Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позов до Дідилівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, третьої особи Кам'янка-Бузької державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначають, [INFO]. померла його мати [PERSON], після її смерті, відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 3.02 га, яка розташована на території Дідилівської сільської ради, земельна ділянка площею 0.3582 га, яка розташована на території Дідилівської сільської ради.[INFO]. помер батько [PERSON], після його смерті, відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належний померлому на підставі свідоцтва про праві особистої власності на будівлі зареєстрованого в реєстрову книгу під № 98 від 22.03.1989 р.. Позивач є спадкоємцем за законом, оскільки її брат [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті батьків, та від належної йому частки в майні колишнього колгоспного двору, проте її було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, а тому право позивача може бути захищено лише в судовому порядку Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, з приводу задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності державного нотаріуса. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Відповідно до виписки з погосподарської книги,станом на 19.01.1989р. у колгоспному дворі [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] - внук. Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками будинковолодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] кожному з них, як членам колишнього колгоспного двору, належить по 1/5 частці вказаного будинку. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], від 06.05.1992р. [PERSON] помер [INFO]. (9). Згідно з свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданого Дідилівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області від 10.10.2000р., [PERSON] померла [INFO]. (а. с. 8). Судом встановлено, щодо складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить 1/5 частка житлового будинку по [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі зареєстрованого в реєстрову книгу під № 98 від 22.03.1989 р., згідно якого будівля яка, знаходиться в [ADDRESS], належить до колгоспного двору, головою якого являється [PERSON] (а. с. 14). До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], входить 1/5 частка житлового будинку по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 3.02 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Дідилівської сільської ради, що передана для ведення селянського ( фермерського) або колективного господарства згідно Сертифікату на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданий [PERSON] на підставі виконкому сільської ради народних депутатів від 14.04.1995 року, який зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 91.; земельна ділянка площею 0.3582 га, яка розташована на території с. Дідилів Дідилівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER], виданий [PERSON] на підставі рішення Дідилівської сільської Ради народних депутатів від 14.11.1996р. № 65. Акт зареєстровано у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 164. Землю передано для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0.1300 га, і ведення особистого підсобного господарства - 0.2282 га (а. с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON], [PERSON], заповіту не складали, що підтверджується довідками від 18.04.2018р. № 259, 260 виданими Дідилівської сільською радою Кам'янка - Бузького району Львівської області, а тому спадкування їх майна здійснюється за законом. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою померлих [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а. с.10-11 ). Своєю заявою брат позивача [PERSON] відмовився від спадщини, яка відкрилася після смерті його батьків [PERSON], [PERSON], та від належної йому частки в майні колишнього колгоспного двору (а. с. 5-6). Син позивачки [PERSON], відмовився від належної йому частки в майні колишнього колгоспного двору, який знаходиться за адресою в [ADDRESS], Кам'янка-Бузький район Львівська область . Таким чином, [PERSON], являється єдиним спадкоємцем спадщини, яка відкрилася після смерті її батьків. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України відноситься до першої черги на спадкування за законом після смерті батьків [PERSON], [PERSON] - діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об'єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що рішення про розподіл часток майна вищевказаного колгоспного двору між його членами Дідилівська сільська рада Кам'янка-Бузького району Львівської області не виносила і державна реєстрація прав власності їхніх часток не здійснювалась. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). А, пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлих, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved