го міжребір'я, далі переходять раньовий канал, який йде спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри підшкірно-жирової клітковині та далі проникає в плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням перикарду, правого шлункового серця, та лівої внутрішньої артерії, з явищами тампонади кровю серцевої сорочки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Умисні дії [PERSON], які виразилися в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, кваліфікується за ч.1 ст.121 КК України. Потерпілим по даному кримінальному провадженню є [PERSON] Умисними діями засуджена [PERSON] заподіяла [PERSON] тілесні ушкодження, з якими останній знаходився на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР» з 12.08.2017 по 22.08.2017 у торкальному відділенні, на лікування [PERSON] витрачені грошові кошти у сумі 667,00 грн.. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачу було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст..131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави у суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Судом встановлено, що вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2018 року відповідача визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Потерпілим є [PERSON], який знаходився на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР з 12.08.2017 року по 22.08.2017 року у тор кальному відділенні. На лікування [PERSON] було витрачено грошові кошти у розмірі 667,00 грн, про що свідчить довідка №5 від 16.05.2018 року. Відповідач витрат на утримання [PERSON] у добровільному порядку позивачу не відшкодувала. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та з відповідача на користь позивача стягнути шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], [INFO], в сумі 667,10 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved