Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, а тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України позивач має право стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позов та уточнення до нього та просили задольнити його в повному обсязі, з підстав викладених в заявах. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні заяви. Заслухавши пояснення представника позивача, позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак є спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини ( а.с. 4), де батьком дитини записаний -[PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дитини. Відповідач офіційно працює ФОП та отримує стабільну заробітну плату. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, їх стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 25% від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Суд вважає такі вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню та, з урахуванням принципу співмірності, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частки від його доходу, оскільки судом встановлено, що відповідач має постійний заробіток та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими, як для стягувача, так й отримувача аліментів. Підстав для відмови у цій частині позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved