Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа - Комісія з питань захисту прав дитини Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради, в якому просила позбавити відповідача батьківський прав відносно їх спільного сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2004 року до 01.09.2008 року, тобто до дня ухвалення відповідного судового рішення про розірвання шлюбу між ними, що підтверджується копією рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.09.2008 року по цивільній справі № 2-3233. Від шлюбу вони з відповідачем мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З 2007 року син [PERSON] проживає тільки зі нею, оскільки з його батьком, відповідачем вони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач весь цей час проживає окремо, ніде не працює, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина.. З 30.03.2009 року, за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, але цей свій обов'язок він також не виконує належним чином. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач жодним чином не піклується про сина, не приймає ніякої участі у його вихованні, увесь цей час він дитину не бачив, не спілкується з сином, жодного разу самостійно не висловлював наміру зустрітися з дитиною, не дзвонить, не виявляє зацікавленості у його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не проявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Вважала, що відповідач нехтує своїми обов'язками щодо виховання дитини. Зазначені факти, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Позивач та його представник в судовому засідання позов підтримали та просили його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду висновок, в якому не заперечував проти задоволення позову. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку позивача та його представника, а також думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 22.02.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції. ( а.с. 6 ). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.09.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. (а.с. 11) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 12) Згідно довідки № 3963 від 31.03.2015 року Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції станом на 01.04.2015 року борг по сплаті аліментів [PERSON] становить 42 663,33 гривень. (а.с. 49-50) Відповідач не займається вихованням малолітнього сина [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не сплачує аліменти ( а.с. 131415,16 ). Згідно довідки № 948 від 12.09.2014 року адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 24», під час візитів до лікаря малолітнього[PERSON], [INFO], супроводжує мати, [PERSON], яка виконує догляд та лікування малолітнього хлопчика. Батька. [PERSON], на амбулаторних прийомах у лікарів не було, він не цікавився сином здоров'я свого сина. (а.с. 15) Відповідно до довідки № 79 від 26.09.2014 року, наданою адміністрацією Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 441», вихованням, навчанням та доглядом за малолітнім [PERSON], [INFO], займається його мати [PERSON] Вона приймала активну участь у житті групи та дошкільного закладу, відвідувала батьківські збори, цікавилася успіхами свого сина, отримувала консультації з виховання, допомагала вихователю в організаційних питаннях, дбала про здоров'я свого хлопчика. Малолітній [PERSON] був забезпечений одягом, взуттям, усіма необхідними речами. Батько дитини [PERSON] жодного разу не з'являвся до дошкільного закладу та не приймав участі у вихованні та навчанні свого сина, не спілкувався з вихователями, не цікавився його успіхами та поведінкою. (а.с. 16) Згідно висновку Комісія з питань захисту прав дитини Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради № 137 від 11.03.2015 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 35-36) Згідно положень абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. Згідно положень п. 15 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, все це є ознаками ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ст. ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності зі ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей. Зазначені дії у відповідності зі ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо нашого малолітнього сина [PERSON] Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved