Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, в якому просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями пятої черги, на квартиру [ADDRESS], по ? частині кожній. В подальшому [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з уточненим позовом до [PERSON] міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, в якому просили суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями четвертої черги, на квартиру [ADDRESS], по ? частині кожній. В обґрунтування свого позову позивачі посилаються на те, що 29 січня 2015 року померла [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], який доводився [PERSON] чоловіком та [PERSON], яка доводилась [PERSON] матірю. 13 вересня 1998 року [PERSON] померла, 26 березня 2005 року [PERSON] помер. Після смерті матері та чоловіка, [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ними, разом вели господарство та поховала їх. Вчасно спадщину після смерті чоловіка та матері вона не оформила, оскільки було важке матеріальне становище, до того ж вважала, що вона фактично належить їй, оскільки інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON], постійно опікалися над [PERSON], оскільки вона залишилась одна, мала поганий стан здоровя та похилий вік, а вони мешкали по сусідству і в усьому їй допомагали. Останні роки вона дуже погано почувалася і доводилось по черзі чергувати у неї, доглядати її, кормити та ночувати разом з нею. Позивачі вважають, що після смерті [PERSON], вони є спадкоємцями за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки на момент смерті мешкали разом зі спадкодавцем більш пяти років, піклувалися нею і доглядали та поховали її. В теперішній час позивачам необхідно узаконити свої права на спадкове і майно, яке залишилося після смерті [PERSON]. Оформити спадщину в нотаріальній конторі вони не можуть, оскільки відсутні документи на право власності на квартиру. У звязку з цим вони вимушені були звернутися до суду з позовом. В судовому засідання представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги позивачів в повному обсязі та просила суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 29 січня 2015 року, як спадкоємцями четвертої черги, на квартиру [ADDRESS], по ? частині кожній. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги позивачів не визнав в повному обсязі, вважав їх необґрунтованими, посилаючись на те, що позивачі не можуть бути спадкоємцями четвертої черги після смерті [PERSON], не зважаючи на те, що згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, оскільки позивачі не є спадкоємцями у сенсі ст. 1264 ЦК України, що відповідає офіційним роз'ясненням викладеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Так, згідно з пунктом 20 Пленуму у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 21 Пленуму при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Як вбачається з вищевикладеного, позивачі і спадкодавець не мають взаємних прав та обов'язків у сенсі ст. 1264 ЦК України, а тому вони не можуть бути спадкоємцями [PERSON], яка померла 29 січня 2015 року, у четверту чергу спадкування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є знайомою позивачів. Їй відомо, що позивачі вже тривалий час, більше пяти років, доглядали [PERSON], вели господарство, по черзі ночували разом з нею. У [PERSON] були проблеми з газовим котлом і вона зверталася до міської ради за допомогою, але їй відмовили із-за відсутності коштів, і тоді, [PERSON] та [PERSON] допомогли їй встановити новий котел, а потім виплачували борги. Після її смерті поховали та провели 9 та 40 днів. І зараз доглядають за квартирою. Родичів померлої ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивачі більше шести років доглядали за [PERSON] та по черзі з нею проживали, а після смерті поховали її за свій рахунок. Також після смерті [PERSON] залишилися борги за купівлю котла та комунальні послуги за газопостачання, які позивачі погашали самі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав аналогічні показання, які дали свідки [PERSON] та [PERSON] Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що відповідають діючому законодавству. 29 січня 2015 року померла [PERSON] (а.с.6). Вона була співвласником квартири № 3 за адресою м. Старобільськ Луганської області вул. Комунарів (зараз вул. Центральна) (а.с. 15). Позивачі по справі на протязі з 2010 року до моменту смерті [PERSON], мешкали разом з нею, вели з нею спільне господарство, опікувались нею, надавали моральну та матеріальну підтримку. Вказаний факт підтверджується довідкою вуличного комітету (а.с. 9) та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] У відповідності до ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно відповіді [PERSON] державної нотаріальної контори, спадкової справи після смерті [PERSON] не заводилось (а.с. 39). У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, позовні вимоги є такими, що відповідають встановленим по справі фактам та діючому законодавству. На підставі викладеного та

Outcome: approved