Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні власністю, а саме ? частини квартиру [ADDRESS], та вселити його до вищевказаної квартири, та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 28.12.2013 року [PERSON] придбав у [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS], з того часу позивач неодноразово намагався потрапити до квартири, але інший співвласник квартири [PERSON] перешкоджав йому користуватися власністю, шляхом підпирання дверей зсередини та замикання їх на внутрішні засови. Зважаючи на зазначене, просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні власністю та вселити його в належну йому частину квартири. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини квартири згідно з умовами якого [PERSON] передала у власність позивачу 1/2 частку квартири [ADDRESS], зареєстрованого в реєстрі за № 3275. Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2013 року власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] власниками квартири є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частках. Позивач звертався до поліції з приводу перешкоджання його користування квартирою відповідачем, що підтверджується висновком ДІМ Обухівського РВ [PERSON] від 05.08.2014 року та висновком інспектора Обухівського відділу поліції [PERSON] від 06.11.2015 року. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох і більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. ст.\~11,\~27,\~60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася\~\~17\~\~липня\~\~1997\~\~року\~\~відповідно\~\~до\~\~Закону України від 17 липня 1997 року\~\~№ 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції",\~\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися\~\~і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,\~\~відповідно\~\~до\~\~закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами\~ст. 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири, визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач не має вільного доступу до квартири, частина якої належить йому на праві приватної власності, а тому його вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування квартирою та вселення мають бути задоволені на підставі ст. ст.\~321,\~391 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України. Також підлягає задоволенню і вимога про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved