Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної завданої внаслідок ДТП, на обґрунтування якого зазначив, що 21 грудня 2018 року, в м. Обухів на вул. Промислова, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автомобілі: марки МАN 8.163 д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , автомобіль ГАЗ д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2018, вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач, отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який керував автомобілем MAN 8.163 д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ СК «Галицька». Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду разом з копіями необхідних документів було подано відповідачу 21.12.2018 за №378-у, а 22.12.2018 заповнено заяву на фірмовому бланку відповідача про страхове відшкодування, однак останній жодним чином не відреагував на дане звернення і до цього часу не здійснено виплату страхового відшкодування та не надано відмови у його виплаті. Тому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь 59484 грн. 53 коп., яка складається з суми збитків 41509 грн. 54 коп., експертних послуг 1500 грн., пені 13528 грн. 70 коп., 3% річних 1177 грн. 05 коп. індекс інфляції 1769 грн. 24 коп., а також судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. 07.02.2020 від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначено, що потерпілий має право на відшкодування збитків в розмірі страхової виплати, яка становить 41509 грн. 54 коп. з урахуванням зносу та без ПДВ на запчастини та матеріали, а решта суми відшкодування може бути компенсована за рахунок винної особи. Що стосується пені та інфляційних витрат, то з урахуванням неправильно розрахованої суми страхового відшкодування, не може бути стягнуто заявлену суму у повному обсязі з страховика за порушення ним грошового зобов`язання у тому розмірі, який заявлено позивачем. Що стосується пені, то у відповідності до положень ст. 258 ЦК України, до даної вимоги необхідно застосувати строк позовної давності, який становить один рік. На підставі викладеного просить постановити рішення згідно чинного законодавства. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник направила до суду заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час і місце слухання справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду пояснення в яких просив слухати справу за його відсутності. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2018 року близько 07 год. 50 хв., в м. Обухів по вул. Промислова 16, водій [PERSON] керуючи автомобілем MAN 8.163 д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілями ГАЗ д.н.з. [NUMBER] та ВАЗ д.н.з. [NUMBER] , які рухалися попереду. Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб [PERSON] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Галицька», що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2977845 від 27.03.2018. З метою визначення розміру збитків позивач звернувся до ТОВ «АК «Укравтоекспертиза» для проведення звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №334/11-19 з встановлення розміру матеріальної шкоди, матеріальна шкода (з технічної точки зору), що заподіяна власнику автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП становить 46 603,73 грн. (без урахування зносу та без ПДВ на запчастини та матеріали) Крім суми збитків визначеної експертом позивач також поніс витрати на експертні послуги в розмірі 1500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності. Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Отже, за змістом законодавства про страхування настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Пунктм 4 полісу № АМ/2977845 визначено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн. Станом на день звернення позивача до суду, відповідачем не здійснено ваиплату страхового відшкодування та не надано відмови у його виплаті. Оскільки, ПрАТ СК «Галицька» зобов`язана була здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 41 509,54 грн.(з урахуванням зносу та без ПДВ на запчастини та матеріали), проте цього не було здійснено у встановлені терміни, а тому несплачена сума страхового відшкодування, повинна бути збільшена з урахуванням наслідків сплати за грошовим зобов`язанням. Зобов`язання страхової компанії полягає у здійсненні страхової виплати, що є грошовим зобов`язанням. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, загальний розмір заборгованості ПАТ СК «Галицька» повинен рахуватися з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. ПрАТ СК «Галицька» не виконала зобов`язання за вказаним договором страхування, не сплатила потерпілому нанесену майнову шкоду та має прострочення грошове зобов`язання за яке настає відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. Згідно з ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодовування та порядок його виплати, чи згідно ст. 37 цього ж Закону прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування про що протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Разом з тим, жодних повідомлень від відповідача не надходило. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір пені становить 13528 грн. 70 коп. Одночасно законодавством, яке регулює правовідносини страхування, визначено, що у разі несплати страховиком страхувальнику чи іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК). А згідно з ч.1 ст. 16 Закону "Про страхування" однією з істотних умов договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідач, отримавши заяву потерпілого про виплату страхового відшкодування шкоди від ДТП, повинен був прийняти рішення про виплату страхового відшкодування чи вмотивоване рішення про відмову. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, інфляція за період з 23.12.2018 по 02.12.2019 становила 1769,24 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яка згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 23.12.2018 по 02.12.2018 на суму 41509,54 грн. становить 1177,05 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач підтверджуються матеріалами справи, позивачем надано відповідний розрахунок, який відповідачем не спростований та не заперечений, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved