Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у сумі 3135,41 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн. та суму сплаченого судового збору. У обґрунтування позову зазначив, що 23.01.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2726973, у відповідності до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chevrolet», сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. В подальшому 14.01.2018 року в м. Києві по вул. Петра Калнишевського, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet», під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Toyota», під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Toyota», було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2018 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Після ДТП власник «Toyota», звернувся до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування та отримав страхове відшкодування у сумі 3135,41 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив страхувальника про настання ДПТ, у страхувальника виникло право вимоги до останнього у порядку регресної виплати. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач добровільно її не виконав. В подальшому 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/2726973, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року, провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 02.08.2021 на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких, зокрема, зазначається, що дану позовну заяву було подано через систему "Електронний суд". У позовній заяві виявлено неточності, а саме: зазначено [PERSON] замість правильного ФОП [PERSON] , відтак, просить вважати вірним позов подано ФОП [PERSON] . Оскільки вищезазначена заява про допущену описку, не суперечить законодавству не порушує будь-чиїх прав і охоронюваних законом інтересів, суд вважає за необхідне долучити до матеріалів справи дану заяву та прийняти її до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Водночас через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подавав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Суд встановлено, що відповідно до полісу № АК/2726973 від 23.01.2017 року, між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Chevrolet» номерний знак « [NUMBER] ». Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 20.03.2018 (а.с.16), [PERSON] , як водія транспортного засобу «Chevrolet» номерний знак « [NUMBER] », було визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулась 14.01.2018 року між транспортними засобами «Chevrolet» номерний знак « [NUMBER] » та «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. 04.04.2018 року власник транспортного засобу «Toyota» [PERSON] , звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування, яку просила перерахувати на рахунок [PERSON] (а.с.17). Відповідно до страхового акту №ОЦ/005/000/18/0060 розмір страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Toyota», становить 3135,41 грн. (а.с.24). Згідно платіжного доручення №4069 від 10.04.2018 року, [PERSON] було перераховано страхове відшкодування у сумі 3135,41 грн.(а.с.25). 30.05.2018 року відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу вих. №РУ/18/0060(а.с.26). 01.10.2020 року, між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] було укладено Договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги (.с.8-10). Згідно Додатку №1 до Договору №01/10/20200 про відступлення прав вимоги, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»» передало, а ФОП [PERSON] прийняв право вимоги до [PERSON] на суму 3135,41 грн. за договором обов`язкового страхування (а. с.11-12). Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого вищезазначеного страхового відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до підпункту 33.1.4 п.33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За змістом наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов`язку щодо повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Отже, ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суди повинні з`ясовувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин. На спростування письмових доказів позивача стороною відповідача жодних доказів суду не надано. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо причин неповідомлення страховика та їх поважності, а відсутність відзиву відповідача на позов позбавляє суд можливості з`ясувати дійсні обставини справи у цій частині. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження виконання адвокатом умов договору про надання правових послуг до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та додаткова угода № 07 від 07.04.2021 до даного договору, укладеного між адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , в якому визначено детальний перелік послуг, що надаються адвокатом клієнту по страховій справі № ОЦ/005/000/18/0060, акт здачі-прийнгяття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та копія платіжного доручення від 07.04.2021, згідно якого [PERSON] оплатив послуги адвоката Самойленка П.М. у розмірі 2 500,00 грн. (а.с.27-29). Суд дослідивши матеріали справи щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката, складність справи та надані послуги адвоката, ціну позову та значення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2500,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved