Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернуласядо суду з вищезазначеним позовом в якому вказує,що 21 вересня 2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що виконавчим комітетом Великознам`янської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області зроблено запис за №26. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] нородження. Шлюбні стосунки з відповідачем не підтримують з грудня 2018 року, спільне господарство не ведуть, спільного побуту не мають. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги та викладені в ньому факти визнав повністю, просить справу розглянути у підготовчому засіданні. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 21 вересня 2002 року уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Великознам`янської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, про що зроблений відповідний актовий запис №26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 21.09.2002 р.. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.04.2004 року. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст.112СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, шлюбні відносини припинили у грудні 2018 року, з того часу спільне подружнє життя припинено, спільного побуту не мають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved