Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і мотивує його тим, що на підставі рішення Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва та профспілкового комітету ВАТ «Київхімволокно» від 05.06.2001 р. позивачу була надана кімната в гуртожитку за адресою [ADDRESS] житловою площею 12,1 кв. м, на підставі такого рішення позивачу було видано ордер [NUMBER], згідно якого позивач вселився до наданої кімнати. На підставі п. 1 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.08.2005 № 1531 , будівлю на [ADDRESS] визнано жилим будинком із загальними квартирами. Згідно із п. 3 зазначеного Розпорядження, Дніпровська районна в м. Києві адміністрація, після зміни статусу гуртожитку, надає житлові приміщення мешканцям визначених будинків, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку. У зв»язку із чим позивач звернувся до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу ордеру на кімнату в комунальній квартирі [ADDRESS], у відповідь позивачу було відмовлено у видачі ордеру. Дану відмову позивач вважає неправомірною, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визнати неправомірними дії Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва, які виразились у відмові позивачу [PERSON] у видачі ордеру а також оформленні приватизації кімнати яка розташована за адресо. [ADDRESS]. Зобов»язати Дніпровську районну державну адміністрацію м. Києва прийняти рішення про надання дозволу позивачу [PERSON] на приватизацію вищезгаданої кімнати, зареєструвати та прийняти до виконання заяву [PERSON] на приватизацію кімнати з приєднанням до неї відповідних документів, за винятком копії ордеру. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з зазначених підстав, просив позовом задовольнити, зазначаючи що разом із ним в кімнаті зареєстровані та проживають його малолітні діти, за комунальні послуги сплачує вчасно, заборгованості не має. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснила що позивачу відмовлено у видачі ордеру правомірно, оскільки відповідно до актів комісійного обстеження житлових умов ЖРЕО від 12.10.2011 та від 03.11.2014 року позивач в кімнаті не проживав, та питання відносно видачу ордеру було розглянуто на засіданні районної громадської комісії з житлових питань та відповідним розпорядженням було відмовлено. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, та вбачається із довідки форми від 28.01.2015 виданої Комунальним підприємством «Керуючою дирекцією Дніпровського району м. Києва ЖРЕО - 412» що позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], крім позивача зареєстровані [PERSON] 07.12.2004 року та [PERSON] 11.12.2009 р. Відповідно до ордеру від 17.07.2001 року виданого ВАТ «Київхімволокно» [PERSON] видано кімнату [ADDRESS] для зайняття з сім»єю. Згідно із розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.08.2005 року № 1531 "Про будинки [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]", Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, після зміни статусу гуртожитку, надає житлові приміщення (видає ордер) мешканцям вищезазначених будинків, які в них постійно зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку. Викладені обставини підтверджуються копією ордеру (а.с.37) Отже, позивач на законних підставах постійно проживає в кімнаті [ADDRESS] разом з неповнолітніми дітьми. Згідно з ст.345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п.п.4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Право на приватизацію кімнат у гуртожитках державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих гуртожитках ( другий абзац п.4 ст.5 Закону в редакції, яка діяла до 30.09.2011 року ). Згідно з абз.2 п.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діє з 30.09.2011 року право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 передбачає подання серед інших документів і копії ордеру про надання жилої площі у гуртожитку. Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири, позивач звернувся із заявою до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. На своє звернення щодо приватизації кімнати в комунальній квартирі [ADDRESS] [PERSON] отримав відповідь Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.11.2014 року, з якої вбачається, що позивачу відмовлено у видачі ордеру оскільки Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація після зміни статусу гуртожитку, надає житлові приміщення (видає ордери) мешканцям вищезазначених будинків, які в них постійно проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку, у зв»зку із актами комісійного обстеження житлових умов в кімнаті [ADDRESS] не проживає позивач [PERSON], в кімнаті проживають квартиранти. За підсумками засідання районної громадської комісії з житлових питань згідно розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.12.2013 № 774, відмовлено у видачу ордеру у зв»язку із відсутністю підстав. Статтею 59 Житлового кодексу України визначено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян на зазначене в ордері жиле приміщення, в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордеру недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Отже, встановлення ордерів такими, що не відповідають чинному законодавству, можливе лише шляхом визнання їх недійсними у судовому порядку за поданням заінтересованими сторонами відповідної позовної заяви протягом трьох років з дня видачі таких ордерів. Згідно з п.п.10, 11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З 2001 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не пред'являлося до позивача, претензій щодо незаконності їх мешкання у квартирі таким чином незаконність проживання [PERSON] та членів його родини в кімнаті [ADDRESS] не встановлена в судовому порядку. Відносно показів членів комісій які приймали участь в обстеженні житлово-побутових умов, суд ставиться критично, та ставить під сумнів такі, оскільки достовірно не встановлено чи був в квартирі позивач, оскільки відповідно до акту, двері квартири були зачинені. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку що відмова Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, які виразились у відмові [PERSON] у видачі ордеру та в оформленні приватизації кімнати за адресою [ADDRESS] відбулась з порушення норм чинного законодавства, та є неправомірною. З огляду на вказані обставини позивач має право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій він мешкає. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Відповідно до вимог ст.. 1 ЦПК України Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Відповідно до ст.. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи, що позивач вселений до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, відмова відповідача видати ордер позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивача є всі необхідні підстави для проведення приватизації вищезазначеної квартири, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved