Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, б/н, 20.03.2002 року Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, за реєстраційним номером обтяження 1448954 від 08.11.2004 року. В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті [INFO] його батька [PERSON] та [INFO] його матері [PERSON] він, як їх спадкоємець, не може оформити спадщину на належну їм частину квартири [ADDRESS] із-за накладеного на неї арешту, який в свою чергу не може скасувати ВДВС, оскільки такого виконавчого провадження у них на виконанні більше не перебуває, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення майнових і спадкових його прав, а також на те, що підстави для перебування квартири [ADDRESS] під арештом відпали, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення та договору купівлі-продажу від 25.05.1998р. № 2348 кв. 260 по [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 10-12). Позивач згідно матеріалів спадкової справи є спадкоємцем після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] , однак не може оформити спадщину із-за накладеного на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] , арешту. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна такий арешт накладено Першою Київською державною нотаріальною конторою на на підставі постанови, б/н, 20.03.2002 року Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, за реєстраційним номером обтяження 1448954 від 08.11.2004 року (а.с. 13-14). Тоді як згідно листа Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04.12.2017 року виконавчого листа за яким такий арешт накладався на виконанні ВДВС більше не перебуває, детальну інформацію надати вони не можуть, оскільки відповідні матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання (а.с. 16-17). Отже, наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для існування на тепер такого арешту. З огляду на, що вимоги позивача про скасування арешту є обгрунтованими, оскільки він порушує права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину та законного набуття права власності на нерухоме майно і його наступної державної реєстрації, у зв`язку з чим такі порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування накладеного Першою Київською державною нотаріальною конторою арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved