Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення заробітної плати за період з липня 2019 року по липень 2020 року в сумі 39506,16 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працює в ВП «Санаторій «Шахтар» молодшою медичною сестрою з 04 липня 2016 року по даний час. Однак з липня 2019 року виплата заробітної плати їй не здійснюється. Згідно довідки, що надана їй за місцем роботи за період з липня 2019 року по липень 2020 року включно відповідачем було нараховано та не виплачено заробітної плати на суму 39506,16 грн. Враховуючи наведене просить позов задоволити. Ухвалою від 24 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У строк встановлений судом відповідачем відзив на позов не подано. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата. Згідно до ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З копії трудової книжки позивача слідує, що остання 04.07.2016 року прийнята на посаду покоївкою санаторію ВП «Санаторій «Шахтар» ДП «Волиньвугілля», а 01.08.2016 переведена на посаду молодшої медичної сестри (а.с.4) Відповідно до наказу від 08.07.2016 року [PERSON] прийнято на роботу покоївкою санаторію з 04.07.2016 року з місячним окладом 1860 грн. (а.с.9) Згідно з довідкою відповідача ВП «Санаторій «Шахтар» ДП «Волиньвугілля» №24 від 02.09.2020 року (а.с.3), заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] з липня 2019 року по липень 2020 року становить 39506,16 грн. Судом встановлено, що станом на день розгляду справи заборгованість по заробітній платі в сумі 39506,16 грн. відповідачем позивачу не виплачена, з врахуванням наведеного вище, суд позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 39506,16 грн. задовольняє у повному обсязі. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір щодо позовних вимог про стягнення заборгованої заробітної плати в розмірі 840,80 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн., що заявлені позивачем слід зазначити наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак, в супереч зазначеним нормам закону, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження понесених витрат, зокрема: не надано суду договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення таких витрат на підставі лише поданої квитанції до прибуткового касового ордеру №20. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved