Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 січня 2020 ПН КМНО Гуревічовим Олегом Миколайовичем був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 10642, за яким стягнено заборгованість на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» з [PERSON] за кредитним договором № 738/7515ВСL1C від 19.09.2013 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.11.2015 року по 18.12.2019 року. Сума заборгованості складає 27 578, 52 грн. в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 9907, 20 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот сім гривень 20 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 3539, 49 грн. (три тисячі п`ятсот тридцять дев`ять гривень 49 коп.); заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 13 981, 83 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна гривня 83 коп.); 150 гривень 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису. 06.05.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження №61957459 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає вчинений виконавчий напис незаконним, посилаючись на те, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис поза межами строку позовної давності, строк виконання кредитного зобов`язання сплинув 13.09.2015 року, тобто після спливу строку кредитного договору відповідач не мав права нараховувати відсотки та комісію за користування кредитом, оскільки з настання вказаної дати припинилось нарахування відсотків. Також, до виконавчого напису був доданий не оригінал кредитного договору, а його незавірена копія, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, загалом відсутня. Позивачу не були надіслані повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, а тому позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості. На підставі вказаного позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою від 18.08.2020 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою судді від 19.08.2020 було забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 30.10.2020 року вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, що зареєстрований в реєстрі за № 10642, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 27 578, 52 грн., відповідно до кредитного договору від 19.09.2013 року укладеного з ПАТ «Платинум Банк». Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про розгляд судом даного провадження повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду, проте будь - яких пояснень з приводу вимог позовної заяви не надав. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про розгляд судом даного провадження повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, проте будь - яких пояснень з приводу вимог позовної заяви не надав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 30.01.2020 року Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований під №10642 про звернення стягнення з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», на підставі Договору факторингу № 20151125-Г від 25.11.2015, відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (каса) № 738/7515ВСL1C від 19.09.2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] . За результатом виконавчого напису задоволено вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнуто з [PERSON] за період з 24.11.2015 по 18.12.2019 року включно, суму у розмірі: 9907, 20 - заборгованість за тілом кредиту; 3539, 49 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 13 981, 83 - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150, 00 - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 27 578, 52 грн. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року,№1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у Справі. № 320/8269/15-ц Провадження № 14-83цс18 від 16 травня 2018 року. Судом встановлено, що нотаріусом видано виконавчий напис про стягнення боргу за період з 24.11.2015 року по 18.12.2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною. Також, у вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Позивач [PERSON] довів належними доказами заявлені позовні вимоги, в той час, як відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» доводи позивача не спростовував. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідача сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved