overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 19 листопада 2011 р. зареєстровано Виконавчим комітетом Вишневської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з несумісністю характерів та зловживання відповідачем алкогольними напоями, в результаті чого між сторонами постійно виникали сварки. Сторони не підтримують шлюбні стосунки; з червня 2013 року сторони окремо проживають. Спільне господарство не ведуть. Шлюб існує формально. Спроби зберегти сім'ю бажаних результатів не дали. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, однак не визнав викладені позивачем обставини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 19 листопада 2011 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено актовий запис №423. Від цього шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з червня 2013 року сторони окремо проживають. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство. Сторони спільним побутом не пов'язані. Шлюб існує формально. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 21 вересня 1996 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів. З червня 2009 року сторони окремо проживають. Протягом більш ніж п'яти років сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. З 2010 року відповідач підтримує відносини з іншою жінкою. Шлюб існує формально. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 21 вересня 1996 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у м. Києві, про що складено актовий запис № 765. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, з червня 2009 року сторони окрмо проживають, протягом більш ніж п'яти років не підтримують шлюбних стосунків. Не ведуть спільне господарство. Шлюб існує формально. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 10 жовтня 1973 р. зареєстровано Московським бюро ЗАГС м.Києва. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів. З 1981 року строни не підтримують шлюбні стосунки та окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство; не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 1973 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Московським бюро ЗАГС м.Києва, про що складено актовий запис № 680. Від даного шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з 1981 року сторони окремо проживають. Сторони не ведуть спільне господарство, не пов`язані спільним побутом. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім`я існує формально, а отже шлюб між сторонами може бути розірваний. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім`ї є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що їй належить квартира за адресою: [ADDRESS]. В цій же квартирі всупереч волевиявленню позивача на даний час та вимогам діючого законодавства зареєстрований відповідач, що порушує право власності позивача, при цьому відповідач не проживає у вказаній квартирі понад 6 місяців. У письмовій заяві представник позивача зокрема підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовну заяву. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, враховуючи положення ч.2 ст.64 ЦПК України, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. В квартирі за адресою: [ADDRESS], на даний час всупереч волевиявленню позивача зареєстрований відповідач (довідка а.с.15, копія довідки ф №3 а.с.9), при цьому, у договору купівлі-продажу вказаної квартири від 05 вересня 2006 року (до укладання шлюбу між сторонами а.с.10) , серед сторін лише позивач вказана покупцем (а.с.6), при цьому, відповідач не проживає у вказаній квартирі понад 6 місяців (копія акту про "непроживання" а.с.11). Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягаєзадоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить: судові витрати по справі у виді судового зборув сумі 551 грн. 20 коп.стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідача, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.10.2008 року Дарницьким районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2017; після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище "[PERSON]". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, збереження шлюбу є неможливим. Позивач позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутність. Належним чином повідомлений відповідач, до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких доказів не надав. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Статтею 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, зокрема дані, які містяться в свідоцтві про шлюб сторін (копія а.с.7), суд вважає, що оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, то належить позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач не проживає в квартирі позивача. Відповідач, як повнолітня особа, не несе витрат по утриманню квартири, а тому відповідач має бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву де позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач в засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти позову не заперечувала, просила розглянути справу в її відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не проживає у квартирі належній позивачу більше одного року без поважних причин, отже втратила право на користування останньою, що тягне за собою скасування реєстрації і здійснюється відповідним органом на підставі судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач не проживає в квартирі позивача. Відповідач, як повнолітня особа, не несе витрат по утриманню квартири, а тому відповідач має бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву де позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, справу слухати без його участі. Відповідач в засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти позову не заперечував, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні вимог щодо примусового зняття з реєстрації [PERSON], слід відмовити, оскільки дана вимога має бути розглянута в порядку адміністративного судочинства в разі відмови посадової особи органу державної влади вчинити відповідні дії на підставі рішення суду. Крім того, враховуючи, що дана вимога не конкретизована, а саме зазначено зняти з реєстраційного обліку, вбачається, що такий спосіб захисту, як зняття з реєстраційного обліку суд не здійснює, оскільки це відноситься до повноважень іншого державного органу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідачі є родичами позивача. Останні не проживають в квартирі, не несуть витрати повязані з оплатою житлово-комунальних послуг. Перешкод у проживанні в квартирі позивач відповідачам не чинила. В судове засідання представник позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 36/. Відповідачі до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином /а.с. 30-32/, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглянути справу у їх відсутність, тому суд визнає причини неявки відповідачів до суду неповажними і вважає за можливе розглянути справу у відсутність останніх та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є наймачем квартири № [ADDRESS], на підставі ордеру від 20.01.1989 року /а.с.19/. Згідно довідки Ф№3 виданої КП "Управління житлового господарства" Дарницького району м. Києва, у вищевказаній квартирі зареєстровано пятеро осіб, зокрема і відповідачі /а.с. 18/. Згідно актів виданих ЖЕД №203 від 25.04.2018 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі з 19.01.2008 року /а.с.14-16/. Згідно акту від 11.07.2018 року виданого ЖЕД №203 та складеного в присутності свідків, про кількість фактично проживаючих осіб, вбачається, що в даній квартирі фавктично проживає тільки позивач /а.с.17/. Згідно ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у квартирі більше шести місяців без поважних причин, і будь які домовленості між сторонами з приводу проживання у вище вказаній квартирі відсутні. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалось з причин суперечок та конфліктів, що у подальшому привело до неможливості умов спільного мешкання. Сторони разом не мешкають. Сторони в судове засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлялись своєчасно. Позивач надала до суду заяву. Де просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Просила суд розглядати справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 28 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції сторони вступили в зареєстрований шлюб 28 квітня 2007 року, актовий запис 563. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім"ї. Вжиті заходи, щодо примирення подружжя були марними, сторони не примирились, в зв'язку з цим суд приходить до висновку, що даний шлюб повинен бути розірвано. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved