Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 24230,42грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.12.2011 року в м.Львові по вул.І.Франка, 96, з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП за участю автомобілів марки «ВАЗ 2108», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та марки «Шевролет Авео», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], якому в результаті ДТП заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 24230,42грн., що стверджується страховим актом №ЦО-34288-АА-0003462115-3462115 від 27.02.2013 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СТ «Іллічівське» за полісом №АА/3462115 від 29.03.2011 року. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «АХА-Страхування» згідно договору добровільного страхування №040-а/11лв (сх) від 21.02.2011 року. Позивач виплатив власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в сумі 24230,42грн. У зв'язку з наведеним, просить стягнути виплачену суму страхового відшкодування з відповідача в порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про можливість розгляду справи за його відсутності від відповідача не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2011 року в м.Львові по вул.І.Франка, 96, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «ВАЗ 2108», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки «Шевролет Авео», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Шевролет Авео», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] був пошкоджений. Винним в порушенні Правил дорожнього руху України та у вчиненні ДТП визнано відповідача [PERSON], якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП згідно з постановою Сихівського районного суду м. Львова від 23.03.2012 року. З даної постанови вбачається, що [PERSON] залишив місце ДТП. Судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СТ «Іллічівське» за полісом №АА/3462115 від 29.03.2011 року, а потерпілого [PERSON] в ПрАТ «СК «АХА-Страхування» згідно договору добровільного страхування №040-а/11лв (сх) від 21.02.2011 року. На підставі страхового акту №ЦО-34288-АА-0003462115-3462115 від 27.02.2013 року, визначено страхове відшкодування в розмірі 24230,42грн., яке позивачем виплачено ПрАТ «СК «АХА-Страхування», що стверджується платіжним дорученням №2947 від 29.03.2013 року. З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2013 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу №5782/390ІЛ, однак така залишена відповідачем без належного реагування. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п.38.1.1. «в» ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення виплаченого ним страхового відшкодування в сумі 24230,42грн. в порядку регресу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved