Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Позов мотивує тим, що він є власником будинку в с.Топорівці по вул.Шухевича,1 В даному будинку крім позивача зареєстровані також: син [PERSON], 1981р.народження та колишня дружина [PERSON], 1960р. народження. Відповідачка з 2005 року з позивачем в с.Топорівц по вул.Шехувича,1 разом не проживає, в добровільному порядку не знімається з реєстрації за вказаною адресою, участі у витратах на утримання будинку не бере, а реєстрація відповідача за вказаною адресою створює позивачу перешкоди як власнику будинку в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а також зобовязує нести тягар утримання будинку і за особу, яка фактично в ньому не проживає. В судовому засіданні позивач позов просив задовольнити, з наведених в заяві підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Ствердив, що [PERSON] більше десятим років не проживає в будинку, що в с.Топорівці по вул.Шухевича,1 Городенкіцвського району. Відповідач в судові засідання призначені по справі не зявилась. Про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що: Позивач [PERSON] являється власником житлового будинку в с.Топорівці по вул.Шухевичів,1 Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. (а.с.4). Довідкою виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району від 08.10.2015р. № 944 стверджено, що згідно по господарської книги №3 особовий рахунок №0267 в господарстві [PERSON] в с.Топорівці по вул.Шухевича,1 зареєстровані: син [PERSON], 1981р.н. Колишня дружина [PERSON], 1960р.н., яка зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] з 2005 року в с.Топорівці не проживає. (а.с.5). Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №038472 стверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №80 від 17.08.2009 року (а.с.6). Відповідачка не проживає в будинку позивача вже більше пяти останніх років, не бере участі в утриманні будинку, не допомагає позивачу по господарству, а зареєстрована в будинку тільки формально. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що відповідачка [PERSON] вже більше десяти років не проживає в господарстві [PERSON] і не бере ніякої участі в утриманні даного господарства. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним на свій розсуд та розпоряджаються ним. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що відповідач в будинку за адресою вул.Шухевича,1 в с.Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області не проживає понад десяти років, не бере участі в його утриманні, не являється членом сімї позивача, а зареєстрована в ньому тільки формально і доказів на спростування цих обставин ніким не надано, тому суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved