Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обгрунтування позову, позивач вказує, що 22 вересня 2007 року Дзержинським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON]. Рішенням Софіївського районного суду від 23 червня 2015 року даний шлюб було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Софіївського районного суду від 13 лютого 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER](а.с.2), доньку [PERSON], [INFO] (що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]). Рішенням Софіївського районного суду від 13 лютого 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину(а.с.10-11). Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та визнає позов, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не заперечує проти позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає необхідним відкликати виконавчий лист №193/145/15-ц, виданий Софіївським районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення суду від 13 лютого 2015 року, з відділу державної виконавчої служби, в якому на виконанні перебуває вказаний виконавчий лист, після набрання даним рішенням законної сили та повного погашення заборгованості [PERSON] за вказаним виконавчим листом, якщо така заборгованість існує. Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved