Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовні\~тим,\~що колишній\~працівник [PERSON] , працювала у військовій частині [NUMBER] в період з 09 січня 1976 по 02 жовтня 1995 року та із 22 квітня 1997 по 01 квітня 2005 року, що дислокується за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим і отримала квартиру [ADDRESS] . Враховуючи викладене остання здійснила реєстрацію свого місця проживання за даною адресою, а також своєї дочки та онуки. Посадовими особами Квартирно-експлуатаційного відділу м.Кропивницький 15 січня 2019 року проведено перевірку житлових умов у наданих квартирах житлового фонду Міністерства оборони України. Під час даної перевірки було встановлено, що колишній працівник військової частини [NUMBER] [PERSON] більше 15 років фактично не проживає у спірній квартирі [ADDRESS] . Дочка [PERSON] та онука [PERSON] зареєстровані, але зі слів сусідів взагалі ніколи не проживали за вказаною адресою. Проведеними перевірками житлових умов від 11 грудня 2019 року, 20 лютого 2020 року та 27 липня 2020 року встановлено аналогічні обставини. Також, 29 листопада 2019 року, 27 грудня 2019 року, 15 січня 2020 року комісією військової частини [NUMBER] складено акти про те, що [PERSON] по [ADDRESS] не проживає і не зареєстрована протягом багатьох років. Дочка [PERSON] та онука [PERSON] зареєстровані, але фактично зі слів сусідів взагалі ніколи не проживали у вказаній квартирі. З актів складених військовою частиною [NUMBER] , Квартирно-експлуатаційний відділ м.Кропивницький дізнався про те, що [PERSON] не зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Після чого, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Кропивницький звернувся до Богданівської сільської ради з запитом про надання інформації про адресу реєстрації місця проживання [PERSON] . На вказаний запит Богданівською сільською радою 05 серпня 2020 року надано відповідь, в якій підтверджено той факт, що [PERSON] 16 серпня 2018 року дійсно знялася з реєстрації місця проживання з адреси: [ADDRESS] . За таких обставин, відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, яке призначене для забезпечення житловою площею військовослужбовців та членів їх сімей. Незаконне утримання [PERSON] та членами її сім`ї вказаної квартири не дозволяє забезпечити житловою площею військовослужбовців Збройних Сил України, які проходять військову службу у військових частинах та установах Кіровоградського гарнізону, та які потребують поліпшення житлових умов, чим спричиняється шкода їх законним інтересам та правам, а також інтересам держави в частині можливості забезпечення останніх житловими приміщеннями. За вказаних обставин порушене право власника службового жилого приміщення, підлягає захисту шляхом зняття [PERSON] та [PERSON] у судовому порядку. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі і просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] , яка одночасно є законним представником малолітнього відповідача [PERSON] у судове також засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі і просила розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Знам`янської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без участі органу опіки та віклування. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності:22831822, дата державної реєстрації 11 жовтня 2017 року), житловий будинок під номером [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду Міністерства оборони України (а.с. 13). У довідці Квартирно-експлуатаційного відділу м.Кропивницький від 04 серпня 2020 року зазначено, що житловий будинок за ГП №196 ( [ADDRESS] ) знаходиться на території військового містечка № [NUMBER] Кіровоградського гарнізону (Кіровоградська область Знам`янський район село Богданівка) та перебуває на балансі і картковому обліку КЕВ м.Кропивницький. Форма власності зазначеного житлового будинку державна, розмір частки 100%, власник Міністерство оборони України (а.с. 14). Згідно з довідкою Військової частини [NUMBER] від 06 серпня 2020 року [PERSON] , [INFO] в період з 01 січня 1976 року по 01 жовтня 1995 року та з 22 квітня 1997 року по 01 квітня 2005 року дійсно працювала у військовій частині [NUMBER] (а.с. 16). З актів перевірки житлових умов та встановлення факту проживання (не проживання) складених 15 січня 2019 року, 11 грудня 2019 року, 20 лютого 2020 року та від 27 липня 2020 року у складі працівників в/ч [NUMBER] та за участю сусідів вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи. Наймач - [PERSON] , 1951 року народження, її дочка [PERSON] , 1974 року народження, та онука [PERSON] , 2010 року народження. Однак судячи з занедбаного зовнішнього стану квартири, в ній ніхто не проживає тривалий час. Зі слів сусідів [PERSON] та члени її сім`ї фактично у вказані квартирі не проживають більше 15 років та за цей період часу у квартирі ніхто не з`являвся (а.с. 18,19,20). Також, 29 листопада 2019 року, 27 грудня 2019 року, 15 січня 2020 року комісією військової частини [NUMBER] складено акти про те, що [PERSON] по [ADDRESS] не проживає і не зареєстрована протягом багатьох років. Дочка [PERSON] та онука [PERSON] зареєстровані, але фактично зі слів сусідів взагалі ніколи не проживали у вказаній квартирі. Квартира знаходиться у занедбаному стані, з вересня 2018 року не сплачується квартирна плата та комунальні послуги (а.с. 21,22,23). Відповдіно до довідки Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 05 серпня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місяця проживання за адресою: [ADDRESS] знялася 16 серпня 2018 року та наразі зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] зареєстровані з 03 липня 2017 року по теперішній час [PERSON] та [PERSON] , але фактично у квартирі не проживають (а.с. 25). Будинок у якому наразі зареєстрована [PERSON] за адресою: [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності (а.с. 26-29). За відповідачіами [PERSON] , [PERSON] на праві власності нерухомого майна не зареєстровано (а.с. 30,31). За даними паспортів громадянина України, відповідач [PERSON] з 18 березня 1977 року, а [PERSON] , [PERSON] з 03 липня 2017 року зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 34,35-36). Відповідач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] (а.с. 37). З довідок про зареєстроване місце проживання фізичної особи відповідача від 02 вересня 2020 року, наданих Богданівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, в порядку ч.ч.6,7 ст.187 ЦПК України вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 44,45). Відповідач [PERSON] , [INFO] , як свідчить довідка Богданівської сільської ради від 05 жовтня 2020 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 69). Відповідно до договору «Про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, передачі електричної енергії та відшкодування її вартості №122 від 05 серпня 2015 року, [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] працюючи у Військовій частині [NUMBER] отримала квартиру за адресою: [ADDRESS] , під номером 4, у 1977 році зареєструвалася у вказаній квартирі, а у 2017 році зареєструвала в ній свою дочку [PERSON] та малолітню онуку [PERSON] . При цьому, вони тривалий час, більше ніж 6 місяців, без поважних причин, у вказаній квартирі не проживають, взагалі не користуються нею та не здійснюють її утримання. Будь-яких суперечок щодо створення перешкод відповідачам у користуванні спірним будинком зі сторони позивача, не виявлено. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка є одночасно законним представником малолітньої [PERSON] позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечують щоб їх було визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою. Служба у справах дітей Знам`янської районної державної адміністрації, також не заперечувала щодо визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з положеннями ст.ст.6 та 9 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Ніхто не\~може бути\~виселений із\~займаного жилого\~приміщення або\~обмежений у\~праві користування\~жилим приміщенням\~інакше як\~з підстав\~і в\~порядку,\~передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст. 61 ЖК УРСР,\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до частини другої\~статті 18 Закону України "Про охорону дитинства"\~діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (частини друга та третя\~статті 64 ЖК). Відповідно до ч.3\~ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72\~ЖК УРСР\~ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72\~ЖК УРСР\~ дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Згідно\~статтею 71 ЖК УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо втрати відповідачами права на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповдіно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17\~жовтня 2014\~року №10\~при повному\~або частковому\~задоволенні позову\~майнового характеру\~до кількох\~відповідачів судовий\~збір,\~сплачений позивачем,\~відшкодовується ними\~пропорційно до\~розміру задоволених\~судом позовних\~вимог до\~кожного з\~відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач [PERSON] є малолітньою, суд вважає що частка судового збору замість неї повинна стягуватися з її законного представника - [PERSON] . Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 700 грн. 66 коп., а з [PERSON] в сумі 1401 грн. 33 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved