Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 вересня 2015 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя не склалося, кожен має протилежні погляди на життя. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . 12 липня 2019 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини залишено без розгляду в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського Міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1394 (а.с. 21). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 384,20 грн. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved