Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позов вмотивований тим, що такий будинок належав його матері, був побудований у сільській місцевості, на нього відсутні правовстановлюючі документи, що перешкоджає праву позивача отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. До розгляду справи по суті позивач через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 41). Представник відповідача Смичинської сільської ради, Городнянського району, Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує (а.с.30). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Треті особи самостійних вимог на предмет спору не заявили. У відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України у зв'язку з відсутністю їх вираженої згоди на особисту участь в судовому засіданні, справу можливо розглянути без їх участі. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5) [PERSON] померла [INFO] року у віці 74 роки, про що 24 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис № 18. Згідно даних свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.17) [PERSON] записана його матір'ю. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.19) вбачається, що після укладення 14.01.1981 року шлюбу з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище „[PERSON]" на прізвище „[PERSON]". Достовірно встановлено, що позивач та померла [INFO] року [PERSON] являлись за її життя матір'ю та сином. Згідно з оглянутого в судовому засіданні витягу з погосподарської книги Смичинської сільради, Городнянського району, Чернігівської області (а.с. 18) встановлено, що вказане домоволодіння відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність»застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 р. № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду»і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. Судом встановлено, що чоловік [PERSON], [PERSON] помер [INFO] року, що узгоджується з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (.а.с.24). За дослідженою спадковою справою (а.с.35-40) встановлено, що позивач своєчасно прийняв спадщину своєї матері. Суд приймає до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1968 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Враховуючи, що за життя спадкодавця не зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для судового захисту прав позивача і задоволення позовних вимог.

Outcome: approved