Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що квартира [ADDRESS] належить йому, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.02.2006 року . 27.02.2006 року між ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 05/КJ12-02-06 від 27.02.2006 року. В забезпечення зобовязань між ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ» та ним був укладений іпотечний договір від 27.02.2006 року, згідно якого він був майновим поручителем та була накладена заборона на відчуження обєкту нерухомого майна- квартири № 32 в будинку № 21 по вул.Задніпровській у м.Запоріжжі, яка належить йому на праві власності. У вересні 2008 року зобовязання за кредитним договором були виконані. ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ» на адресу приватного нотаріуса [PERSON] направив лист від 05.09.2008 року за № 1721, про зняття заборони на відчуження квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] у звязку з виконанням [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору № 05/КJ12-02-06 від 27.02.2006 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна що до обєкта нерухомого майна № 82358441 від 14.03.2017 року, йому стало відомо, що заборона на відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі іпотечного договору від 27.02.2006 року за № 372 не знята. Він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON], щодо зняття арешту, але йому було повідомлено, що ніяких листів від банку нотаріус не отримувала, банк вже ліквідований, тому просив зняти заборону на відчуження нерухомого майна. Позивач [PERSON] у судове не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову, справу просить розглянути у його відсутності. Представник відповідача ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ» ліквідатор [PERSON] електронною поштою на адресу суду направив лист, в якому просить розглянути справу за позовом до [PERSON] без його участі. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не зявилася, про розгляд справи була повідомлена. Суд вважає за можливе розглянути справу \~у відсутності сторін, на підставі документів наявних у справі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб,\~ які\~ беруть участь\~ у\~ справі,\~ чи\~ в\~ разі\~ якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть\~ участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи,\~ суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 03.02.2006 року, належить [PERSON] (а.с.9). Згідно інформаційної довідки № 82358441 від 14.03.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані обтяження, а саме: заборона на майно та внесені відповідні записи з реквізитами: номер обтяження 2918112 від 27.02.2006 року, реєстратор Приватний нотаріус [PERSON], підстава виникнення обтяження іпотечний договір 372, 27.02.2006 року приватний нотаріус [PERSON], обєкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Статтею 41 Конституції України закріплено - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна та позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Як вбачається з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (далі-Закон), державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону наявність зареєстрованих обтяжень на нерухоме майно є підставою для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, п. 2.1. передбачено зняття заборони на підставі рішення суду. З копії листа ліквідатора ВАТ Банк «Біг Енергія», наданого [PERSON] вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 05/КЛ2-02-06 віл 27.02.2006 року укладеним між ВАТ Банк «Біг Енергія» та [PERSON] відсутня (а.с 30). Відповідно до ст. 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 протоколу №1 Конвенції гарантує кожному майнове право власності. Згідно з практикою Європейського Суду, ст. 1 Протоколу №1 включає в себе три норми. Перша, загальна, норма стверджує принцип поваги права власності. Друга норма стосується позбавлення майна і обумовлює таке позбавлення певними обставинами. Третя норма визнає, що держави-учасниці Конвенції мають право контролювати використання власності відповідно до інтересів суспільства. Перш ніж розглянути питання про те, чи була дотримана перша норма, Суд повинен визначити, чи були застосовані дві останні норми. Тобто друга і третя норми як такі, що стосується окремих випадків втручання у право на повагу до власності, повинні тлумачитись у світлі загальної першої норми. Визнаючи право кожного на безперешкодне користування своїм майном, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції по суті є гарантією права власності. Про це прямо говорять слова «майно», «власність», «користування власністю». Право розпоряджатись своїм майном є звичайним та основоположним аспектом права власності. Поняття права власності має автономне значення у практиці Суду, яке не залежить від формальних кваліфікацій із внутрішнього права. Так, поняття власності не обмежується правом власності на фізичні речі: деякі інші права та вигоди, що створюють майно можуть бути розглянуті як «права власності» і, отже, як власність для цілей ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції. Остання охоплює і майнові цінності, включаючи чи право вимоги, за яким заявник може претендувати, як мінімум, на законне очікування отримання ефективного користування правом власності. Оскільки заборгованість за кредитним договором № 05/КЛ2-02-06 віл 27.02.2006 року, укладеним між ВАТ Банк «Біг Енергія» та [PERSON] відсутня, підстав для заборони на відчуження майна не має, що не заперечується відповідачами [PERSON] та представником відповідача ВАТ Банк «БІГ ЕНЕРГІЯ», тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved