Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом та просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням - будинком №14-А по вул.Садовій в с.Мелені, Коростенського району, Житомирської області зі сторони відповідача, вселивши її в даний будинок та зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні даним будинком. В обґрунтування позовних вимог, зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.07.2001 року вона є співвласником житлового будинку №14-А по вул.Садовій в с.Мелені, Коростенського району, Житомирської області. Іншим співвласником даного будинку є відповідач та їх діти. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 21.12.2016 року за рішенням Коростенського міськрайонного суду. В даний час, тимчасово проживає за іншою адресою в орендованому приміщенні так, як відповідач з травня 2016 року чинить їй перешкоди у користуванні спірним будинком, вигнав з будинку, змінив замки та ключів від будинку не має. В той же час, вона постійно проживала в даному будинку, зареєстрована в ньому, там залишились її особисті речі,\~а також іншого житла не має. Під час її проживання, вона в певній мірі несла витрати по утриманню будинку на рівні з іншими співвласниками. Всі спроби вирішити питання в добровільному порядку результатів не дали. Відповідач позбавив її права на користування належним їй на праві власності майном, а тому просить суд захистити її права в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові та просила їх задовольнити.\~Заперечення відповідача не визнає. Відповідач свої заперечення проти позову виклав письмово, однак незважаючи на заперечення, позовні вимоги в судовому засіданні визнав повністю. Зазначив, що позивачка є співвласником спірного будинку, зареєстрована в ньому, однак проживає в іншому приміщенні оскільки створила нову сім`ю. Між ними склались неприязні стосунки, а тому разом проживати вони не можуть, особистих речей в будинку її не має. Вказав, що позивачка може приходити до спірного будинку та користуватися ним. Треті особи у справі, [PERSON] та [PERSON], які були залучені судом за ухвалою суду, в судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили та заперечень проти позову не надали. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони у справі є співвласником житлового будинку №14-А, що знаходиться по вул.Садова в с.Мелені, Коростенського району, Житомирської області відповідно до свідоцтва про право власності на житло за №1831 від 27.07.2001 року (а.с.4,5). У вказаному будинку позивачка [PERSON]І, [INFO] зареєстрована з 28.03.1979 року, що стверджується копією паспорта позивача (а.с.3). Даний будинок був постійним місцем її проживання, так як проживали вони всі разом, як одна сім`я. Ці обставини відповідачем не оспорювались та спростовано не було. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Право на житло гарантоване людині ст.ст.47,48 Конституції України. Так, ч.3\~ст.47 Конституції\~проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Статтею 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно\~ст.9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, між сторонами склалися неприязні стосунки, як позивач так і відповідач постійно проживали у спірному будинку, являються співвласниками даного будинку. Проте, відповідач чинить позивачу перешкоди у доступу до будинку, що стверджується відсутністю у позивача ключів та стверджується даними акта про те, що [PERSON] у спірному будинку не проживає з травня 2016 року, в будинку знаходяться її особисті речі та спільне майно, яким вона не може користуватися (а.с.7). Дані обставини відповідачем спростовано не було. Іншого житла позивачка не має, вданий час, позивач тимчасово проживає за іншою адресою в орендованому приміщенні. Всі спроби вирішити питання в добровільному порядку результатів не дали. З приводу вселення вона зверталась в усній формі до голови Меленівської сільської ради, однак їй рекомендували звернутися для вирішення даного питання до суду. Свідок [PERSON] показала, що позивачка доводиться їй рідною сестрою. З травня 2016 року вона не проживає в їх будинку, хоча вони разом його будували так, як відповідач чинить їй перешкоди у користуванні ним, вигнав з будинку та не допускає до нього. В ньому залишились її особисті речі та їх спільне майно. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього, а тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення в належне на праві вланості житло. А тому, право позивача на користування спірним житловим будинком порушене і його слід відновити шляхом вселення позивача в житловий будинок №14-А, що знаходиться по вул.Садова в с.Мелені, Коростенського району, Житомирської області. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, визнані відповідачем та підлягають задоволенню.

Outcome: approved