Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит від 13.11.2019 р., №299-76 в розмірі 28191,65 грн. та судового збору в сумі 2102 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2019 року відповідач став клієнтом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», підписавши договір про споживчий кредит № 299-76 від 13 листопада 2019 року. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 25000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 05 листопада 2024 року. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав договірних зобов`язань та станом на 19 лютого 2020 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 28191,65 гривень, з яких: сума простроченого кредиту - 24695, 96 грн, сума прострочених процентів за користування кредитом - 3129, 30 грн, загальна сума пені - 324, 01 грн, розмір інфляційних втрат по прострочених відсотках - 0,00 грн., загальна сума 3% річних - 42,38 грн. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №299-76 у розмірі 28191,65 грн, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою судді від 30 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з мотивів та підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позов визнав в повному обсязі, пояснив, що дійсно отримав від позивача кредитні кошти у вказаному в позові розмірі, однак не мав можливості сплачувати кредит, також просить суд врахувати ту обставину, що він являється інвалідом другої групи. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 49 ЦПК України передбачено процесуальні права та обов`язки сторін, зокрема позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; Із змісту ч. 4 ст. ст. 206 ЦПК України випливає, що у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову, лише за наявності для того законних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзацом першим ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 13 листопада 2019 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит № 299-76 (надалі - договір). Згідно з п. 2.2 договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 25000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту, не пізніше 05 листопада 2024 року. Згідно з п.п. 3.1.1.1.-3.1.1.2 договору умовою надання кредиту є сплата комісійної винагороди в розмірі 1250 грн., і позичальник погодився, що ця винагорода буде списана з поточного рахунку, в т.ч. за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту. Пунктом 2.4.1 договору, передбачено, що за користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Відповідно до п. 8.3 договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідно до п. 2.4.2 Договору проценти нараховуються Банком за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, і отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором. Пунктом 3.3.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 416,67 грив сплату процентів, нарахованих Банком на залишок Основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з грудня 2019 р., шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної Договором. Відповідно до п. 1.1.12 Договору, Поточним рахунком для умов договору є рахунок [NUMBER] , що відкритий Позичальником в Банку для розрахунково-касового обслуговування, в т.ч. для видачі і обслуговування кредиту. Оскільки відповідач не виконав умови даного пункту Договору, залишок несплачених платежів вважається простроченим (п. 3,3.4. Договору). Як наслідок строк прострочення виконання зобов`язань Позичальника перевищує 90 днів. Відповідно до п. 3.9.3.2 Договору, строк повернення Кредиту є таким, що настав і Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентами та/або комісіями в строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів. Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 19.02.2020 виникла заборгованість в сумі 28191,65 гривень, з яких: сума простроченого кредиту - 24695, 96 грн, сума прострочених процентів за користування кредитом - 3129, 30 грн, загальна сума пені - 324, 01 грн, розмір інфляційних втрат по прострочених відсотках - 0,00 грн., загальна сума 3% річних - 42, 38грн. Дані обставити підтверджуються матеріалами справи, а також поясненнями відповідача наданими в судовому засіданні. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення, позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн. Однак, оскільки відповідач являється інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору, враховуючи положення ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем, слід компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved