Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 липня 1988 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис №966; після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 30 липня 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У них є донька, яка вже доросла і має свою сім'ю та дітей. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили понад чотирнадцять років тому, коли відповідач поїхав з м. Харкова проживати в м. Красний Луч. Причиною стало те, що відповідач став дуже релігійною людиною, тому між ними стали постійно виникати непорозуміння, з'явились різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя. У зв'язку з чим, реалізуючи своє право на розірвання шлюбу, вона звертається до суду з цим позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.08.2018. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 27.08.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 14.09.2018. Позивач до судового засідання не з'явилася, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 30 липня 1988 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 30 липня 1988 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, актовий запис №966. Як вбачається з позовної заяви від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved