Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано 21.10.2005 року. Від подружнього життя [INFO] року народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не турбується про доньку, не приймає участі в її вихованні, не цікавилася її станом здоров'я, рівнем розвитку, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та жодного разу протягом восьми років не навідався до дочки, не спілкувався з дитиною ні по телефону ні в інший спосіб, не проводив з дитиною вільного часу чи дозвілля, не забезпечував їй відпочинку. Відтак, позивачка звернулась до Органу опіки та піклування Сокальської РДА із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] народження. Зазначає, що 02.07.2015р. органом опіки та піклування Сокальської РДА надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Вказаний висновок позивачка вважає незаконним наданим без врахування фактичних обставин справи та відношення батька до виконання його батьківського обов'язку по участі у вихованні дитини, що суперечить інтересам дитини, оскільки наявні всі передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Просила суд визнати протиправним та скасувати висновок Органу опіки та піклування Сокальської РДА від 02.07.2015р. про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] [INFO] та позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Ухвалою від 14.12.2015р. позовну заяву в частині вимог щодо визнання протиправним та скасувати висновок Органу опіки та піклування Сокальської РДА від 02.07.2015р. згідно заяви представника позивача залишено без розгляду. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розгляд справи просить проводити без її та позивачки участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 14.12.2015р. повторно не прибув, будучи належно повідомленим про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Львівська Пошта» № 140 від 10 грудня 2015 року, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник позивача у поданому клопотанні не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сокальської РДА Томашівська М.І. в судове засідання не прибула, у поданій суду заяві вказала, що дане питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей, з приводу чого надано висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Просила розгляд справи проводити у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В ході розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач протягом усього часу окремого проживання не спілкується з дочкою, хоча ні позивачка, ні її сім'я, ніколи не чинили перешкод йому у цьому та не забороняли відвідувати дочку за місцем її проживання чи навчання. Відповідач протягом тривалого часу жодного разу не навідався до дочки, не цікавився нею, її матеріальним та побутовим забезпеченням, рівнем розвитку та станом здоров'я, не спілкувався з дитиною ні по телефону, ні в інший спосіб, не вітав її з днем народження, не дарував подарунків до дня народження чи свят, не проводив з дитиною вільного часу чи дозвілля, не забезпечував їй відпочинку. Відповідно до ст.165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.164 ч.1п.2 СК України - мати, батько дитини … можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вищенаведеної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме не турбується про доньку, не приймає участі в її вихованні, не цікавилася її станом здоров'я, рівнем розвитку, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. При тому, суд враховує те, що рішенням Сокальського районного суду [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400грн. щомісячно, однак згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листі 2-1383 від 11.12.2007року встановлено, що станом на 15.07.2015 року сума заборгованості по сплаті аліментів становить 33887, 91 грн. 03 вересня 2014 року вироком Сокальського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінально правопорушення передбаченого ч. ст.164 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Суд не бере до уваги висновок органу опіки і піклування Сокальської РДА, оскільки такий має силу рекомендованого характеру і немає наперед переважної сили, в сукупності з іншими доказами у справі, які не були враховані органом опіки та піклування. Також суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не з'явився в судове засідання та не спростував доводів позовної заяви, що розцінюється, як байдужість відповідача до наслідків позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] На підставі вищенаведеного, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дочки. На підставі наведеного,

Outcome: approved