Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2019 року в сумі 2647 грн 19 коп. та 1 921 грн понесених витрат по сплаті судового збору. У позовній заяві посилається на те, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та є абонентами на споживання послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 11 жовтня 2006 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «НіжинТеплоМережі» укладено договір про надання послуг з теплопостачання стояками в квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування. Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що доля спожитого тепла складає 464,98 ккал/год, що еквівалентно 6,8 кв.м опалювальної площі будинку. В подальшому, на підставі підтверджуючих документів, з 01.10.2009 було зменшено нарахування витрат теплової енергії від встановлених приладів опалення в приміщеннях загального користування будинку. Опалювальна площа, на яку здійснюється нарахування, з 01.10.2009 становить 5,64 кв.м. Розмір щомісячної плати визначається згідно розрахункової площі та діючого тарифу. В порушення чинного законодавства та договору відповідачі належним чином не виконують обов*язки по оплаті послуг, які надаються з централізованого опалення місць загального користування будинку, а тому в них виникла заборгованість в сумі 2647,19 гривень. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідно до відзиву від 13 листопада 2019 року відповідач [PERSON] зазначив, що у зв`язку з проведеними ремонтними роботами в четвертому кварталі 2015 року було відключено всі опалювальні прилади в місцях загального користування. Про цей факт він повідомляв ТОВ«НіжинТеплоМережі», але відповіді не отримав. Вважає, що позивач зобов*язаний здійснити перерахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку та що ТОВ «НіжинТеплоМережі» порушило відносно нього як споживача ряд законів, а саме: ЗУ «Про захист прав споживача», ЗУ «Про звернення громадян», ЗУ «Про персональні дані». У відповіді позивача на відзив на відзив від 03 січня 2020 року вбачається, що відповідачі не відмовляються від оплати послуг теплопостачання місць загального користування, а просять ТОВ «НіжинТеплоМережі» переглянути вартість послуг у зв`язку з тим, що в IV кварталі 2015 року в місцях загального користування відключені всі опалювальні прилади, про що відповідач [PERSON] повідомив листом 08.02.2016. 12.02.2016 відповідачам була надана відповідь, в якій роз`яснено, які документи повинні бути надані для внесення змін до діючого між сторонами Договору від 11.10.2006 стосовно розміру опалювальної площі місць загального користування будинку, оскільки через відсутність договору на внутрибудинкове обслуговування централізованих теплопостачальних мереж будинку відповідачів ОСББ ТОВ «НіжинТеплоМережі» не має ніяких відомостей. Згідно з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові від централізованого теплопостачання. На виконання вказаного порядку на замовлення [PERSON] архітектурною співавторською проектною організацією «АСПО» був розроблений «Розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається стояками в квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування», згідно якого сумарна витрата теплової енергії , яка припадає на квартиру відповідачів становить 464,98 ккал/год, що еквівалентно 6,83 м2. 11 жовтня 2006 року між ТОВ «НіжинТеплоМережі» та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг з теплопостачання стояками в квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування. В подальшому на підставі підтверджуючих документів з 01.10.2009 було зменшено нарахування витрат теплової енергії від встановлених приладів опалення в приміщеннях загального користування будинку, а саме на 1,19 м2. Опалювальна площа, на яку здійснюються нарахування, з 01.10.2009 становить 5,64 м2 (6,83м2-1,19м2). На сьогоднішній день Договір є чинним, послуги зі сторони ТОВ «НіжинТеплоМережі» надаються, а отже повинні своєчасно та в повному обсязі оплачуватися. Зазначає, що у разі зміни в розташуванні стояків та нагрівальних приладів в місцях загального користування саме відповідачами має бути надано до ТОВ «НіжинТеплоМережі» оновлений «Розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається стояками в квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування», на підставі якого сторони зможуть внести зміни в Договір про надання послуг з теплопостачання стояками і квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування. Відомостями про стан внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання ТОВ «НіжинТеплоМережі» не володіє, а тому у них відсутні підстави зменшувати нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на квартиру [ADDRESS] . Відносно доданої до відзиву на позовну заяву довідки голови правління ОСББ щодо того, що в під`їзді №3 з листопада 2015 року відключені прилади опалення місць загального користування, то вважають, що вказана довідка не є належним та допустимим доказом. 15 січня 2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, змінивши період стягнення, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року в сумі 1096 грн 15 коп. та 1 921 грн понесених витрат по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною 5 ст.49 ЦПК України визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої п.2 ч.2 та ч.3 і 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Уразі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. До заяви позивачем не надано суду доказів направлення копії поданої заяви та доданих до неї документів відповідачам. Представник позивача ТОВ «НіжинТеплоМережі» - Вертелецька Л.А. в судовому засіданні 15 січня 2021 року просила не приймати до розгляду її заяву про утовчення позовних вимог від 15.01.2020 і підтримала заявлені позовні вимоги, зменшивши розмір з урахуванням сплати відповідачами 04.11.2020 в рахунок погашення заборгованості 2131,20 грн. і просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за період з 01 січня 2019 по 30 квітня 2019 року в сумі 538,97 грн (2647 грн 19 коп. -2131,20) за обставин, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, підтвердивши факт здійсненої ними оплати в сумі 2131,20 грн за власним розрахунком і на цей час заборгованість у них відсутня. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про неможливість бути присутнім в судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до відомостей, наданих відділом квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-17). Квартира, що знаходиться за вказаною адресою, обладнана автономною системою опалення. Зазначені обставини учасниками справи не оспорюються. Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язання є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певні дії, а саме: - виконати роботу, надати послуги та інше, друга сторона повинна оплатити ці послуги, при цьому кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). Згідно п.25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до п.28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 31 жовтня 2006 року за № 359. Згідно довідки про тарифи для населення №002/1200 від 27 лютого 2019 року встановлено тарифи на послуги по опаленню ТОВ «НіжинТеплоМережі» (а.с.5-6). Архітектурною співавторською проектною організацією «АСПО» на замовлення здійснено розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається стояками в квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування, який погоджено ТОВ «НіжинТеплоМережі» (а.с.9-11). Саме цим розрахунком для квартири відповідачів було визначено розмір для оплати, який має дорівнювати добутку коефіцієнту 464,98 ккал/год та відповідного тарифу. 11 жовтня 2006 року між ТОВ «НіжинТеплоМережі» та [PERSON] укладений Договір про надання послуг з теплопостачання стояками в квартирі та стояками і нагрівальними приладами приміщень загального користування (а.с.8). Пунктом 2 вказаного Договору передбачено, що доля спожитого тепла складає 464,98 ккал/год, що еквівалентно 6,83 кв.м опалювальної площі будинку. З 01.10.2009 ТОВ «НіжинТеплоМережі» зменшено нарахування витрат теплової енергії від встановлених приладів опалення в приміщеннях загального користування на 1,19 кв.м і опалювальна площа, на яку здійснюється нарахування, становить 5,64 кв.м (6,83-1,19). Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачі не проводили оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування, внаслідок чого утворилася заборгованість за період із 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2019 року в сумі 2 647 грн 19 коп.(а.с.4). Згідно з п.1 ч.2. ст.49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. 15 січня 2021 року в судовому засіданні представник позивача відмовилася від частини позовних вимог, зменшила позовні вимоги і просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку за періодз 01 січня 2019 по 30 квітня 2019 року в сумі 538,97 грн. Вказану суму заборгованості відповідачі не спростували, також останніми не заперечується факт часткової сплати заборгованості 04.11.2020 в сумі 2131,20 грн, що свідчить про визнання відповідачами існуючого боргу. Щодо наданої відповідачами довідки, складеної головою правління ОСББ «Наш дім-36» Т 05.11.2019, про те, що з листопада 2015 року в під`їзді №3 відключені прилади опалення місць загального користування, то вказана довідка не може бути доказом неякісно наданих послуг теплопостачання в місця загального користування та не є належним доказом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У п. 13 постанови № 5 Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК. Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів. Як роз`яснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо). Що стосується посилання відповідачів про зобов*язання позивача провести перерахунок плати за послуги з опалення місць загального користування у звязку з тим, що у 2015 році було відключено всі опалювальні прилади в місцях загального користування і ТОВ «НіжинТеплоМережі» порушило відносно них як споживачів ряд законів, включаючи і ЗУ «Про захист прав споживача», то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки такий спосіб захисту цивільних прав не встановлений договором між сторонами та з урахуванням того, що відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, а відповідачі не зверталися з позовом до суду в порядку ЗУ «Про захист прав споживача». Згідно частини 3 пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За таких обставин відповідачі, як споживачі, зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, які надані позивачем. З відповідачів у солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку за період з 01 січня 2019 по 30 квітня 2019 року в сумі 538,97 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved