Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті їхньої баби [PERSON] . В обгрунтування свого позову позивачі зазначають, що після баби [PERSON] вони, як спадкоємеці за заповітом, прийняли спадщину, яка, окрім іншого складається з домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння, виданого на ім`я померлої [PERSON] вони позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на нього. Вказані обставини і слугували підставою для їх звернення до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивачі не з`явилися, однак на адресу суду подали заяви про підтримання позовних вимог та просили суд розгляд справи по суті провести у їх відсутність в підготовчому засіданні з огляду на визнання відповідачем позову. Представник відповідача Петро-Давидівської сільської ради Диканського району в підготовче засідання не з`явився, але вказаним органом надіслано на адресу суду відзив на позов, згідно якого відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. Представник третьої особи Диканської державної нотаріальної контори в підготовче засідання не з`явився, а надав до суду письмове клопотання про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи у його відсутність. Враховуючи те, що позивачі позов підтримали, відповідачем було подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, представник третьої особи у своєму письмовому поясненні зазначив про відсутність заперечень щодо заявленого позову, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Жадани Диканського району Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про смерть (а.с 5). За життя, нині померлій [PERSON] належало домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] , яке згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого 31.03.2020 Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", в цілому складається з житлового будинку - літ. А-1, літньої кухні - літ. Б, сараїв - літ.В, Д, вбирадьні - літ. Г, погреба - літ. д, колодязя питного №1, огорожі №2. Однак, за життя [PERSON] не зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на нього в органах БТІ, хоча володіла ним як власник та до дня своєї смерті проживала у ньому. Як вбачається з довідки наданої Петро-Давидівською сільською радою Диканського району Полтавської області, згідно погосподарської книги № 4, власником будинку, який розташований по [ADDRESS] , була нині померла [PERSON] (а.с 6). Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, до цивільних правовідносин, що виникла до набрання ним чинності, застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент набуття права власності померлою [PERSON] на вказаний будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Оскільки за життя [PERSON] правомірно набула право власності на спірне домоволодіння, проживала в ньому та користувалася ним як власник, хоча за життя не здійснила реєстрацію такого в органах БТІ, суд приходить до висновку, що дане нерухоме майно належало їй на законних підставах, а тому є спадковим. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Як вбачається з належно завіреної копії дубліката заповіту, посвідченого 16.04.2002 Петро-Давидівською сільською радою Диканського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 94, [PERSON] на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивачам по справі в рівних частинах. Вказаний заповіт, не скасовувався та недійсним не визнавався. В той же час, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої третьою особою по справі, що після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа. У вказаній спадковій справі мається заява про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - позивачів по справі. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Однак, позивачам, як спадкоємцям за заповітом, відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність правовстановлюючого документа, виданого на ім`я померлої на будинковолодіння. Враховуючи, що вказане вище домоволодіння є спадковим майном, яке належало померлій [PERSON] на законних підставах, позивачі, як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину після смерті останньої, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами права власності, на це спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved