Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що 15.09.2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народились: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, а тому рішенням Дрогобицького міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти постійно поживають з нею та перебувають на її утриманні. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей, заборгованість по яких становить 110709,70 грн. Протягом трьох років відповідач жодного разу не відвідав дітей та не брав участі у їх вихованні. У зв`язку з цим звернулась до органу опіки та піклування з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, маючи юридичну та фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, а тому родинний зв`язок між ним та дітьми втрачено. Враховуючи викладене, змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада" та рекомендованою кореспонденцією. Відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи Павловська О.В. у судовому засіданні позов та висновок органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала. Додатково зазначила, що під час обстеження житлових умов проживання встановлено, що діти знаходяться на утриманні матері, умови проживання є належними. Діти проживають в хороших умовах, позивач здійснює повний догляд за ними. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 07.11.2017, таким вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17.08.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 06.12.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] по виконавчому листу № 442/6013/17, станом на 01.03.2019, становить 110709, 70 грн. Довідкою завідувача дошкільного закладу « Калинонька » від 06.03.2019 стверджується, що діти [PERSON] та [PERSON] відвідують такий. За час перебування дітей у садочку мама постійно приводить та забирає дітей, а також відвідує свята та інші заходи. З довідки ЗОШ І-ІІ ступенів № 9 вбачається, що [PERSON] сама виховує дочку [PERSON] , яка являється ученицею даного закладу. Батько дитиною не цікавиться. З довідки сімейного лікаря Дрогобицької міської поліклініки [PERSON] вбачається, що [PERSON] протягом останніх трьох років самостійно звертається до лікаря щодо дітей. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 18.07.2019 вбачається, що орган опіки вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею протягом останніх 3-х років, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з доньками не робив, тобто відповідач не тільки ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дітей, а тому позовні вимоги є обгрунтованими, законними та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved