Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що на підставі ордеру від 04.02.1959р. право на зайняття вказаної квартири отримали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Квартира кооперативна, пайові внески внесено 31.12.1981р. і зазначені особи набули права власності на квартиру, по ? частини на кожного. Позивач є онуком [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], а та в свою чергу матір'ю позивача, а [PERSON] є братом матері [PERSON] Дід позивача, [PERSON] помер [INFO]. і його частка у квартирі фактично успадкована дітьми та дружиною по 1/12 частини квартири. Бабуся [PERSON] померла [INFO]. і неї на час смерті належало 4/12 частини квартири та спадкоємцями після її смерті стали син та донька, які фактично прийняли спадщину і їх частини стали становити по 6/12 частини квартири за кожним. [INFO]. [PERSON] помер і на час його смерті в квартири постійно проживала і зареєстрована його сестра - матір позивача [PERSON] й остання набула спадкове майно, що складається з усієї квартири (12/12). [INFO]. померла матір [PERSON] та єдиним спадкоємцем після її смерті є позивач, який фактично прийняв спадщину, т.я. постійно проживав та був зареєстрований у спірній квартирі. 12.02.2015р. позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] була членом кооперативу ЖК «Салтівський» та володіла квартирою [ADDRESS], яка надана неї та членам родини - чоловіку [PERSON], доньки - [PERSON] та сину - [PERSON] на підставі ордеру від 04.02.1969р., в якої останні зареєстровані та постійно мешкали. Такі факти підтверджено копією ордеру від 04.02.1969р. (а.с.7)., відомостями ЖК «Салтівський» (а.с.8,12,13). Із довідки ЖК «Салтівський» вбачається, що власником спірної квартири є [PERSON], пайові внески повністю сплачено у 11981р. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність" член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Із положень ст. 384 ЦК України вбачається, що у разі викупу квартири член житлово-будівелнього кооперативу стає її власником. Таким чином, [PERSON] набула права власності на спірну квартиру. Далі, судом встановлено, що позивач є рідним онуком [PERSON] та [PERSON]. Такі обставини вбачаються із копії свідоцтва про народження, одруження (а.с.14-17). Відповідно до прикінцевих та перехідних положень при набранні чинності Цивільного Кодексу України з 01.01.04р. зазначений кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила зазначеного кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до положень ст. 22 КпШС УРСР ( у редакції 1969р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 28 КпШС УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, як [PERSON], так і [PERSON] на підставі наведених норм Закону має належати по ? частини спірної квартири, кожному. [PERSON] помер [INFO]. (а.с.18). Так, відповідно до вимог ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України (у редакції 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вище текстом рішення суду встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] разом із [PERSON] проживали та були зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Отже, вищевказані особи фактично прийняли спадщину у вигляді ? частини спадкового майна після смерті [PERSON], тобто по 1/6 частин6і кожний. Далі, [PERSON] померла [INFO]. (а.с.19). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають … діти спадкодавця. Таким чином, спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON] розподілилось між їх дітьми - [PERSON] та [PERSON] по ? частини за кожним. [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 20). Відповідно до правил ст. 1262 ЦК України у другу чергу на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Відповідно до правил ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], а також постійно проживала та зареєстрована на час смерті брата за вищевказанною адресою, тобто фактично прийняла спадщину. Далі, також встановлено, що позивач є рідним сином [PERSON] (а.с.16 ). [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 21). [PERSON] на час смерті матері проживав та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,8 ). Із відомостей 8-ї ХДНК за № 1947/01-16 від 15.05.2015р. вбачається, що після померлої [INFO]. [PERSON], що зареєстрована в [ADDRESS] заяв про прийняття або про відмову від прийняття спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Також встановлено, що позивач 12.02.2015р. звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ХМНО після смерті матері [PERSON] і постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері з причин відсутності правовстановлюючих документів (а.с.22). Відповідно до правил ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийнтяти спадщину, але на час відкроиття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотарільної котнори заяву про прийнтяття спадщини. Таким чином суд надійшов до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, фактично прийняв спадкове майно і у встановлені законом строки звернувся до ноатріавльної конори, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved