Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору\~оренди земельної\~ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, повернення земельної ділянки. Підставою для позову позивач вважає те, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку її належить на праві приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка площею 2,7663 га, кадастровий номер 7123488500:03:001:0006, що розташована на території Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Вищевказану земельну ділянку позивач згідно договору оренди землі укладеного 05.12.2016, передала в оренду строком на десять років Селянському (фермерському) господарству «Юлія». Згідно ст. 792 ЦК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 9, 11 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 5% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. Однак, незважаючи на те, що земельна ділянка в оренді відповідача ще з 2016 року відповідач порушив свої зобов`язання щодо сплати орендної плати, яку вона не отримувала взагалі за жоден рік оренди, відповідач нехтує терміном, зазначеним в п. 11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 09.07.2019 відповідач в рахунок погашення заборгованості за користування починаючи з 2016 року належною їй земельною ділянкою, не сплатив жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за жоден рік вона від відповідача не отримувала. На неодноразові його звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Згідно ст.96 ЗК України землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗК України кореспондується відповідно зі ст.24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 - «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати» та п. 31 - «Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату». Незважаючи на вимоги чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки складає 19637 грн. При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховувала на отримання необхідних їй обігових грошових коштів. В зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, вона була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які вона розраховувала при укладені договору оренди землі. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з цим Відповідач зобовязаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, що складає 589,11 грн. Позивач просить розірвати договір оренди землі, який укладений між [PERSON] і Селянським (фермерським) господарством «Юлія» 05.12.2016; стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 19637 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 589,11 грн.; зобов`язати відповідача негайно передати їй земельну ділянку загальною площею 2,7663 га, що розташована на території Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер 7123488500:03:001:0006, в стані придатному для цільового використання та стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задовольнити, про що подала письмову заяву від 05.11.2019. Представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просить його задовольнити, про що подала письмову заяву від від 05.11.2019. Представник відповідача\~СФГ «Юлія» про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, відзиву та заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки: Судом встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №0253149 від 18.10.2001 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,766 га, що розташована в адміністративних межах Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 7123488500:03:001:0006 (а.с.10), яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7105157192017 від 29.03.2017 та Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.12-14, 15). Між [PERSON] (орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством «Юлія» (орендар) 05.12.2016 укладеного договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться на території Шабастівської сільської ради, площею 2,7663 га, кадастровий номер 7123488500:03:001:0006 (а.с. 8, 9), яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7105157192017 від 29.03.2017 (а.с.12-14). Відповідно до Витягу з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку\~№НВ-7105157192017\~від 29.03.2017\~та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку зареєстровано право [PERSON] » оренди землі кадастровий номер 7123488500:03:001:0006, площею 2,7663 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення, яка на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.11-13). Позивач на виконання умов договору оренди землі передав відповідачу СФГ «Юлія» в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку, яка розташована на території Шабастівської сільської ради. Згідно пунктів 9, 10 та 11 договору орендна землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4909,25 грн., або натуральній: зерно (пшениця, ячмінь, кукурудза), цукор, соняшник, відробітковій: оранка городів, безкоштовні ритуальні послуги, за мінусом податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15%. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня кожного року оренди (а.с. 8,9). Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п.31 договору оренди землі своєчасна сплата орендної плати до 31 грудня поточного року є обов`язком відповідача. Порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди від 05.12.2016. Невиплата орендної плати за всі роки є невиконанням обов`язків Селянським (фермерським) господарством «Юлія», передбачених договором оренди землі, що відповідно є підставою для розірвання договору оренди землі від 05.12.2016. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року (який діяв на момент виникнення правовідносин) (далі-Закон № 161-XIV) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №161-XIV орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно ст.13 Закону №161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ч.1\~ст.16Закону №161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 ст. 21 Закону №161-XIV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Відповідно до ч.2, 3 ст. 21 Закону №161-XIV розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.24 Закону №161-XIV п. 28 договору оренди земельної ділянки орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (а.с. 8, 9). Станом на 09.07.2019 за розрахунком позивача заборгованість по орендній платі відповідача перед позивачем складає 19637 грн. (а.с.7), заборгованість по оплаті 3% річних складає 589,11 грн., загальна заборгованість складає 20226,11 грн. Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого із них податку за 4 квартал 2018 року СФГ «Юлія» позивачеві нараховано і виплачено дохід в сумі 8838,00 грн., утримано податку 1590,84 грн (сума податку відповідно до п.п.170.1.4 п.170.1 ст.170, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України та 132,57 грн. (1,5 % військового збору відповідно до п.1.3 Підрозділ 10. Інші перехідні положення Податкового кодексу)) (а.с. 39-43), до виплати позивачу 7\~114,59 грн. Представником відповідача на підтвердження оплати позивачу орендної плати за земельні ділянки згідно договору за 2018 рік, як доказ, надано платіжне доручення №3664 від 22.04.2019 на суму 7114, 58 грн, згідно якого грошові кошти в розмірі 7114,58 грн. перераховані позивачеві як орендна плата за земельні ділянки (паї) згідно договору за 2018 рік (а.с.51). Кошти перераховані 20.04.2019 з порушенням строків виплати орендної плати. Відповідно до заяви від 05.11.2019 позивача [PERSON] , [INFO] їй прийшло смс-повідомлення на телефон про те, що їй на рахунок зараховані кошти в сумі 7114,58 грн. Вона не зрозуміла що то за гроші, побачити хто їх прислав і що то за гроші з смс-повідомлення було не можливо, тому вона повернула ці гроші 02.05.2019. В банку після переслання коштів їй повідомили, що кошти були повернуті на рахунок СФГ «Юлія» (а.с.74). Обставина про повернення коштів підтверджена витягом із карткового рахунку [PERSON] відділення "Державного ощадного банку України", записами від 22.04.2019 та про надходження коштів і записом від 02.05.2019 про зняття коштів; чеком 326 видачі готівки, квитанцією № 32 від 02.05.2019 про повернення коштів відповідачеві (а.с.71-78, 81-83). Відповідач не надав суду доказів щодо самого нарахування цього доходу, по якому договору і за який період нарахований цей дохід. Про повернення коштів, які перераховані позивачці представник відповідача суд не повідомив. Станом на 23.12.2019 орендна плата позивачеві не виплачена, хоча податки за її виплату сплачені. Відповідно до відомості виплати СФГ «Юлія» с.Шабастівка орендної плати за 2017 під порядковими номерами 126, 127 є запис про орендаря [PERSON] , проте немає записів про видачу її орендної плати та її підписів про отримання нею орендної плати (а.с.58-62). Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів оплати позивачу орендної плати за період дії догову оренди від 05.12.2016. Відповідено до п.3 ч.1 ст.15 Закону №161-XIV істотними умовами\~договору оренди\~землі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Невиплата відповідачем позивачу орендної плати є істотним порушенням умов укладеного між сторонами договору та порушує майнові права позивачки. Між сторонами склалися договірні зобов`язання з приводу оренди землі. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання по виплаті орендної плати не виконав, оскільки має заборгованість із виплати орендної плати перед позивачем. Відповідно до п. «в» ч.1\~ст.96 Земельного кодексу України\~встановив обов`язок орендаря своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно із частиною другою\~статті 651\~ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону №161-XIV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п.п.2 п.36 договору оренди землі дія даного договору може бути припинена шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, (а.с. 8,9). Судом встановлено, що відповідач не виконав покладені на нього Договором зобов`язання по своєчасній сплаті позивачеві орендної плати, чим порушив істотні умови договору оренди землі, що і є підставою для його розірвання, позов в цій частині підлягає до задоволення. Правильність застосування даних норм права підтверджене постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 289/2212/17, провадження № 14-337цс19, постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 289/2204/17, провадження № 14-246цс19. Згідно розрахунку боргу, наданого представником позивача, сума заборгованості по орендній платі становить 19637 грн, загальна сума 3 % процентів річних становить 589,11 грн (а.с.7). Відповідач не подав заперечень щодо суми боргу. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Представник відповідача не надав суду доказів сплати позивачу заборгованості по орендній платі, не надано доказів на спростування розрахунку боргу, наданого позивачем, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення та вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму боргу в сумі 19637 грн та 3 %річних від прострочення грошового зобов`язання, що становить 589,11 грн. Позовна вимога щодо негайної передачі земельної ділянки позивачу, підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Оскільки, позовна вимога про повернення земельної ділянки позивачу є похідною від позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, яка судом задоволена, суд вважає за необхідне задоволити позов в цій частині та повернути позивачу її земельну ділянку площею 2,7663 га, що розташована на території Шабастівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер 7123488500:03:001:0006, в стані придатному для цільового використання. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка була ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,\~\~§ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача.

Outcome: approved