Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно - майновий комплекс - майстерню по виготовленню деревини, загальною площею 1 690,50 кв.м., який розташований в [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці площею 0,487 га, кадастровий номер: 2124483600:03:001:0082, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної промисловості, яка належить їй на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 жовтня 2018 року, вона побудувала майновий комплекс - майстерню по виготовленню деревини, загальною площею 1 690,50 кв.м., який розташовано в [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту загальна площа об`єкту становить 1 690,50 м.кв.. Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Тячівської РДА від 19 липня 2019 року обстеженням на місці побудованого майнового комплексу майстерні по виготовленню деревини, земельна ділянка, на якій розміщено об`єкт, знаходиться на території виробничої зони. На даний час будівництво закінчене, містобудівні умови та обмеження в історично-сформованій забудові не порушені. Однак, право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки будівництво позивачем здійснено без отримання дозволу на право виконання будівельних робіт. Позивач зверталася в Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Закарпатської області з метою введення в експлуатацію самочинно побудованого нею нерухомого майна, однак, повідомленням від 19 грудня 2019 року їй було відмовлено у цьому з тих підстав, що відсутні умови для введення в експлуатацію об`єкту нерухомого майна. Самочинно побудований нею майновий комплекс - майстерня по виготовленню деревини не порушує прав та інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації, що також підтверджено довідкою Кричівської сільської ради від 09 червня 2020 року. Позива [PERSON] в судове засідання не з`явилася, позаяк подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та в заяві вказує, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області сільський голова Кричфалушій В.В. в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради, в заяві вказує, що позовні вимоги Кричівська сільська рада визнає та проти їх задоволення та визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно не заперечує. Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Рачкулинець М.Ю. в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні належними доказами та підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 жовтня 2018 року, позивач являється власником земельної ділянки площею 0,487 га, кадастровий номер: 2124483600:03:001:0082, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 900998421244. На належній на праві власності земельній ділянці позивач побудувала майновий комплекс - майстерню по виготовленню деревини, який складається з нежитлових будівель та споруд, загальною площею 1 690, 50 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на майновий комплекс - майстерню по виготовленню деревини, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа майстерні по виготовленню деревини становить 1 690, 50 м.кв.. Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки - майнового комплексу - майстерні по виготовленню деревини, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкту оцінки складає 626 837, 00 копійок. Звітом технічного обстеження майнового комплексу - майстерні по виготовленню деревини, який розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до ІІ категорії (задовільний). Фактичний стан конструкцій майнового комплексу - майстерні по виготовленню деревини відповідає вимогам міцності на надійності для подальшої безпечної експлуатації будівлі за її функціональним призначенням, як майнового комплексу - майстерні по виготовленню деревини. Відповідно до висновку відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської області від 19 липня 2019 року обстеженням на місці побудованого майнового комплексу - майстерні по виготовленню деревини в [ADDRESS] , встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщено об`єкт, знаходиться на території виробничої зони. На даний час будівництво закінчене, містобудівні умови та обмеження в історично-сформованій забудові не порушені. Згідно довідки Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 223 від 09 червня 2020 року, розташування побудованого [PERSON] майнового комплексу - майстерні по виготовленню деревини, загальною площею 1 690, 50 м.кв., що розташований в [ADDRESS] , не порушує інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації. Із довідки Кричівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 573 від 18 листопада 2020 року, вбачається, що належний [PERSON] майновий комплекс - майстерня по виготовленню деревини, загальною площею 1 690, 50 м.кв., має адресний номер: [ADDRESS] . Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved