Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], якій на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в урочищі «За Мальтин» на території Сівко-Войнилівської сільської ради Калуського району площею 1.1200 га. Після смерті спадкодавця позивач вчасно не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки після смерті його батька він був юридично необізнаним щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки остання заповіла все своє майно в рівних частинах сторонам, своїм дітям. Тому, 29 листопада 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, однак йому було відмовлено через пропущення строку подання заяви. Просить суд встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також надала заяву до нотаріальної контори про неприйняття спадщини і відсутність претензій щодо прийняття [PERSON] спадщини і отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом (а.с.11) . Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. Поважними є такі причини пропуску строку: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Згідно Заповіту від 08.11.2007 року все належне майно [PERSON] заповіла сторонам по справ, своїм дітям в рівних частинах (а.с.10). Так, у відповідності до заяви [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини і у неї відсутні претензій щодо прийняття [PERSON] спадщини і отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом (а.с.11). Про те, що спадкодавець є батьком позивача стверджують копії зав про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.5). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Калуського районної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з пропущенням терміну прийняття спадщини (а.с.4). Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки він був юридично необізнаним щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини і звернувся з заявою на прийняття спадщини пропустивши вказаний термін. Відповідачка по справі є спадкоємцями першої черги за законом і заповітом, однак вона з часу відкриття спадщини не зверталася з відповідною заявою на її отримання. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані та надає додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору. На підставі викладеного, ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України,

Outcome: approved