Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Банк Столиця» № 30 від 30 січня 2012 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано з 31 січня 2012 року процедуру ліквідації Банку. Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2014 року № 267 припинено повноваження ліквідатора Куно Є.Г. та з 12 травня 2014 року ліквідатором призначено службовця Національного банку України [PERSON], головного економіста відділу нагляду за діяльністю банків 1 групи управління нагляду за банками 1 та 2 груп Департаменту пруденційного нагляду Генерального департаменту банківського нагляду. Зобов`язано [PERSON] прийняти в день призначення за актами про приймання-передавання бухгалтерську та іншу документацію, а також не пізніше ніж у місячний строк із дня призначення - майно (активи) ПАТ «Банк Столиця». 12 січня 2015 року [PERSON] від імені Банку підписав договір купівлі-продажу прав вимоги та акт приймання-передачі за кредитами ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива груп» згідно з п.2.4 якого з дня підписання Акту приймання - передачі ТОВ «І.С. Інвест» набуває статусу Нового Кредитора по відношенню до Позичальників за Кредитними договорами, а також до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення. При цьому, ринкова вартість мазуту марки М-100 в обсязі 28 164,25 тон, якими було забезпечено кредити ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива груп», станом на 12 січня 2015 року могла становити щонайменше 216 245 111,5 грн. Вартість права вимоги за договорами про надання кредиту від 19 вересня 2007 року № 19/07-К та від 26 грудня 2007 року № 24/07-К, укладеними ПАТ «Банк Столиця» з ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива Груп» з урахуванням договорів застави товарів в обороті станом на 12 січня 2015 року становила 61 099 000 грн. У зв`язку з укладенням зазначеного договору позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 29 060 352,13 грн. 24 липня 2017 року постановою Національного антикорупційного бюро України визнано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб потерпілою юридичною особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди та залучено, як потерпілу особу в межах кримінального провадження № 25016000000000436 від 18 листопада 2016 року. 04 червня 2020 року ухвалою Вищого антикорупційного суду закрито кримінальне провадження №52019000000000533 від 27 червня 2019 року, в якому пред`явлено обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.367 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України та звільнити [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 29 060 352,13 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 27 липня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 25 листопада 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Крім того, 25 листопада 2021 року ухвалою суду виправлено описку в тексті вступної та резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Києва суду від 25 листопада 2021 року за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення: у третьому абзаці резолютивної частини рішення правильно зазначити: «Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь держави судовий збір у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.». представники позивача Ковалика В.В. , Таболіна О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, який долучено до матеріалів справи. Додатково зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, який долучено до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 25 листопада 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк «Столиця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ресурси» укладено Договір застави товарів в обороті № 19/07-К-22, у відповідності до умов якого Заставодавець передає в заставу Заставодержателю у якості забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрметалзабезпечення» зобов`язань за Договором про надання кредиту від 19 вересня 2007 року № 19/07-К, всіма додатками та договорами про внесення змін до нього, наступне майно - товари в обороті, а саме: мазут М-100 в кількості 12 066,95 тон. Предмет застави зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1а , АЕК «Київенерго» (філія «Теплоелектроцентраль № 6 Київенерго»). Згідно з п. 1.2 Договору застави товарів в обороті № 19/07-К-22 від 25 листопада 2008 року сторони оцінюють Предмет застави в 24 978 586,50 грн. (відповідно до Звіту про оцінку майна [PERSON] від 01 листопада 2008 року). Відповідно до п. 1.4 Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується наступними документами: Договором № 1-1530 від 15 січня 2008 року з додатками та додатковими угодами до нього, актами приймання-передачі від 17 жовтня 2008 року та накладними від 17 жовтня 2008 року (а.с. 32-35, 36, 37). Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Банк Столиця» № 30 від 30 січня 2012 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано з 31 січня 2012 року процедуру ліквідації Банку (а.с. 22). Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2014 року № 267 припинено повноваження ліквідатора Куно Є.Г. та з 12 травня 2014 року ліквідатором призначено службовця Національного банку України [PERSON], головного економіста відділу нагляду за діяльністю банків 1 групи управління нагляду за банками 1 та 2 груп Департаменту пруденційного нагляду Генерального департаменту банківського нагляду. Зобов`язано [PERSON] прийняти в день призначення за актами про приймання-передавання бухгалтерську та іншу документацію, а також не пізніше ніж у місячний строк із дня призначення - майно (активи) ПАТ «Банк Столиця». Зобов`язано ліквідатора, у тому числі, із дня призначення забезпечити охорону майна (активів), бухгалтерської та іншої документації ПАТ «Банк Столиця», забезпечити неухильне виконання всіх передбачених законодавством України зобов`язань і повноважень, пов`язаних із ліквідацією банку, у тому числі щодо повернення та продажу його активів (а.с. 23-25). Наказом Національного банку України № 754-к від 20 травня 2014 року направлено з 12 травня 2014 року [PERSON] , головного економіста відділу нагляду за діяльністю банків 1 групи управління нагляду за банками 1 та 2 груп Департаменту пруденційного нагляду Генерального департаменту банківського нагляду до Публічного акціонерного товариства «Банк Столиця» для виконання функцій ліквідатора цього банку (а.с. 26). 12 січня 2015 року [PERSON] від імені Банку підписав договір купівлі-продажу прав вимоги та акт приймання-передачі за кредитами ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива груп», згідно з п.2.4 якого з дня підписання Акту приймання - передачі ТОВ «І.С. Інвест» набуває статусу Нового Кредитора по відношенню до Позичальників за Кредитними договорами, а також до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення. При цьому, ринкова вартість мазуту марки М-100 в обсязі 28 164,25 тон, якими було забезпечено кредити ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива груп», станом на 12 січня 2015 року могла становити щонайменше 216 245 111,5 грн. Вартість права вимоги за договорами про надання кредиту від 19 вересня 2007 року № 19/07-К та від 26 грудня 2007 року № 24/07-К, укладеними ПАТ «Банк Столиця» з ТОВ «Укрметалзабезпечення» та ТОВ «Альтернатива Груп» з урахуванням договорів застави товарів в обороті станом на 12 січня 2015 року становила 61 099 000 грн. (а.с. 44-48, 49, 50). 24 липня 2017 року постановою Національного антикорупційного бюро України визнано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб потерпілою юридичною особою, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди та залучено, як потерпілу особу в межах кримінального провадження № 25016000000000436 від 18 листопада 2016 року (а.с. 29-31). 04 червня 2020 року ухвалою Вищого антикорупційного суду закрито кримінальне провадження №52019000000000533 від 27 червня 2019 року, в якому пред`явлено обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.367 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 5-20). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі у розмірі 29 060 352,13 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки 04 червня 2020 року ухвалою Вищого антикорупційного суду закрито кримінальне провадження №52019000000000533 від 27 червня 2019 року у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, на даний час результати публічних торгів є законними, а відповідно і законними є і договір купівлі-продажу прав вимоги. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Зі змісту ухвали Вищого антикорупційного суду від 04 червня 2020 року вбачається, що діями ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Банк Столиця» [PERSON] Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заподіяні збитки на суму 29 060 352,13 грн., що в понад 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Крім того, 04 червня 2020 року ухвалою Вищого антикорупційного суду закрито кримінальне провадження №52019000000000533 від 27 червня 2019 року, в якому пред`явлено обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.367 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом (с. 44 КК України). Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (ч. 1 ст. 49 КК України). Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України). Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільненою від кримінальної відповідальності може бути лише особа, яка є винною у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, зі змісту ухвали Вищого антикорупційного суду від 04 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, підтвердив надання згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження через сплив строків давності. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження відшкодування потерпілому матеріальних збитків відповідачем не надано. Отже, судом встановлено, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 29 060 352,13 грн. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину. У свою чергу, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 219 КПК України). Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди співпадає з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи. Зі змісту ухвали Вищого антикорупційного суду від 04 червня 2020 року вбачається, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №52019000000000533 внесено 27 червня 2019 року, до суду з позовною заявою позивач звернувся 21 травня 2021 року, а тому суд приходить висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, код ЄДРПОУ 21708016, юридична адреса: 04053, вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 29 060 352 (двадцять дев`ять мільйонів шістдесят тисяч триста п`ятдесят два) грн. 00 коп. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350,00 грн.), а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних (908,00 грн.). У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено у загальному розмірі 29 060 352,13 грн., 1 % становить у розмірі 290 603,52 грн., що є більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 11 350,00 грн.

Outcome: approved