Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, [PERSON] - державного реєстратора Поліської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними та скасування рішень і записів щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позов тим, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , яка проживала в с. Зелена Поляна Поліського району Київської області. Спадщину після її смерті прийняв позивач. 17 липня 2020 року він звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою видати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га та кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, які розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, що належали [PERSON] - чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності. Спадковий житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] було побудовано в 1960 році, а пізніше - решту наявних біля нього господарських будівель і споруд, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Чинними на момент закінчення будівництва зазначеного житлового будинку законодавчими і нормативними актами не було передбачено документального оформлення і реєстрації права власності громадян на житлові будинки та господарські будівлі в сільських населених пунктах. За життя [PERSON] правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформив, тому єдиним документом, що підтверджує приналежність йому цього майна, є виписка з погосподарської книги у формі довідки, виданої Зеленополянською сільською радою Поліського району Київської області, що будинок спірний будинок згідно записів погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] числиться за [PERSON] на праві особистої власності. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування спадкового житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не приватизована. За життя спадкодавиці чоловік спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] набув право власності на земельні ділянки із складу розпайованих земель колективної власності місцевого колективного сільськогосподарського підприємства, але спадщину на спадкове майно свого чоловіка в цілому і на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема, вона не оформила. Проте після смерті [PERSON] державний акт на право власності на зазначені вище земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва було утрачено. При зверненні у відділ в Іванківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області йому було видано копію архівного примірника державного акта на право власності на земельну ділянку. В підтвердження проведення на підставі цих заяв реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки він отримав витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зазначені витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як підставу для видачі йому свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, правовстановлюючий документ на які втрачено, він подав 17 липня 2020 року в Іванківську районну державну нотаріальну контору, але йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на ці земельні ділянки, які належали [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, в зв`язку з втратою документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та реєстрацією державним реєстратором Ковальчук Ю.В. права власності на цю землю помилково не за власником, а за його дружиною, тому, зареєстроване в Державному реєстрі прав право власності [PERSON] на спадкові земельні ділянки не відповідає документу, який є підставою для виникнення права власності на ці земельні ділянки взагалі - державному акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] . Ухвалою від 15 вересня 2020 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Розпорядженням № 70 від 21.09.2020 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, згідно рішення Вищої ради правосуддя № 2641/0/15-20 від 17.09.2020 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді Іванківського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу голови суду № 2-к від 18.05.2020 року «Про відрахування від штату судді [PERSON] » відраховано суддю зі штату Іванківського районного суду Київської області. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 року, головуючим по даній справі призначено суддю [PERSON] . Ухвалою від 15 жовтня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не мають. В судове засідання відповідач [PERSON] - державний реєстратор Поліської районної державної адміністрації Київської області не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] яке видане Поліським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області /а.с. 13/. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , подавши 07 лютого 2015 року до Іванківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (спадкова справа № 44 за 2015 рік) /а.с. 21/. 17 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою видати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га та кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, які розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, що належали [PERSON] - чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на нього, що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 621/02-31 від 17.07.2020 року /а.с. 21/. Приналежність [PERSON] спадкового майна, є виписка з погосподарської книги у формі довідки, виданої Зеленополянською сільською радою Поліського району Київської області 05.02.2015 року за № 28 про те, що будинок [ADDRESS] згідно записів погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] числиться за останнім на праві особистої власності /а.с. 27/. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. За життя [PERSON] ніяких правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформив, тому єдиним документом, що підтверджує приналежність йому цього майна, є виписка з погосподарської книги у формі довідки, виданої Зеленополянською сільською радою Поліського району Київської області 05.02.2015 року за №28 про те, що будинок [ADDRESS] згідно записів погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] числиться за [PERSON] на праві особистої власності. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування спадкового житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не приватизована. За життя спадкодавиці її чоловік [PERSON] набув право власності на земельні ділянки із складу розпайованих земель колективної власності місцевого колективного сільськогосподарського підприємства, але спадщину на спадкове майно свого чоловіка в цілому і на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема, вона не оформила. Проте після смерті [PERSON] державний акт на право власності на зазначені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва позивач знайти не зміг. Це дає підстави вважати його втраченим. Згідно копії архівного примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 247895, зареєстрованого 26.05.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 145, посвідчено право власності [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га і кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, що розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області. Отримати дублікат правовстановлюючого документа, яким посвідчується право власності [PERSON] на описані вище спадкові земельні ділянки, позивач не зміг, оскільки Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.08.2009 року за № 735/16751, яка передбачала можливість і порядок видачі нових державних актів взамін втрачених (пошкоджених) втратила чинність 15.10.2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики і продовольства України від 09.09.2013 року № 537. Пунктом 53 діючого Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553), передбачене проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, реєстрацію якої проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою на підставі його копії. Відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553), встановлена можливість проведення державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Виходячи з наведених вище правових підстав позивач подав через Центр надання адміністративних послуг Поліської районної державної адміністрації Київської області відповідні заяви 29.01.2020 року стосовно земельної ділянки кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га, а 05.03.2020 року щодо земельної ділянки кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га з визначеними для такого роду реєстраційних дій документами: копією архівного примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 247895, зареєстрованого 26.05.2006 року за № 145, витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 39566266 від 07.02.2015 року, довідкою нотаріуса про склад спадкоємців № 59/02-14 від 21.01.2020 року. В підтвердження проведення на підставі цих заяв реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198672666 від 03.02.2020 та № 203495936 від 10.03.2020. Зазначені витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як підставу для видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, правовстановлюючий документ на які втрачено, позивач подав 17 липня 2020 року в Іванківську районну державну нотаріальну контору. Однак [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на ці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га і кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, які розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області та належали [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, в зв`язку з втратою документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та реєстрацією державним реєстратором Ковальчук Ю.В. права власності на цю землю помилково не за власником, а за його дружиною, що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 622/02-31 від 17.07.2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника визнається судом незаконним і скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Положеннями ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що до повноважень органів державної реєстрації віднесено проведення державної реєстрації прав та іх обтяжень; забезпечення ведення Державного реєстру прав; надання інформації про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечення обліку безхазяйного нерухомого майна; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України. Більш детально порядок скасування реєстраційного запису про власність визначено «Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011 року. Так, відповідно до п.2.6, п.2.10 Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п.2.3 цього розділу. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав. Також в п.1 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5, зазначено те, що державна реєстрація, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводиться у випадках подання рішення суду, що набуло законної сили. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 року функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перейшли до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерства юстиції' та його територіальних управлінь юстиції, від імені якого ці функції виконує Державна реєстраційна служба України та її структурні територіальні підрозділи. Враховуючи викладене та те, що єдиним способом захисту порушеного права є скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельні ділянки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачене право на звернення до суду за захистом свого права і встановлені способи захисту, серед яких є визнання права. Формою визнання права власності позивача на спірну будинок є скасування державної реєстрації права власності попередніх власників. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора, який вчинив їх за заявою третьої особи, тобто дії стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором та іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна. Цей спір повинен розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, за своєю природою він є приватноправовим спором (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17 (провадження № 14-331цс18). Якщо у справі спір про право і таке право цивільне, то такий спір повинен вирішуватися в порядку, передбаченому ЦПК України (Велика палата ВС від 17 квітня 2018 р. у справі № 815/6956/15). Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18). Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Єдиний порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, встановлено Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, тобто після створення спадкового майна. Ці Правила стали обов`язковими для виконання всіма міністерствами, відомствами, місцевими органами державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями на території України. Відповідно до п. 4.1 зазначених Правил оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності. В подальшому оформлення права власності на нерухоме майно визначалось Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121 і зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Але за життя [PERSON] ніяких правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформив, тому єдиним документом, що підтверджує приналежність йому цього майна, є виписка з погосподарської книги у формі довідки, виданої Зеленополянською сільською радою Поліського району Київської області 05.02.2015 року за № 28 про те, що будинок [ADDRESS] згідно записів погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] числиться за [PERSON] на праві особистої власності. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування спадкового житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не приватизована. Згідно копії архівного примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 247895, зареєстрованого 26.05.2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за № 145, посвідчено право власності [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га і кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, що розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області. Отримати дублікат правовстановлюючого документа, яким посвідчується право власності [PERSON] на описані вище спадкові земельні ділянки, він не зміг, оскільки Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.08.2009 року за № 735/16751, яка передбачала можливість і порядок видачі нових державних актів взамін втрачених (пошкоджених) втратила чинність 15.10.2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики і продовольства України від 09.09.2013 року № 537. Пунктом 53 нині діючого Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553), передбачене проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, реєстрацію якої проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою на підставі його копії. Відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553), встановлена можливість проведення державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Виходячи з наведених вище правових підстав я подав через Центр надання адміністративних послуг Поліської районної державної адміністрації Київської області відповідні заяви 29.01.2020 року стосовно земельної ділянки кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га, а 05.03.2020 року щодо земельної ділянки кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га з визначеними для такого роду реєстраційних дій документами: копією архівного примірника державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 247895, зареєстрованого 26.05.2006 року за № 145, витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 39566266 від 07.02.2015 року, довідкою нотаріуса про склад спадкоємців № 59/02-14 від 21.01.2020 року. В підтвердження проведення на підставі цих заяв реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки позивач отримав витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198672666 від 03.02.2020 та № 203495936 від 10.03.2020. Зазначені вище витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як підставу для видачі йому свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, правовстановлюючий документ на які втрачено, він подав 17 липня 2020 року в Іванківську районну державну нотаріальну контору, але йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на ці земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га і кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, які розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області та належали [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, в зв`язку з втратою документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та реєстрацією державним реєстратором Ковальчук Ю.В. права власності на цю землю помилково не за власником, а за його дружиною, що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 622/02-31 від 17.07.2020 року. Тобто, державний реєстратор речових прав на нерухоме майно [PERSON] в порушення п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) на підставі архівної копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 247895, зареєстрованого 26.05.2006 року за № 145 та виданого [PERSON] , внесла до Державного реєстру прав відомості не про суб`єкта права власності на земельні ділянки кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га і кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га - спадкодавця [PERSON] з обов`язковим зазначенням відомостей про його смерть, а відомості про спадкоємця суб`єкта права власності [PERSON] - дружину, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, з зазначенням відомостей про її смерть: «особа померла [INFO] ». Таким чином, зареєстроване в Державному реєстрі прав право власності [PERSON] на спадкові земельні ділянки кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га і кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га не відповідає документу, який є підставою для виникнення права власності на ці земельні ділянки взагалі - державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 247895, зареєстрованого 26.05.2006 року за № 145 та виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Ковальчук Юлія Володимирівна шляхом проведення без документів, що посвідчують набуття права на спадщину, державної реєстрації права власності [PERSON] на спадкові земельні ділянки, що належали [PERSON] , позбавила позивача права на успадкування цих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га та кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, які розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, що належали [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав і померла [INFO] , спадкоємцем якої є я, [PERSON] . Виходячи з наведеного, рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно [PERSON] та записи щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на земельні ділянки кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га та кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га є незаконними та підлягають скасуванню. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 викладена правова позиція, що якщо прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача, то такий спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин. Натомість, приватно правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Зазначена правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.04.2018 року у справі № 817/1048/16, від 18.04.2018 року у справі № 804/1001/16, ухвалених за результатами розгляду спорів у подібних правовідносинах. Скасування рішення та запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, належного одній особі, за заявою іншої особи не вирішує остаточно спір про це право в цілому. Також при розгляді, зокрема, цього позову перед судом постане питання правомірності набуття позивачем спадкових прав на належне іншій особі нерухоме майно, право власності на яке порушене внаслідок оскаржуваних реєстраційних дій державного реєстратора. Виходячи з цього вважаю правомірною позовну вимогу про визнання в судовому порядку за позивачем в порядку спадкування права власності на житловий будинок та земельні ділянки, право власності на які порушене внаслідок протиправних реєстраційних дій державного реєстратора. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 00019433412 від 23.01.2018 року випливає, що [PERSON] до державної реєстрації шлюбу з [PERSON] мала прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , мала рідну сестру [PERSON] , [INFO] , батьками яких були [PERSON] і [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються архівною довідкою державного архіву Київської області від 28.12.2017 року № 01-43/1873(1) та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 7.07.1953 року. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 00019432558 від 23.01.2018 року [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] моєю, [PERSON] , матір`ю є [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] і не була живою на час відкриття 15 серпня 2014 року спадщини після [PERSON] . Відповідно до ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлій [INFO] , належав житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий номер 3223584000:06:000:0128 площею 1,6624 га та кадастровий номер 3223584000:04:000:0124 площею 0,9029 га, які розташовані на території Зеленополянської сільської ради Поліського району Київської області, що належали [PERSON] - чоловіку спадкодавиці, який помер [INFO] , спадкоємицею якого була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, позивач прийняв спадщину і набув право власності на належний вказаний ним будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved