Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], [INFO] померлої 19.06.2013 року, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Витвиця вул.Шевченка № 8 Долинського району Івано-Франківської області. В обгрунтування позову покликаються на те, що 19.06.2013 року померла його бабуся [PERSON]. За час свого життя все належне їй на час смерті майно вона заповіла онукові [PERSON] На час смерті спадкодавця він постійно проживав разом з нею, протягом всього повнолітнього життя постійно допомагав їй, виконуючи свої обовязки, як онука. Внаслідок смерті бабусі відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день її смерті. До складу спадщини ввійшли всі права та обовязки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке йому належало: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Витвиця по вул.Шевченка № 8 Долинського району Івано-Франківської області. Оскільки на час смерті він проживав зі спадкодавцем, то вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від неї. Після закінчення шестимісячного терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини він звернувся із заявою до приватного нотаріуса [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене вище нерухоме майно. Нотаріус повідомив його про те, що він не може видати свідоцтво про право на спадщину оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності померлої на майно. Окрім цього, нотаріус роз"яснила, що для визнання права власності на спадкове майно йому необхідно звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не з»явився, від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. З даних копії свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 169270, виданого 19.06.2013 року виконкомом Витвицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 встановлено, що 19.06.2013 року померла [PERSON] (а.с.6). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23.06.2011 року сільським головою Витвицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 18, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде її належати, і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.9). Суду не представлено жодного доказу про те, що вказаний заповіт змінювався чи скасовувався заповідачем та є недійсним на сьогоднішній день. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні, немає. Рішенням виконавчого комітету Витвицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 28 від 26.05.2011 року, вирішено оформити право власності на домоволодіння № 8 по вул.Шевченка в с.Витвиця Долинського району Івано-Франківської області, в склад якого входять: літера А житловий будинок загальною внутрішньою площею 47,5 кв.м, житловою площею 31.9 кв.м та господарських будівель та споруд: літня кухня, стодола, стайня, стодола, шопа, вбиральня, криниця, ворота, огорожа за [PERSON] (а.с.10). Згідно ч.ч.1,3 статті 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд визнав, що [PERSON], у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини і протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 27.08.2013 року, остання зазначила, що на час смерті її матері [PERSON] вона є пенсіонеркою за віком, має право на обовязкову частку у спадщині, від прийняття якої вона відмовляється (а.с.18). В судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що позивач являється спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON]В, який звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття стадщини, однак у видачі свідоцтва на право власності на вказане вище будиноволодіння після смерті спадкодавця нотаріус відмовила, оскільки не надано документів, які підтверджують право власності останнього на вказане майно, про що свідчить повідомлення № 176/02-14 від 20.12.2013 р.(а.с.17). Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може \~пред'явити \~позов \~про \~визнання \~його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, \~а також у разі втрати ним документа, \~який засвідчує його право власності. Відповідно до світлокопії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленоий 14.04.2011 року, будинковолодіння № 8 по вул.Шевченка в с.Витвиця Долинського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, літньої кухні, стодоли, стайні, стодоли, шопи, вбиральні, криниці, воріт, огорожі (а.с.11-16). З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, однак оформити право власності не має змоги через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на спадкове майно, є достатні підстави, щоб визнати за позивачем право власності на вказане домоволодіння. На пiдставi викладеного та\~ ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392,1216-1218, 1223, 1233, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved