Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою та просить визнати за нею право власності на реконструйований гараж у дворі комунального будинку у [ADDRESS] , розміром 5,85 м. х 11,80 м., загальною площею 216,4 кв.м.. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] померла її свекруха [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме гараж у дворі комунального будинку [ADDRESS] , який належав останній з 1969 р. [INFO] помер її чоловік та син померлої [PERSON] - [PERSON] .. Оскільки померла [PERSON] заповіту на своє майно не складала, тому вона у відповідності до ст. 1258 ЦК України є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] .. У 2010 вона провела реконструкцію гаражу та виготовила на нього технічний паспорт. 02.04.2019 р. звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Гарбовецької сільської ради Стрийського району з заявою про державну реєстрацію права власності на гараж у дворі комунального будинку [ADDRESS] отримала відмову, оскільки нею не було додано документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття у експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту. На підставі вищенаведеного вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить просив задоволити. В попередніх судових засіданнях пояснив, що у 1969 р. свекрусі позивачки - [PERSON] виділялась у користування земельна ділянка під гараж. Вказаний гараж побудований у дворі комунального будинку по [ADDRESS] . У 2010 році позивачкою була проведена реконструкція вказаного гаражу, однак без відповідних дозвільних документів, відтак остання не може оформити своє право на фактично належне їй майно. Уповноважений представник відповідача виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Капко Н.Б. будучи належним чином повідомлена судом про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи у відсутності представника виконкому міської ради. Просила також вирішити дану справу відповідно до вимог законодавства враховуючи звіт про проведення технічного обстеження, заперечень не мають. Представник третьої особи державної архітектурно - будівельної інспекції України у судове засіданні не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду рекомендованим повідомленням з врученням поштового відправлення , про причину неявки суду не повідомили, письмових пояснень на позовну заяву не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору найму житлового приміщення у будинках місцевих рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ від 17.01.1959 [PERSON] було надано у користування квартиру [ADDRESS] . В подальшому у відповідності до типового договору оренди нежитлових приміщень від 01.10.1971 [PERSON] як власниці гаражу на підставі рішення міськвиконкому № 556 від 20.10.1969 виділена у користування земельна ділянка під гараж по [ADDRESS] , площею 21 кв.м.. Як вбачається з свідоцтва про смерть [PERSON] , якій виділялась земельна ділянка під спірний гараж, померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2019 виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Окрім цього [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що [PERSON] , який згідно копії витягу з актового запису про народження № 829 складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород 13.10.1948 р. доводився сином померлих [PERSON] та [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] , який був зареєстрований 27.08.1983, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.08.1983. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2002 чоловік позивача [PERSON] , помер [INFO] . Після його смерті позивач [PERSON] успадкувала спадкове майно, яке належало йому за життя, що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.10.2002 виданого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори. На даний момент часу, у відповідності до свідоцтва про право власності на квартиру від 22.11.2002 виданого Стрийською міською радою на підставі розпорядження від 12.11.2002 № 349, квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON] та її дітям - [PERSON] та [PERSON] .. У відповідності до Порядку розроблення проектної документації на будівельний об`єкт затвердженого Наказом № 45 від 16.05.2011 під поняттям будівництво розуміється нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та капітальний ремонт об`єктів будівництва. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Проте, відповідно до ч. ч. 3, 5 зазначеної норми право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до статті 29 Закону України "Про планування та забудову територій", який був чинним до 12 березня 2011 року, дозвіл на виконання будівельних робіт надається Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю. Дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до статей 28- 31 Закону України «Про планування та забудову територій» . Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №3«Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведеніним будівлі, споруди та інше нерухоме майно,а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній,якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. На замовлення позивача, ФОП [PERSON] 10.01.2019 було виготовлено технічний паспорт на гараж у дворі комунального будинку по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , згідно якого загальна площа гаражу складає 216,40 кв.м., конструктивні елементи: фудтаменти - бетон, стіни - цегла. Також з вказаного технічного паспорту вбачається, що гараж літ. А- 4 , розміром 5,85 х11,80 збудовано самочинно без проектної документації та декларації на початок будівництва. Таким чином, судом встановлено, що у цілому реконструкція гаражу по [ADDRESS] проходила без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Така реконструкція здійснювалась господарським способом за власні кошти позивача. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження гаражу у дворі комунального будинку по [ADDRESS] виготовленого на замовлення позивача, ФОП [PERSON] від 25.02.2019 під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації встановлено відповідність вимогам ДБН В2.3.-15:2007 «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» та їх готовність до експлуатації. Окрім цього суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] було проведено оцінку вартості гаражу згідно якого така станом 18.03.2019 становить 402 673 грн.. Також судом з`ясовано, що позивач намагалась вирішити дане питання у позасудовому порядку та зверталась з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Грабовецької сільської ради Стрийського району, однак отримала рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №38011526 від 02.04.2019 у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Як роз`яснено в абзаці 4 пункту 9 уже згаданої вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що позивач здійснила реконструкцію гаражу на земельній ділянці, яка була виділена її свекрусі [PERSON] у користування на законних підставах, а саме на підставі Типового договору оренди нежитлових приміщень від 01.10.1971 і була відведена їй для цієї мети, згідно технічної документації гараж є капітальною будівлею, фундамент бетонний, стіни -, цегла, та такий об`єкт відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Прав та інтересів інших осіб самочинно реконструйований гараж не порушує, а тому виходячи з положень ч. 5ст. 376 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, а саме за позивачем слід визнати право власності на реконструйований гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved