Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до приватного підприємства «Поліські характерники» про стягнення компенсації за невиплату належних сум при звільненні, в обґрунтуванні позову посилається на те, що 06 жовтня 2011 року позивач була прийнята на роботу, на посаду головного бухгалтера в Приватне підприємство «Поліські характерники» з оплатою праці 1250 грн. в місяць та 03 січня 2012 року вона була звільнена з займаної посади, за п.1 ст.36 КЗпП України. Заробітна плата за весь період роботи на підприємстві та компенсація за невикористану відпустку позивачу виплачено не було. Рішенням суду від 18.10.2012 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з ПП " Поліські характеники" заборговану заробітну плату. Проте, відповідач рішення суду не виконує, в зв'язку з чим вона звернулась за захистом своїх прав та законних інтересів до Рівненського міського суду та просить суд стягнути з відповідача компенсацію за невиплату належних сум при звільненні в розмірі 17102,30 грн. (сімнадцять тисяч сто дві грн.. 30 коп.). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд позов задоволити, оскільки рахує позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, та просить суд стягнути із відповідача на користь позивача компенсацію за невиплату належних сум при звільненні в розмірі 17102,30 грн. (сімнадцять тисяч сто дві грн.. 30 коп.). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив, крім того судом було подано оголошення в ЗМІ про виклик представника відповідача в судові засідання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 жовтня 2011 року [PERSON] була прийнята на роботу, на посаду головного бухгалтера в Приватне підприємство «Поліські характерники» з оплатою праці 1250 грн. в місяць та 03 січня 2012 року вона була звільнена з займаної посади, за п.1 ст.36 КЗпП України. ( а.с.3,4) Згідно з нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 19 червня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області по справі № 17151032812р. було винесено судовий наказ про стягнення з ПП «Поліські характерники» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 3828,20 грн. та 18 жовтня 2012 року було ухвалено рішення про стягнення з ПП «Поліські характерники» на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку в сумі 333,30 грн., компенсацію за невиплату належних сум при звільненні в розмірі 11443,30 грн.( а.с.6,7) Для виконання рішень суду позивач звернулася з заявами в ДВС Рівненського управління юстиції 08.11.2012р. про стягнення з ПП «Поліські характерники на її користь 3828,20 грн. та виконавче провадження було відкрите 15.11.2012р. та 29.11.2012р. про стягнення з ПП «Поліські характерники» на її користь 11443,30 грн. - виконавче провадження було відкрито 03.12 .2012р.( а.с.8,9) Однак, на момент подачі позову до суду, позивачу кошти не сплачені, оскільки ПП «Поліські характерники» в особі директора [PERSON] до даного часу ухиляється від виконання судових рішень. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 5 наведеного вище Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пункт 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати визначає, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин ,а у випадках, передбачених чинним законодавством ,календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) ,а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства ,установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Однак, відповідно до п. 4 даного Порядку ,при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку ,матеріальна допомога,вихідна допомога тощо), допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю. За ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для звернення працівника до суду з вимогою про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки. Невиплата власником або уповноваженим органом належних працівникові сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок компенсації за невиплату належних сум при звільненні, оскільки він проведений у відповідності до чинного законодавства, а тому з відповідача підлягає до стягнення 17102 грн. 30 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати збору.

Outcome: approved