Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачі, [PERSON] і [PERSON], які є рідними братом та сестрою, звернулися до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Сіверської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна реєстраційна служба Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, в якому просять визнати за ними право власності на нерухоме майно: будинок з господарськими спорудами та побудовами, земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог посилаються на ст.328, 392, 1216, 1261 ЦК України та вважають, що мають право на спадкування майна за померлими батьками. Позивач [PERSON] направив до суду телеграму, у якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Від представника відповідача, Сіверської міської ради, Левицької Г.Л. надійшла заява, у якій вона просить розглядати справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи просив розглянути справу на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо спадкування майна. Суд, ухвалюючи рішення, виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» «Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що «Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». У відповідності до ст. 1220 ЦК України: ч.1 « Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». ч.2 « Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою». Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області 18.01.2007 року (арк.с.17). [INFO] померла матір позивачів [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть [NUMBER], видане виконкомом Сіверської міськради Артемівського району Донецької області 17.06.2013 року (арк.с.18). 17.10.2007 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1349 кв. м, яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у [ADDRESS] яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІІ-ДН № 047028, виданого Сіверською міськрадою Артемівського району 30 січня 1997 року та зареєстрованого у Книзі записів № 1098, кадастровий номер 1420910400:00:002:1107 (арк. с.19). Згідно довідки виконавчого комітету Сіверської міської ради від 15.10.2013 року в [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (арк.с.20). 17.10.2007року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з жилого будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться у [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці. Проте, [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину, не зареєструвала у державного реєстратора. (арк.с.22). [PERSON] народилася [INFO] та є донькою [PERSON] та [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про народження [NUMBER] (арк.с.23). Після укладення 1 грудня 1979 року шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]). [PERSON] народився [INFO] року та є сином [PERSON] і [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про народження, видане 03.02.1967 року (аарк.с.24). Відповідно до звіту в стислій формі QU 140125-007 від 25.01.2014 року оціночна вартість майна становить 86972 грн. (арк.с.30-53). Cуд встановив, що будинок та земельна ділянка, на які [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON], є неоформленою, тобто не зареєстрованими у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 392 ЦК України « Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності». Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи вищевказане, діти померлих [PERSON] та [PERSON], якими є позивачі у справі, мають право на спадкування вищевказаного майна. У п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Частиною 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачами надані належні докази в обгрунтування позову. На запит суду від 14.04.2014 року державний нотаріус Літвінова В.А. листом від 14.04.2014 року № 791/01-16 повідомила, що в архіві Другої Артемівської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 486/2007 після смерті [PERSON], спадкоємицею якої є його дружина [PERSON], яка отримала Свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та грошові внески. (арк. с. 68-75). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 37157130 виданої 14.04.2014 року після померлої [INFO] [PERSON] спадкову справу не заведено. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.3 інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., зазначив, що право спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень або документів про право спадкодавця на нерухоме майно (договір міни, купівлі-продажу, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право на житловий будинок, видане сільською радою), але якщо документи не були зареєстровані у встановленому законом порядку, має бути визнано в судовому порядку. Тому суд вважає можливим визнати за [PERSON], право власності на ? частину: житлового будинку [ADDRESS] Визнати за [PERSON], право власності на ? частину: житлового будинку [ADDRESS] Визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності у рівних частках по ? кожному на земельну ділянку загальною площею 1349 кв. м. із цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], згідно Державного акту на право приватної власності на землю III- ДН № 047028, виданого на підставі рішення виконкому Сіверської міської ради народних депутатів № 6 від 29.01.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1098. На стягненні судових витрат з відповідача позивачі не наполягали. На підставі викладеного,

Outcome: approved