Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина, що складалася із житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок перейшов у спадщину батькові позивача [PERSON] від його батька [PERSON]. За життя спадкодавець перебував у шлюбі із [PERSON], яка є мачухою позивача і вони всі проживали разом у зазначеному будинку. Після смерті батька позивач продовжувала проживати однією родиною разом із [PERSON]. [INFO] померла мачуха позивача [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS].. Заповітного розпорядження померла не залишила, інших спадкоємців не має. Після смерті мачухи відкрилася спадщина на належне їй майно: 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частина земельної ділянки, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯК №682244; вклади в Ощадбанку. Позивач звернулась в установленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, тому вона звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частини житлового будинку та право власності на земельну ділянку в розмірі 0,1000 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS], а також право власності на грошові вклади в банку. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю повністю підтримала позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, уточнила позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розміром 0,1000 га, оскільки інша 1/2 частина ділянки вже належить позивачу, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, вивчивши та дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 22 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Після смерті батька позивача залишилася спадщина, що складалася із житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок перейшов у спадщину батькові позивача від дідуся [PERSON], що підтверджується довідкою №145 від 27.03.1950 року. За життя спадкодавець [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 08.04.2014 року, яка являлась мачухою позивача. Починаючи з 2003 pоку позивач проживала разом з батьком та його дружиною. Після смерті батька продовжувала проживати однією родиною разом із [PERSON], що підтверджується заявами сусідів та актом ЖЕК. [INFO] у віці 65 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть [NUMBER], виданим [INFO] відділом РАЦС по місту Мукачеву. Останнє місце проживання померлої було: [ADDRESS].. Заповітного розпорядження померла не залишила. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, та той з подружжя, який його пережив та батьки. Спільних дітей у батька позивача [PERSON] та [PERSON] не було. По справі встановлено, що позивач та [PERSON] в рівних частках успадкували майно належне спадкодавцю [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом. Спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 19.07.2002 року, що підтверджується копією її паспорта. Після зняття з реєстрації в м. Біла Церква у 2012 році вона поїхала на проживання до м. Мукачеве, Закарпатської області, де [INFO]. померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частина земельної ділянка, право власності на яку посвідчено державним актом серії ЯК №682244; вклади в Ощадбанку. Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач 12.08.2013 року звернулась з заявою до Мукачівської міської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, було заведено спадкову справу, що підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру №37066386 від 03.04.2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] Будь-яка інформація про існування інших спадкоємців 1-5 черг відсутня, оскільки у померлої рідних не було, до нотаріальної контори із заявами ніхто не звертався. Однак, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище майно з підстав відсутності доказів проживання позивача з померлою однією сім'єю, доказів прийняття спадщини. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно абз. 2 п 21 Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. У відповідності до п. 23 роз'яснень зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що зазначений спір пов'язаний із майновими правами - із правом на спадщину, тому він має розглядатися в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження. По справі достовірно встановлено, що позивач проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини і відповідно відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом, що повністю підтверджується письмовими доказами та показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. По справі встановлено, що рішенням Білоцерківської міської ради 23 сесії 5 скликання №504 від 25.10.2007 року було надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Половина вказаної земельної ділянки вже належить позивачу [PERSON], тому спадщина відкрилась на іншу половину. Відповідно до п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Згідно ст. 1225 ЦК України при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така земельна ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. За такими правилами здійснюється и перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved