Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, третя особа: Синельниківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно(земельну ділянку), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 січня 2012 року померла мати позивачів [PERSON], яка на момент смерті проживала в [INFO] Росії. Мати була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І - ДП № 086296, загальною площею 3,635 гектарів, в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Синельниківського району Дніпропетровської області. Після смерті матері позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. Позивачі звернулись до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини і видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,635 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] сільської ради, Синельниківського району Дніпропетровської області. 20 червня 2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майне у звязку з відсутністю у них державного акту на право власності на земельну ділянку та витягу з державного земельного кадастру. Позивачі звернулись до відділу Держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області для отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, але їм було відмовлено, оскільки державні акти на померлих громадян не видаються. У звязку з цим просять визнати за ними [PERSON] і [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП № 086296, загальною площею 3,635 гектарів, в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Синельниківського району Дніпропетровської області. Позивачі та їх представник за довіреністю в судове засідання не зявились, але надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просли їх задовольнити на підставах, які зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд приймає до уваги положення ч.1 ст.61, ч.ч.1 та 4 ст.174 ЦПК України, щодо визнання відповідачами позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши надані представником позивачки докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.01.2012 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МР №872875, виданого відділом ЗАГС м. Новозибково управління ЗАГС Брянської області від 06.01.2012 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка (пай ) площею 3,635 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 086296 від 23.06.2003 року. Спадкова справа №421/2012 померлої [PERSON] заведена 25.05.2012 року. Зі спадкової справи вбачається, що 24.05.2012 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Павлоградської міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON]; 05.06.2012 року ( а.с.36 об.).. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Павлоградського міського округу 05.06.2012 року з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] ( а.с.42). Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія V-КИ №424113, в графі мати зазначена [PERSON] (а.с.22). Як вбачається з свідоцтва про народження ([PERSON])[PERSON], [INFO], серія І-КИ №492573, в графі мати зазначена [PERSON] (а.с.23). З копії свідоцтва про шлюб серії ІІІ-КИ № 351303 вбачається, що [PERSON], [INFO], уклала шлюб 22.04.1989 року та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). 20 червня 2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майне у звязку з відсутністю у них державного акту на право власності на земельну ділянку та витягу з державного земельного кадастру(а.с.19). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~За життя [PERSON] заповіт не залишала. Отже, на підставі досліджених судом письмових доказів встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON]. З повідомлення Управління держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області від 11.06.2015 р., № 2820-010/2, вбачається, що зареєстрована земельна ділянка за гр.. [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 086296 від 23.06.2003 р, площею 3,635 га, на території [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер відсутній (а.с. 45). Земельна ділянка площею 3,635 га., була передана [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Державний акт зареєстрований в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №73 (а.с.46). Закон України «Про Державний земельний кадастр»\~було прийнято 07.07.2011 року, тобто вже після отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до пункту 2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~\~земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином, внести до Державного земельного кадастру передбачені\~Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоїти їй кадастровий номер можливо лише за заявою власника. Проте, [PERSON], яка є власником вказаної земельної ділянки, вже померла, а тому здійснити такі дії відносно земельної ділянки та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку неможливо.\~ Незважаючи на те, що земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, [PERSON] була належним власником цієї земельної ділянки, і її право власності підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів актів на право приватної власності на землю. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). У відповідності до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі у встановлений ч.1\~ст.1270 ЦК України\~строк прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу, проте через відсутність витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку і вони не можуть оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved