Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. В наслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, він отримав відмову, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, які підтверджують право власності на будинок. Відтак просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно. Представник позивача надав суду заяву, якою просить проводити розгляд справи у його відсутність; позовні вимоги підтримує (а.с. 103). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 23, 24, 29, 102), причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до свідоцтва про народження, позивач є сином [PERSON] (а. с.7). Судом встановлено, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , однак отримав відмову у в`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 8-9). За життя [PERSON] належав житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою із погосподарської книги від 10.01.2020 року № 42 (а.с. 93). Копією технічного паспорту, виготовленого станом на 20.01.2020 року, підтверджується наявність об`єкту нерухомості за вказаною вище адресою (а.с. 14-16). За інформацією КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської міської ради право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 94). Факт відсутності перебування спірного нерухомого майна у власності також підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів (а.с. 95). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. від 01.02.2021 року № 30/02-14 приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 4/2020 до майна померлої [INFO] , [PERSON] . Спадкоємцями за заповітом до майна померлої є син - [PERSON] (а.с. 98). Померла залишила заповіт, посвідчений 20.05.2021 року секретарем Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 49). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно. п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем померлої матері, зважаючи на відсутність у позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Оскільки питання щодо розподілу судового збору позивачем не ставиться, суд його не вирішує.

Outcome: approved