Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних . Посилався на те, що МКП "Чернівцітеплокомуненерго" надає послуги з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] опалювальною площею 65,50 кв. м. Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачеві відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень відповідно по роках. Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, №146 від 17.10.202014 року, №610 від 03.03.2015 року, №1171 від 31.03.2015 року, №969 від 09.06.2016 року, №1536 від 28.12.2017 року. Відповідачі в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.7 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги», за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року не сплачували, в результаті чого у них утворилася заборгованість у розмірі 19552 грн. 19 коп. Просив стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19552 грн. 19 коп., а також: 1129 грн. 49 коп. - втрат від інфляційних процесів, 507 грн. 92 коп. - три відсотка річних та понесені судові витрати. Відповідачами відзиву на позов подано не було. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] та користуються послугами, які надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (а.с. 8,23-27). Так, 20.09.2010 року між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. (а.с. 14-15). Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачаня». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно ст. 9 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачеві відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.10.2016 року по 30.04.2021 року нараховувало відповідачам плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачували кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19552 грн. 19 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.9-11). Вказаний розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Окрім того, в матеріалах справи наявна копія договору №15906 від 27.10.2016 року про погашеня заборгованості за послуги централізованого опалення, за яким [PERSON] погодилася на добровільне погашення заборгованості за надані послуги централізованого опалення шляхом поступового погашення боргу з 01.10.2016 року по 26.10.2018 року (а.с.12). Суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України. Так, за змістом ст.625 Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. На підставі наведеного та

Outcome: approved