Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є власником будинку під № 9-А по вул.Набережна в с.Сухоліси Білоцерківського району Київської області. В належному будинку зареєстрована, також, відповідач по справі, яка являється його колишньою дружиною, шлюб з якою було розірвано. З червня 2017 року, відповідач не проживає у зазначеному житловому приміщенні, але залишилась зареєстрована за даною адресою, добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку відповідач відмовляється, а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій вказав, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Представник третьої особи - Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Узинської міської ради в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником житлового будинку під № 9-А по вул.Набережна в с.Сухоліси Білоцерківського району Київської області, на підставі договору дарування від 03.02.1993року, посвідченого секретарем виконкому Сухоліської сільської ради народних депутатів [PERSON] та відповідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.01.1999 року, виданого Сухоліськю сільською радою Білоцерківського району на підставі рішення виконкому Сухоліської сільської ради народних депутатів с.Сухоліси Білоцерківського району Ккиївської області. З матеріалів справи вбачається, шо відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною позивача, з червня 2017 року в будинку не проживає, шлюб між сторонами розірваний, жодних перешкод для проживання відповідача в будинку №9-А по вул.Набережна в с.Сухоліси позивач не чинив, відповідач виселилася з будинку з власної ініціатив ще до розірвання шлюбу. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 01.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано. /а.с.10/. Згідно довідки сільської ради та акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.12.2017 року, складеного в присутності сусідів та позивача, вбачається, що відповідач у справі [PERSON] в будинку № 9-А по вул.Набережна в с.Сухоліси Білоцерківського району Київської області зареєстрована, але фактично не проживає з 05.06.2017року. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою. Саме така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 січня 2012 року при розгляді за винятковими обставинами цивільної справи № 6-57цс11. По справі встановлено, що позивач є власником зазначеного житла, відповідач зареєстрована в квартирі, проживала як члени сім'ї власника житла, але не проживає в [INFO] та не користується ним більше шести місяців, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідача до вказаного житла. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, суду не надано, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача такою,що втратила право на користування зазначеним житлом. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом тягне за собою і зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Позивач не ставить вимоги по стягнення судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved