Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про втрату права користування житловим приміщенням покликаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є її колишнім зятем, шлюб між ним та її дочкою розірваний рішенням Червоноградського міського суду від 04 листопада 2013 року. З січня 2012 року відповідач залишив спірне житло, не цікавиться квартирою, в квартирі відсутні будь-які його речі, не оплачує комунальні послуги. Добровільно виписатись не бажає, а їй матеріально важко проводити оплату комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судовому засіданні була відсутня. Подала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задоволити.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , належним чином повідомлений про розгляд справи . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON] згідно свідоцтва про право власності та договору дарування від 11.11.2013року. Відповідач приходиться колишнім зятем позивачки [PERSON], та зареєстрований у спірній квартирі з 21.02.2008 року, однак з січня 2012 року у вказаній квартирі не проживає, залишивши приміщення у добровільному порядку, що стверджується актом ЖЕД № 4 від 23.01.2014року.. Шлюб між відповідачем [PERSON] та дочкою позивачки [PERSON] розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 листопада 2013 року, На даний час місце проживання відповідача позивачці невідоме, реєстрація інших осіб, котрі не проживають у квартирі позивачки, перешкоджає їй у здійсненні права власності у повному обсязі, позивачка вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, у відповідності зі ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391, 405, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачам на праві власності на законних підставах, відповідач не проживає у квартирі понад один рік, тому втратив право користування зазначеним житлом.

Outcome: approved