Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на землю у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовував тим, що його матір [PERSON] була власником земельної ділянки розміром 0,3930 га з кадастровим номером 2625885200:02:014:0014 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «За штриков» у с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, про шо свідчить копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 947907. Однак, оригінал правовстановлюючого документу на майно втрачено. 12.11.2015 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем Сілецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу. Після смерті 18.03.2017 р. матері він прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.11.2017 р. на інше належне мамі майно. Спадкоємці за законом першої черги, якими є його рідні брати - відповідачі у справі, спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. У звязку з відсутністю правоустановлюючого документу на спадкову земельну ділянку нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, у поданій суду заяві представник позивача просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, у поданих суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що матір позивача [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,3930 га з кадастровим номером 2625885200:02:014:0014 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в урочищі «За штриков» у с. Сілець Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 947907 від 11.12.2008 р., витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.11.2017 р. Оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачено. Після смерті 18.03.2017 р. [PERSON] позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 12.11.2015 р. секретарем виконавчого комітету Сілецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.11.2017 р. на належне матері інше нерухоме майно. Спадкоємці за законом першої черги рідні брати позивача, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. "г" ЗК України,

Outcome: approved