Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в м. Києві, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа Перша Київська державна нотаріальна контора про припинення обтяження. Вимоги мотивує тим, що при оформленні спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], нотаріусом КМНО Синицею Т.В. було виявлено наявний арешт на квартиру [ADDRESS], який був зареєстрований 08.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою за № 1446675 на підставі листа № 18/6 від 27.02.1996 року УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві, у зв'язку із чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач зазначає, що йому не відомо про будь-які претензії за життя його матері від правоохоронних органів, які б могли стати підставою для накладення арешту на її квартиру, а наявність такого арешту порушує його право, як спадкоємця першої черги за законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Представник відповідача Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новаковська Г.Л. в судовому засіданні у вирішенні справи поклалася на розсуд суду, пояснила, що будь-яких вимог до реєстраційної служби позивачем на заявлено, тому ця юридична особа не є належним відповідачем у справі та у разі наявності рішення суду обтяження буде знято. Представник третьої особи Першої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, третя особа суду надала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника (а.с. 23-26). Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 30 жовтня 2014 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить частка квартири [ADDRESS] (а.с. 9 зв.). Відповідно до складеного [PERSON] заповіту від 02.04.2002 року серії [NUMBER], ? частини квартири [ADDRESS] заповідається [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається із довідки від 22.06.2015 року приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В., при оформленні права власності в порядку спадкування приватним нотаріусом з'ясовано, що на підставі листа № 18/6 від 27.02.1996р. УБОЗ ГУМВС України в м. Києві Першою Київською державною нотаріальною конторою 08.11.2004 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9 зв.). Відповідно до п.п. 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, наявність арешту на спадкове майно, порушує право позивача, як спадкоємця. Державна реєстраційна служба України листом від 20.01.2015р. № 15/22-15-06 повідомила, що листи органів державної влади, установ, організацій з проханням провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно не є підставою для вчинення відповідної дії. Стаття 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент накладання арешту) містила перелік підстав для накладання арешту на квартиру, який не містив такої підстави як лист органу державної влади, чи лист правоохоронного органу, яким є підрозділ ГУ МВС України, а ст. 74 Закону передбачала зняття заборони нотаріусом після отримання повідомлення про припинення обставин, які були підставою для заборони. Наведене свідчить про те, що третя особа - Перша київська державна нотаріальна контора виконала у 1996 році лист відповідача - УБОЗ ГУМВС України в м. Києві про накладення арешту. Пунктом 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на згадане вище майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином наявність арешту унеможливлює подальше оформлення спадщини. Згідно п. 75 Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 року, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є, крім інших, судове рішення щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; Згідно п. 78 Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 року, - державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Як убачається із листа № 36/А-361-із від 03.07.2015 року ГУ МВС України в м. Києві наданого у відповідь на запит в інтересах [PERSON] щодо припинення арешту, накладеного на нерухоме майно на підставі листа УБОЗ від 27.02.1996 року № 18/6, строк зберігання журналу обліку вихідної кореспонденції УБОЗ ГУМВС України в м. Києві сплив, у зв'язку із чим останній був знищений (а.с. 12). 20 листопада 2012 року набрав чинності новий Кримінальний процесуальний кодекс України, п.п. 9, 10 Розділу XI "Перехідні положення" якого визначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. При цьому, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 214 КПК України 2012 року регламентовано, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідачем Головним управлінням МВС України у м. Києві суду не надано доказів про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з вищевказаного приводу за правилами нового КПК України 2012 року. Отже, позивач позбавлений права оскаржувати дії органу дізнання/слідства в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власником 1/2 квартири [ADDRESS] була мати позивача, а право позивача на спадкування за заповітом порушується наявністю безпідставного арешту, накладеного на підставі листа державного органу (а.с. 13). За приписами ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням вищенаведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Представник позивача судові витрати просив з відповідачів не стягувати та покласти на позивача.

Outcome: approved