Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, визначений відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2010 року в справі № 2 - 127 / 10 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким з нього, [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановивши новий розмір аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до його повноліття. Свої вимоги обгрунтував тим, що на підставі рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2010 року в справі № 2 - 127 / 10 р. з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17.11.2009 року. На сьогодні в провадженні Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2010 року в справі № 2 - 127 /10 р. 22 червня 2011 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Крім того фактично на його повному утриманні знаходиться донька його дружини від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , яка живе разом з ними, починаючи з дня укладання ним шлюбу з [PERSON] . Батько [PERSON] взагалі не сплачує аліменти на утримання своєї малолітньої дитини з 2010 року. По даному факту в провадженні слідчого відділу Козятинського відділку поліції Калинівського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області перебуває кримінальна справа № 12018020170000500 , внесене до ЄРДР 05.06.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.164 КК України. А тому він не може сплачувати аліменти на користьсвоєї дитини - [PERSON] згідно рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2010 року в справі № 2 - 127 / 10 р. в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму. 26.07.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 05.08.2019 року, у встановлений судом строк, відповідач, [PERSON] надала відзив на позово в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що доводи позивача не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки не можуть слугувати самостійно підставою для зменшення їх розміру. Розмір аліментів, встановлений на рівні 1/4 частки заробітку (доходу) не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Народження у позивача дитини в другому шлюбі не може погіршувати становище їхнього сина та ущемляти його інтереси, який і так виховується без батьківської турботи та піклування, що є вкрай необхідним для розвитку дитини. Синові 17 років, він потребує уваги з боку батька, але позбавлений такої можливості, так як позивач не проявляє бажання спілкуватися з рідним сином, натомість займається утримання та вихованням дочки своєї дружини від першого шлюбу та їхнього спільного сина.\~ Позивач\~ злісно ухиляється\~від виконання\~своїх батьківських\~обов`язків\~щодо сплати\~аліментів, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 30.07.2019 року складає 10498,22 гривень. 23 квітня 2019 року Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП до 120 годин суспільно корисних робіт. Однак, навіть притягнення до адміністративної відповідальності позивача не змінило його ставлення щодо сплати аліментів. Він не тільки не погасив заборгованість, але її розмір ще збільшився. Позивач вже більше 10 років займається нелегальною підприємницькою діяльність, а саме встановлює системи опалення у побутових споживачів. Тому розмір його доходу є досить достатнім та стабільним, тому його посилання на погіршення матеріального становища є надуманим, необгрунтованим і безпідставним, створено ним лише з однією метою - погіршити матеріальне забезпечення їхнього неповнолітнього сина та поставити її, як матір, у скрутне матеріальне становище, оскільки щоденні потреби дитини ростуть. Вона, як мати, намагається якнайкраще сприяти гармонійному розвитку дитини, забезпечити йому належні умови та достатній життєвий рівень. Натомість позивач, як батько дітей, намагається погіршити його матеріальне забезпечення. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Юрченко І.О., в судовому засіданні позов не визнають, просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухвши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Судом встановлено, що 16 лютого 2010 року рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] , 22.06.2011 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.5). У шлюбі у позивача народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Крім того, зі слів позивача, на його утриманні також знаходиться дочка дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] . З документів поданих відповідачкою, зокрема довідки виданої директором Козятинської міськрайонної філії Вінницький обласний центр зайнятості № 480 від 02.08.2019 року, вбачається, що вона не працює, перебуває на обліку як безробітна в Козятинській міськрайонній філії Вінницького ОЦЗ з 19.07.2019 року (а.с.25) Статтею 192 Сімейного кодексу Українивстановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч.1, 3ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, та в поданих до суду документах не надав до суду доказів, які б свідчили про погіршення його стану здоровя, чи виникнення інших непереборних обставин, наявність у нього ще одної дитини не позбавляє його обовязку утримувати старшу дитину. Крім того на запитання головуючого щодо офіційного працевлаштування позивач відповів, що він не має наміру працювати на заробітну плату у шість тисяч грн , це для нього малий заробіток. Таку відповідь позивача суд розцінює як доказ того, що у позивача склалися обставини достатні для забезпечення необхідними засобами для існування своєї сім`і та своїх дітей, в тому числі і сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача дітити від іншого шлюбу та дитини дружини від першого шлюбу не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує, що рішення суду від 16.02.2010 року містить норми закону, які різняться з визначеним законом розміром аліментів на сьогоднішній день, а саме, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно дост.8 Закону України «Про охорону дитинства`батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Крім того, відповідачем надано розрахунок понесених нею судових витрат за надання правової допомоги у сумі 2500 (дві тисячі п"ятсот) грн., з яких: 1500 (одна тисяча п"ятсот) грн. - за представництво інтересів у суді першої інстанції та 1000 (одна тисяча) грн. - за консультаційні послуги, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на піставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved