Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину в якому вказує, посилаючись на те 16.10.2015, близько 19 год. 05 хв., [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER] рухаючись по проїжджій частині автомобільної дороги по вул. Героїв Дніпра в м. Каневі Черкаської області в напрямку магазину «Диво», порушив вимоги Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим, допустив наїзд на [PERSON], яка перетинала проїжджу частину автодороги зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому парії стегнової кістки зі зміщенням, травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами (гематомами) м'яких тканин голови та обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01-1217 від 30.06.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 1 (один) рік. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 16.10.2015 по 22.10.2015 та на її лікування було затрачено 2 842 грн. 80 коп. Таким чином, кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину, підлягають стягненню з [PERSON], який вчинив злочин, у формі фактичних збитків, котрі понесла лікарня. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави Україна в особі Канівської районної ради та Канівської районної державної адміністрації 2842,80 грн. збитків. Ухвалою від 10.09.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Прокурор Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Лисенко К.М. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Канівської районної ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують. Представник Канівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від його представника [PERSON] до суду надійшла заява про проведення судового засідання у їх відсутність, позов визнають. Представник третьої особи - Канівської центральної районної лікарні в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 1 (один) рік. ( а.с. 7-9). Вироком встановлено, що 16.10.2015, близько 19 год. 05 хв., [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER] рухаючись по проїжджій частині автомобільної дороги по вул. Героїв Дніпра в м. Каневі Черкаської області в напрямку магазину «Диво», порушив вимоги Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим, допустив наїзд на [PERSON], яка перетинала проїжджу частину автодороги зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 2105 д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому парії стегнової кістки зі зміщенням, травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами (гематомами) м'яких тканин голови та обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01-1217 від 30.06.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Відповідно до довідки Канівської центральної районної лікарні № 3638/01-03 від 23.08.2018 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 16.10.2015 по 22.10.2015, з діагнозом: струс головного мозку, ссадини, гематоми м'яких тканин голови, обличчя, відкритий перелом с/3 правого стегна, рвана рана правого стегна. Вартість лікування хворої коштом лікарні за вказаний період без медикаментів, що купувалися за власні кошти, складає 2842, 80 грн. (а.с.10). Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» вбачається, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК України, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що [PERSON] 16.10.2015 заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок чого остання проходила лікування в хірургічному відділенні Канівської ЦРЛ з 16.10.2015 по 22.10.2015, вартість якого склала 2 842 грн. 80 коп. (вартість одного ліжко-дня у жовтні 2015 року (473 грн. 80 коп.) множиться на кількість днів перебування хворого на стаціонарному лікуванні Згідно п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Канівської районної ради та Канівської районної державної адміністрації кошти в сумі 2842,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.6 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі наведеного,

Outcome: approved