Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що він має у приватній власності 67/100 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.06.2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.06.2005 року. 13 травня 2008 року з дозволу позивача в будинку було зареєстровано відповідача по справі - [PERSON] , [INFO] . З часу реєстрації відповідач не проживав у вищевказаному будинку, що підтверджується актом про місце проживання від 04.07.2019 року. Особисті речі відповідача відсутні в будинку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації місця проживання, але він уникає від спілкування. На даний час реєстрація відповідача перешкоджає позивачу розпоряджатися майном на власний розсуд. Позивач прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач, у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, прохає їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання Відповідач не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України згідно з ч.10 ст.187 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяву про розгляд справи без його участі не надавав. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не мають. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.06.2005 року, Витягу з Державного реєстру правочинів №1064943 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7415173 від 02.06.2005 року, позивач - [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 18.06.2019 року №882, виданої Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та за даною адресою зареєстрований [PERSON] , що також стверджується домовою книгою. Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, а також те, що з 2008 року він не проживає за адресою: [ADDRESS] , стверджується актом про місце проживання позивача від 04.07.2019 року, складеного комісією Комишуваської селищної ради. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved