Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Васильківський відділ ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування свого позову позивач зіслався на те, що з травня 2015 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживав однією родиною з [PERSON] . З 18.11.2011 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 09.10.2019 року було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. 03.01.2020 року у позивача та відповідачки народилася донька, однак, батьком дитини записано [PERSON] , оскільки дитина народилася до спливу 10 місяців після припинення шлюбу. 03.08.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з питання визнання батьківства відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та внесення змін до актового запису про її народження, однак, в усній формі їм було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження неповнолітньої [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду для встановлення батьківства у судовому порядку. З моменту народження [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та відповідачкою, та перебуває на повному утриманні, піклуванні та вихованні [PERSON] . В зв`язку з чим, позивач просить визнати його батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; Васильківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису №22 від 26.02.2020 року в Книзі реєстрації народжень про народження [PERSON] , [INFO] : виключити з графи «батько» - запис про [PERSON] , з графи «прізвище» - [PERSON] ; з графи «по батькові» - [PERSON] ; включити в графу «батько» - запис про [PERSON] , в графу «прізвище» - [PERSON] , в графу «по батькові» - [PERSON] . Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи Васильківського відділу ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - заступник начальника Мельник Ю.М. рішення просить винести на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Як вбачається з копії довідки від 12.03.2018 року №0000490124 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно копії довідки від 30.07.2021 року №1229-5000381502 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.02.2020 року Мар`їнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). З копії рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №235/4849/19 від 09.10.2019 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.11.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №1006 - розірвано (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] ., [INFO] , здійснена відповідно до ч.2 ст.122 СК України, оскільки вона народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved