Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825482200:06:000:0329, площею 5,1760 га; 4825482200:04:000:0293, площею 0,0300 га, 4825482200:04:000:0675, площею 0,0309 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Дані земельні ділянки він успадкував після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вищезазначені земельні ділянки перебували у користуванні відповідача до 02.05.2019 року на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.10.2010 року, укладеного між [PERSON] (матір`ю позивача) та ФГ «Король» та зареєстрованого 17.12.2010 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам`яномостівській сільській раді за № 041048300040. 02.05.2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області вище зазначений договір оренди був розірваний. Рішенням суду було встановлено, що відповідач не сплачував позивачу орендну плату за період з 2015 по 2018 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідач продовжує незаконно користуватися земельними ділянками, ігноруючи звернення [PERSON] про їх повернення. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 2016-2018 роки становить 143492,90 грн. Згідно умов зазначеного договору орендна плата виплачується в розмірі не менш ніж 3% від вартості нормативно-грошової оцінки землі або в натуральній формі: 2000 кг зерна, 100 кг соняшнику, 50 кг цукру. Тому орендна плата за користування земельною ділянкою становить: 3% х 143492,90 грн. = 4305 грн. на рік. Оскільки відповідач користується земельними ділянками 2016-2018 роки, зібрав врожай і не сплатив орендну плату в сумі 4305 грн. х 3 роки =12914 грн., то зазначена сума буде становити заборгованість. Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розділом «Орендна плата» п. 6 цього договору передбачено сплату пені в сумі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення у разі невнесення орендної плати у строк, обумовлений договором. Пунктом 3 розділу «Орендна плата» передбачено, що орендна плата повинна бути сплачена до 01 грудня того року, за який здійснюється розрахунок. Отже розмір пені за 2018 рік буде становити: 4305 грн. х 02% х 198 днів (з 01.12.2018 року по 17.06.2019 року) = 1704,78 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосування індексу інфляції орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитора. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. 3% річних від суми боргу 4305 грн. за період з 02.12.2016 року по 17.06.2019 року складає 327,46 грн., з 02.12.2017 року по 17.06.2019 року - 199,21 грн., з 02.12.2018 року по 17.06.2019 року - 70,06 грн., а всього 596,73 грн. Відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 02.12.2016 року по 17.06.2019 року повинні складати: 2311,29 грн., з 02.12.2017 року по 17.06.2019 року - 1407,32 грн., з 02.12.2018 року по 17.06.2019 року - 494,94 грн., а всього 4213,55 грн. Враховуючи вказані розрахунки, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 19402,06 грн. заборгованості по орендній платі, та зобов`язати ФГ «Король» передати йому земельні ділянки відповідно до акту прийому-передачі. 06.04.2020 р. на адресу суду від представника позивача надійшло уточнення розрахунку стягнення орендної плати, посилаючись на те, що згідно умов договору оренди землі від 15.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Король», орендна плата передбачена 3% від вартості землі, тобто 1700 грн., тому заборгованість по орендній платі за 2016-2018 роки буде складати - 1700 грн. х 3 роки = 5100 грн. Отже розмір пені за 2018 рік буде становити - 1700 грн. х 0,2% х 198 днів (з 01.12.2018 року по 17.06.2019 року) = 673,20 грн. 3% річних від суми боргу 1700 грн. за період з 02.12.2016 року по 17.06.2019 року будуть складати 129,31 грн., з 02.12.2017 року по 17.06.2019 року - 78,67 грн., та з 02.12.2018 року по 17.06.2019 року - 27,67 грн., а всього загальна сума 3% річних від суми боргу за 2016-2018 роки складає: 129,31 + 78,67 + 27,67 = 235,65 грн. Відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції від суми боргу 1700 грн. за період з 02.12.2016 року по 17.06.2019 року будуть складати 912,70 грн., з 02.12.2017 року по 17.06.2019 року - 555,74 грн., з 02.12.2018 року по 17.06.2019 року - 195,45 грн., а всього 1663,89 грн. Загальна сума заборгованості по сплаті орендної плати, пені, 3% річних та відсотків з урахуванням індексу інфляції буде становити: 5100 + 673,20 + 235,65 + 1663,89 = 7672,74 грн. 08.04.2020 р. від представника відповідача надійшли заперечення на уточнений розрахунок позивача, у яких він зазначив свій розрахунок заборгованості, виходячи з вартості земельних ділянок з застосуванням коефіцієнту індексації, відповідно до якого розмір орендної плати становив протягом 2016-2018 років: 115333,84грн. х 0,03 = 3460,02 грн. Таким чином, розмір стягуваних повинен був би становити 8355,90 грн. + 1345,44 грн. + 386,59 грн. + 1102,99 грн. = 11190,92 грн. Однак вказані вимоги, на його думку, не можуть бути задоволені судом, через те, що сторона позивача стягує їх, виходячи з Договору оренди, розірваного судом на підставі рішення від 02.05.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (ч. 3 ст. 653 ЦК України). Якщо договір розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Однак позивачем пред`являються позовні вимоги не про стягнення збитків, спричинених розірванням договору, а суми, які підлягали сплаті за Договором оренди. Таким чином, позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, то в позові в цій частині слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню з урахування уточнених позовних вимог. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825482200:06:000:0329, площею 5,1760 га; 4825482200:04:000:0293, площею 0,0300 га, 4825482200:04:000:0675, площею 0,0309 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які він успадкував після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 15.10.2010 р. [PERSON] уклала з ФГ «Король» договір оренди земельних ділянок строком на 49 років. Договір зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам`яномостівській сільській раді, про що 17.12.2010 року за № 041048300040. Відповідно до розділу «Орендна плата» Договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі не менше 3% від вартості землі, тобто 1700 грн., або в натуральній формі: 2000 кг зерна, 100 кг соняшника, цукор, оранки 0,25 га, допомоги на поховання (труна + 100грн.). Орендар сплачує орендну плату протягом строку дії договору, але не пізніше, як у строк до 1 грудня року. Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасної сплати орендної плати передбачено пунктом 1 розділу «Інші права та обв`язки сторін» Договору. За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та умов цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталось не з її вини (пункт 1, 2 розділу «Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору» Договору). Відповідно до пункту 4 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Набувши в порядку спадкування право власності на передані в оренду земельні ділянки, позивач набув всі права та обов`язки орендодавця за Договором, в тому числі й право на отримання орендної плати. Судом встановлено, що з часу укладення Договору вищевказані земельні ділянки знаходиться в фактичному користуванні відповідача. Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 2015 по 2018 роки позивач орендну плату від відповідача не отримував. Всі ці обставини були встановленні рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.05.2019 року та вище зазначений договір оренди був розірваний. Вказане рішення вступило в законну силу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 96, 206 Земельного кодексу України, ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Судом встановлено, що орендар систематично не виконував обов`язки за договором оренди землі, не вносив орендну плату на протязі 2015-2018 р., у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати розірвати договір оренди землі достроково, а також стягнення заборгованості по орендній платі. За таких обставин, спірний договір оренди землі був розірваний рішенням суду, яке набрало законної сили 07.06.2019 р., а тому земельна ділянка підлягає поверненню власнику, а невиплачена орендна плата стягненню з відповідача на користь позивача. Після розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.10.2010 р., укладеного між [PERSON] та ФГ "Король", відповідач орендовані ним земельні ділянки позивачу не повернув, що ним не заперечується. Суд вважає вірним розрахунок, наданий позивачем, щодо заборгованості по орендній платі за 2016-2018 року, з урахуванням пені, інфляції та 3% річних в розмірі 7672,74 грн. За положеннями статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем вимог. Твердження відповідача про те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, суд сприймає критично посилаючись на наступне. Згідно зі ст. 55 Конституції України, встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Зазначені положення Конституції України реалізовані уст. 15 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її статтею 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст.16 ЦК України. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту є підставою для відмови в задоволені позову. Вирішуючи спір, суд має виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Відповідно, в разі існування між сторонами договірних відносин, інша сторона має право вимагати захисту своїх прав лише тим способом захисту, який передбачений нормами зобов`язального права. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, в тому числі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.05.2019 року, враховуючи заявлені позивачем вимоги, суд вважає вибраний позивачем спосіб захисту своїх прав прийнятним, який відповідає загальним вимогам ст. 16 ЦК України та відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. Зі змісту позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по орендній платі з 2016 року по 07.06.2019 р., в межах дії договору оренди, після чого його було розірвано згідно рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача перед орендодавцем за несплату орендної плати відповідно до умов договору від 15.10.2010 р., згідно з яким невиплачена орендна плата за 2016-2018 р. становить 5100 грн., розмір пені за 198 днів складає 673,20 грн., 3% річних 235,65 грн., інфляційні втрати 1663,89 грн., та які відповідач не оспорив та які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Ураховуючи, що позивач, у даний час є власником земельних ділянок 4825482200:06:000:0329, площею 5,1760 га; 4825482200:04:000:0293, площею 0,0300 га; 4825482200:04:000:0675, площею 0,0309, що розташовані в межах території Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, має право вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, договір оренди розірвано, суд вважає за необхідне відновити право позивача на розпорядження його власністю. Таким чином, викладене вище свідчить про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved