Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] з 1995 року в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі в спільному побуті, при цьому у нього з відповідачем немає жодних домовленостей з приводу користування належною їй квартирою, він вважається таким, що втратив це право. Сторони до зали судових засідань не з'явились, подавши заяви з проханням провести розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, відповідач вказав, що з позовом згоден (а.с. 22, 24). Представник третьої особи в судове не з'явилась. Від начальника відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника вказаного відділу, заперечень проти позову не вказано (а.с. 20). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню на підставі наступного. Свідоцтвом про право власності на житло від 21.03.1996 року підтверджується належність позивачу на праві власності частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно довідки, яка видана Виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 19.11.2018 року за № К-1673/01-02-06, вбачається, що у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], 1973 року народження. Відповідач з 1995 року та по теперішній час у вказаній квартирі фактично не проживає, що підтверджується актом від 19.11.2018 року, складеного депутатом Чкаловської селищної ради округу № 9, за підписами сусідів позивача, та що посвідчений секретарем селищної ради (а.с. 9). Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але більше 20 останніх років у квартирі не проживає, його речей у даній квартирі немає; однак на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, які позивач вимушена сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану квартири за весь час реєстрації відповідача за вказаною адресою останній не брав, позивач самостійно утримує відповідну квартиру в належному стані, здійснює її поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що за адресою квартири, частина якої належить позивачу, зареєстрована особа, які фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинний сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідач фактично не проживає в квартирі, частина якої належить позивачу, не здійснює оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та, враховуючи те, що у позивача з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаній квартирі, відповідач вважається таким, що втратив право користування квартирою. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved