Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав зазначивши, що 12.12.2007 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.06.2010 року. Після розірвання шлюбу місце проживання дитини встановлено з позивачем, що також підтверджується довідкою про склад сім»ї. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини, але відповідно до розрахунку заборгованості наданого Соснівським ВДВС від 12.09.2016 р. розмір заборгованості становить 55911,15 грн.. З моменту розлучення [PERSON] повністю припинив спілкування з сином, у позивачки відсутня його адреса, номер телефону, зв»язку з його родичами та знайомими також відсутній. В 2015 р. позивач хотіла оздоровити дитину, але в зв»язку з тим, що необхідно було надати згоду батька, позивач вимушена була звернутись в суд для надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. За час розгляду справи, строк візи закінчився, отже бездіяльність відповідача перешкоджає дитині у його нормальному існуванні. [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Ватутінській міській лікарні з діагнозом дискінезія жовчовивідних шляхів, в зв»язку з чим постійно потребує проходження лікування та оздоровлення, але відповідач жодного разу не виявив бажання допомогти. Просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Токар О.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради Молчанович Н.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що гр.. [PERSON], [INFO] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №141. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 11.06.2010 р., актовий запис №17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно характеристики наданої Ватутінською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №1 Ватутінської міської ради Черкаської області [PERSON] на даний час учень 3-А класу. Батько навчанням та вихованням сина не займається, сином не цікавиться, у школі не був, з класним керівником зв»язок не підтримує, батьківські збори не відвідує. Відповідно до довідки КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» №437 від 14.09.2016 р. [PERSON] в 2012 р. взятий на «Д» облік з діагнозом дискінезія жовчовивідних шляхів. Як пояснила в судовому засіданні позивач, відповідач не цікавиться здоров»ям сина та не приймає участі у його лікуванні. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. 22.09.2016 р. Органом опіки та піклування наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо малолітнього [PERSON], [INFO], який затверджений рішенням Виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області №337 від 22.09.2016 р. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З пояснень позивача, а також з наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує сина матеріально, не піклується про життя та здоров'я, не дбає про його фізичний та моральний розвиток. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям сина та виконувати свій батьківський обов'язок. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні сина, підвищенні рівня його знань та оздоровлення дитини. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вважає також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 551,20 грн. В іншій частині заявлених вимог щодо стягнення на її користь витрати на правову допомогу згідно квитанції №072877 від 04.10.2016 р. в сумі 4000 грн., суд вважає відмовити, оскільки позивачем не було надано розрахунку щодо даних витрат.

Outcome: approved