Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 12.07.2021 звернулися до суду з позовом у якому просили визнати за кожним з них, в порядку спадкування за заповітом, право власності на Ѕ частину земельної ділянки. В обґрунтування позову [PERSON] та [PERSON] вказують, що вони, як спадкоємці за заповітом, нині померлої баби [PERSON] , прийняли спадщину, яка окрім іншого складається із земельної ділянки площею 3,4292 га, кадастровий номер 5321055100:00:002:0035, розташованої на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області. Позивачі вказують, що право власності померлої [PERSON] на вказану землю посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай), який внесений до відповідної Книги реєстрації сертифікатів, однак за життя такий виданий їй не був. Позивачі [PERSON] та [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на вказану спадкову землю, який виданий на ім`я нині померлої [PERSON] позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на неї. Вказані обставини і слугували підставою для звернення позивачів з позовом до суду. 14.07.2021 відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання. 28.08.2021 позивачами [PERSON] та [PERSON] подано заяву про зміну предмету позову, в якій останні просять суд визнати по Ѕ частині, за кожним з них в порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай) площею 4,29 умовних кадастрових гектара, посвідченого Сертифікатом серії ПЛ № 0259956 від 26.12.1996, виданого Диканською РДА, яка розташована в адміністративних межах Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області. Відповідно до Проекту організації території земельних ділянок громадян в розмірі права на земельну частку (пай) на ділянці приватизації колишнього СТОВ «Україна» в адміністративних межах Дикарської селищної ради має порядковий номер №315. В даній заяві, останні вказують, що їх нині померла баба [PERSON] згідно Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю була внесена до списку «Громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства АТ «Диканька» смт. Диканька Диканського району Полтавської області під порядковим № 792. В подальшому речове право, як колишнього члена колективного сільськогосподарського підприємства, посвідчено відповідним Сертифікатом на право на земельну частку (пай) площею 4,29 умовних кадастрових гектара, який внесено до Книги реєстрації таких сертифікатів, однак за життя [PERSON] , нею отриманий не був. Тому, за вказаних обставин, позивачі вважають, що їм, як спадкоємцям за заповітом всього майна померлої баби [PERSON] , також перейшло і право на вказану спірну земельну ділянку. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому, просили суд розгляд справи по суті провести в підготовчому засіданні з огляду на визнання відповідачем їх позовних вимог. Відповідач - Диканська селищна рада Полтавського району Полтавської області - в підготовче засідання не з`явився, а до суду подав відзив на позов у якому вказав, що позовні вимоги позивача визнанні повністю, заперечення проти задоволення позову відсутні, а також просив справу розглянути у відсутність його представника. Представник СТОВ «Говтва» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог, до суду на розгляд справи не з`явився, однак до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заперечення відносно позовних вимог відсутні. Представник третьої особи - Диканської державної нотаріальної контори до суду подав свої пояснення, вказавши про проведення засідання по даній справі у його відсутність. Заперечення відносно позовних вимог відсутні. Враховуючи те, що відповідачем було подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, треті особи у своїх письмових поясненнях не заперечували проти задоволення позову, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 КК України. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, а також третіми особами, які не заявляють самостійних позовних вимог, суд провів розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, [INFO] в смт. Диканька Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджується належно завіреною копією свідоцтва про смерть (а.с.5). За життя [PERSON] внесена до списку «Громадян-членів колективного с/г підприємства, с/г кооперативу АТ «Диканька» смт. Диканька Диканського району Полтавської області за № 792. (а.с. 15). Як вбачається з належно завіреної копії довідки від 23.03.2017, виданої Архівним відділом Диканської РДА, ЗАТ «Диканька» реорганізоване в СТОВ «Україна». На ім`я нині померлої [PERSON] видано Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0259956 від 26.12.1996, площею 4,29 умовних кадастрових гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області. Вказаний Сертифікат внесений до Книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку(пай), однак за життя нею не отримано. Також, за життя [PERSON] не встигла у встановленому законом порядку отримати Державний акт, що посвідчував би її право власності на вказану землю (а.с.15). В той же час, як вбачається з довідки Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області та викопіювання з «Проекту організації території земельних ділянок в розмірі права на земельну частку (пай) громадян на ділянці приватизації колишнього СТО «Україна» в адміністративних межах Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області» за [PERSON] рахується земельна ділянка № 315 , площею 3,43 га, з кадастровим номером 5321055100:00:002:0035. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже за вказаних обставин, в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що нині померлій [PERSON] , дійсно належало право на земельну частку (пай) площею 4,29 умовних кадастрових гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як члену колективного с/г підприємства, що включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, а тому таке право нині померлої входить до спадкової маси, яка відкрилась після її смерті. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент смерті [PERSON] встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вбачається з копії заповіту, складеного 23.05.1990 та посвідченого Диканською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за реєстровим № 442, за життя [PERSON] на випадок своє смерті заповіла все своє майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] - позивачам по справі, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 23.12.2020 Диканською державною нотаріальною конторою, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, видану на таку на ім`я померлої. Таким чином, дослідивши матеріали справи, як кожен окремо, так і їх в сукупності, беручи до уваги те, що позивачі, як спадкоємці за заповітом, прийняли у встановленому законом порядку, який діяв на момент смерті [PERSON] , спадщину до складу якої, окрім іншого, входить також і право на спірну земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю, однак за життя нею не реалізоване, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved