Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить стягнути з останнього на його користь заборгованість по кредитному договору від 25.06.2010 р. б/н в загальному розмірі 22057,73 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір. Позивач свій обов'язок по цьому договору виконав, надавши останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.49). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.46) про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав, заперечень щодо позову не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.06.2010 р. [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна» (а.с.6-32). Із заяви вбачається, що відповідач, підписавши дану заяву, виразила свою згоду з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, котрі були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Він зобов'язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.п.1.1.3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») своє зобов'язання виконав Однак відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2014 р. має заборгованість перед позивачем у розмірі 22057,73 грн., яка складається з наступного: - 7998,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 10687,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1846,06 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; А також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1026,56 грн. - штраф (процентна складова). Факт заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем, відповідач не надав, хоча відповідно до ст.ст. 10 - 11 ЦПК України це є його обов'язком. Як вбачається з вищевикладеного, Відповідач умови кредитного договору не виконує, а тому з нього слід стягнути заборгованість в межах позовних вимог в розмірі 22057,73 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В Постанові Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" в п.27 зазначено, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Заява відповідача про зменшення штрафних санкцій, на адресу суду не надходила. Таким чином у суду відсутні підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК Україну. Також суд вважає за необхідне роз'яснити, що до даних правовідносин суд не застосував позовну давність зазначену в п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України по справі №6-126цс13 від 20.11.2013 року пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Заява про застосування загального строку позовної давності згідно ст.257 ЦК України зі сторони відповідача до суду не надходила. Як вбачається з вищевикладеного, відповідач умови кредитного договору не виконує, а тому з нього слід стягнути заборгованість в межах позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved