Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Українська\~ залізниця»\~ та просив скасувати наказ № 425/ОС «Про припинення трудового договору » від 21.08.2020 року та стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, вказавши, що він працював помічником машиніста електровоза в структурному підрозділі Криворізького локомотивного депо (ТЧ-2 Кривий Ріг) Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно з наказом № 6/Т від 04.01.2019 року «Про проведення періодичної перевірки знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи у працівників депо, пов`язаних з рухом поїздів» була проведена перевірка знань вимог нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи працівників Криворізького локомотивного депо. 28.03.2019 року, 05.06.2019 року та 27.06.2019 року він не склав вказаного іспиту у зв`язку з відсутністю навчання з безпеки руху. 25.07.2019 року він звернувся до в/о начальника Криворізького локомотивного депо з заявою в якій просив провести навчання з безпеки руху, але навчання не проводилися. 30.07.2019 року він знову звернувся до в/о начальника з заявою, в якій просив довести до його відома графік змінності, повідомити про навчання з безпеки руху та повідомити дату складання іспитів. В цей же день з листа, який надійшов від керівництва він дізнався, що йому відмовляють у можливості пройти навчання з посиланням на те, що немає нормативно-правових документів, які б передбачали навчання з безпеки руху. 15.08.2019 року він знову звернувся до в\\о начальника із заявою, у якій просив організувати та провести навчання, повідомити про дату складання іспитів та до складу комісії з перевірки знань з безпеки руху включити представника профспілки від ППО ВПЗУ КЛД. 14.08.2019 року до профспілкового комітету ППО ВПЗУ КЛД надійшов лист від в\\о начальника депо Тесленко В.П. , у якому він просив розглянути питання про надання дозволу на його звільнення за п.2 ст. 40 УЗпП України. 28.08.2019 року Профспілковий комітет Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо прийняв рішення не давати згоди на таке звільнення. 18.10.2019 року наказом № 911/ТЧ «Про організацію підготовки до перевірки знань нормативних актів з безпеки руху помічнику машиніста електровоза [PERSON] » було наказано : призначити позапланову перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи на 04.11.2019 року та попередньо провести технічне навчання з 21.10.2019 року по 01.11.2019 року, але знов без попереднього навчання з безпеки руху. 04.11.2019 року повторні іспити не проводились, у зв`язку з відсутністю попереднього навчання з безпеки руху. 21.08.2020 року наказом № 425/ОС від 21.08.2020 року «Про припинення трудового договору» його звільнили з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України, з причиною - внаслідок недостатньої кваліфікації. З даним наказом він не згоден, а тому змушений звертатися до суду. В ході розгляду справи представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначила, що з позовними вимогами не згодна та вважає їх незаконними і необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що позивач, зокрема, посилається на рішення профспілкового комітету Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо від 28.08.2019 року про ненадання згоди на його звільнення. Однак, листом від 24.06.2020 року за № 19 відповідач звертався до профспілкового комітету Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо за наданням згоди на звільнення [PERSON] у зв`язку з новими обставинами, які склалися у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді та через відмову [PERSON] від переведення на іншу роботу. Однак, відповіді від профспілкової організації отримано не було. Так, у листі від 24.06.2020 року за № 19 зазначалося, що наказом начальника структурного підрозділу « Криворізьке локомотивне депо» від 02.07.2019 року № 563/ТЧ [PERSON] був відсторонений від роботи помічником машиніста електровоза, тому що тричі не пройшов перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи. 23.07.2019 року йому була призначена ще одна перевірка знань, із зобов`язанням надавати [PERSON] методичну допомогу в освоєнні відповідного матеріалу. Однак, за весь термін підготовки до перевірки знань, починаючи з 02.07.2019 року по 23.07.2019 року, ні разу не відвідав класи з проведення технічного навчання та ні разу не звернувся до машиністів - інструкторів за методичною допомогою. Повідомленням від 30.07.2019 року № 923 [PERSON] вдруге було запропоновано перейти на іншу роботу, яка не пов`язана з безпекою руху та яка відповідає обсягу його знань, з урахуванням кваліфікації, з попередженням, що у разі відмови, відносно нього, буде порушена процедура звільнення по п. 2 ст. 40 КзпП України. Задовольняючи прохання [PERSON] та враховуючи клопотання первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, наказом від 18.10.2019 року № 911 /ТЧ йому було організоване технічне навчання нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи з призначенням на 04.11.2019 року перевірки знань з освоєння матеріалу, яке [PERSON] впродовж всього терміну ні разу не відвідав та не з`явився 04.11.2019 року на перевірку знань. Виконуючи рішення суду, Відповідачем було видано 2 накази: один наказ від 10.03.2020 року № 219/ТЧ « Про призупинення дії наказу від 02.07.2019 року № 563/ТЧ, І щодо відсторонення [PERSON] від роботи помічником машиніста електровоза» та другий наказ від 10.03.2020 року № 220/ТЧ «Про перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи у помічника машиніста електровоза [PERSON] . [PERSON] , ігноруючи рішення суду з 06.03.2020 року не з`являється на своє робоче місце та на територію структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо » в цілому, на телефонні дзвінки не відповідає, поштову кореспонденцію, якою запрошувався з`явитися в депо для вирішення його ж персонального кадрового питання, отримувати у працівників АТ «Укрпошта» відмовляється. Зважаючи на вище викладене, профспілковій організації було запропоновано розглянути питання надання згоди на звільнення помічника машиніста електровоза [PERSON] по п.2 ст. 40 КЗпП України в разі його відмови перейти на іншу роботу не пов`язану з рухом поїздів та яка відповідає його кваліфікації. Оскільки відсторонення\~мало місце\~внаслідок порушення\~ Позивачем Інструкції локомотивній бригаді, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року № 876/ЦЗ, пункту 3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 26.01.1993 року № 55, відповідно до якого кожен працівник зобов`язаний забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища, позивач з огляду на зазначене вище не міг бути допущений до роботи помічником машиніста, оскільки за умови незадовільного знання нормативних актів з безпеки руху він не може забезпечити безпеку руху, так як це б становило загрозу безпеці руху поїздів. Згідно затвердженого графіку Позивач повинен був пройти перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи у працівників депо, пов`язаних з рухом поїздів в строк до 17.05.2019 року, про що був повідомлений під підпис. Згідно книги обліку результатів перевірки знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи, затвердженої наказом №760/ЦЗ від 30.09.2004 року, 28.03.2019 року, 05.06.2019 року та 27.06.2019 року помічник машиніста [PERSON] не склав іспиту з перевірки знань з безпеки руху поїздів і маневрової роботи. 02.07.2019 року наказом в.о. начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ Українська залізниця» № 563/ТЧ позивача відсторонення від роботи з посиланням на те, що він 27.06.2019 року не пройшов перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневрової роботи. Так, підставою для відсторонення від роботи, окрім зазначених у переліку ст. 46 КЗпП України, у певних випадках, є відсутність документа, який надає право на керування транспортним засобом або іншим механізмом чи на виконання інших робіт. Також, відповідно до п.2.12 Положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №\~499\~від 14.06.2007\~рокута зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2007 року № 777/14044, працівники, які показали відсутність належного обсягу знань, допускаються до повторної перевірки знань лише після відповідної підготовки в термін, запропонований комісією, але не менше ніж через два тижні і не більше ніж через місяць після факту встановлення відсутності необхідного обсягу знань. У разі потреби, на бажання працівника, з ним повинні бути організовані та проведені додаткові технічні навчання. Представники \~ \~позивача надали\~ \~ відповідь\~ на\~ \~відзив,\~ де\~ \~вказали,\~що \~зазначені обставини, про неотримання кореспонденції - не можуть наводитись як аргумент, що обґрунтовує необхідність звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України. Надані відповідачем докази підтверджують безпідставне звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України. Щодо посилання представника відповідача у відзиві на позов, що листом від 24.06.2020 року за №19 Відповідач звертався до профспілкового комітету ППО ВПЗУ Криворізьке локомотивне депо за надання згоди на звільнення помічника машиніста електровоза [PERSON] - однак відповіді від профспілкової організації отримано не було, то 26.06.2020 р. профспілковий комітет ППО ВПЗУ КЛД на своєму засіданні розглянув лист-звернення № 19 від 24.06.2020р., щодо надання згоди на звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України, і прийшов до висновку не давати згоди на його звільнення. Таким чином, при розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за п.2 ст.40 КЗпП України було здійснено без згоди ППО ВПЗУ Криворізьке локомотивне депо. Отже, Відповідач не дотримується порядку застосування дисциплінарного стягнення. Але всупереч зазначеної норми Закону України, а також Правил внутрішнього трудового розпорядку Позивача, не викликали жодного разу до власника або уповноваженої особи стосовно письмово пояснення. Окрім цього, при застосуванні дисциплінарного стягнення до Позивача, згідно до наказу № 63 від 21.05.2018р. попередньо не проводилась, оперативна нарада, відповідно до вимог Галузевої угоди Колективного договору між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками, а саме: п. 3.1.10. на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку у роботі працівників, запрошувати представника профспілки, членом якої є цей працівник; п. 2.2.6 колективного договору не розглядати на оперативних нарадах випадки браку у роботі, чи порушення трудової дисципліни без представника профкому (цехкому),профспілкової організації якого є цей працівник. Матеріали по оперативній нараді надавати в профком для ознайомлення не пізніше, ніж за дві години до початку наради. Проте Відповідач не запросив представника профспілки на оперативну нараду, та не надав матеріалів до ППО ВПЗУ Криворізьке локомотивне депо по оперативній нараді для ознайомлення. Аналіз наведеного, дозволяє стверджувати, що власник не виконав вимоги ст.21 КЗпП України, наказ Міністерства транспорту та зв`язку України № 499 від 14.06.2007р. Положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України» та безпідставно звільнив помічника машиніста електровозу [PERSON] за п. 2 ст. 40 КЗпП України. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~«у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~«Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, його представники [PERSON] та Придачий Ю у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, покладаючись на обставини викладені у позовній заяві. В подальшому надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала з обставин викладених у відзиві на позов, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] працював на посаді помічника машиніста електровозу в цеху експлуатації структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» з 05.07.2017 року. Відповідно до Положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України», затвердженого\~наказом міністерства транспорту та зв`язку України №499 від 14.06.2007 року\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2007 року № 777/14044, - машиністи та помічники машиністів локомотивів повинні проходити перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневрової роботи і підлягають іспитам, які проходять з періодичністю один раз на два роки. Наказом №6/Т від 04.01.2019 року «Про проведення періодичної перевірки знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи у працівників депо, пов`язаних з рухом поїздів», встановлено періодичність даної перевірки, склад комісії при перевірці, графік роботи комісії та перелік посад працівників депо, які підлягають перевірці. Як вбачається з позовної заяви позивач 28.03.2019 року, 05.06.2019 року , 27.06.2019 року не склав іспиту з перевірки знань з безпеки руху поїздів і маневрової роботи\~у зв`язку з відсутністю навчання з безпеки руху. 02.07.2019 року наказом в.о. начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 563/ТЧ «Про відсторонення від роботи працівника цеху експлуатації» з посиланням на те, що помічник машиніста електровоза цеху експлуатації [PERSON] 27.06.2019 року не пройшов перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневрової роботи в комісії служби локомотивного господарства РФ «Придніпровська залізниця», з метою вирішення питання подальших трудових відносин підприємства з [PERSON] , було доручено заступнику начальника депо (з експлуатації) [PERSON] забезпечити явку помічника машиніста електровоза [PERSON] 05.07.2019 року на 09 год.00 хв. в кабінет начальника депо на оперативну нараду та надати можливість присутності на ній машиніста електровоза [PERSON] , як голові профкому Вільної профспілки залізничників України. Також, було зобов`язано бути присутніми на вказаній оперативній нараді в.о. ТЧЗЕ [PERSON] , ТЧЗР [PERSON] , ТЧК [PERSON] , юрисконсульту [PERSON] , при цьому помічнику начальнику з кадрових питань [PERSON] було доручено підготувати наявні вакансії по депо для ознайомлення з ними [PERSON] , провідному інженеру з організації і нормування праці [PERSON] доручено оплатити згідно чинного законодавства та положення колективного договору час присутності їх на оперативній нараді. В подальшому 10.03.2020 року наказом в.о. начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 219/ТЧ «Про призупинення дії наказу від 02.07.2019 № 563/ТЧ «Про відсторонення від роботи працівника цеху експлуатації» [PERSON] , було призупинено дію наказу від 02.07.2019 року № 563/ТЧ «Про відсторонення від роботи працівника цеху експлуатації » на помічника машиніста електровоза [PERSON] з 10.03.2020 року до вирішення питання в апеляційному порядку. Відповідно до наказу №425/ос від 21.08.2020 року внаслідок недостатньої кваліфікації [PERSON] звільнено з займаної посади за п. 2ст. 40 КЗпП України. Відповідно ч.\~1\~ \~п.2\~ ст.\~ 40\~ КЗпП\~ України,\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~а також\~строковий трудовий\~договір до\~закінчення строку\~його чинності\~можуть бути\~розірвані власником\~або уповноваженим\~ним органом\~лише у\~випадках: \~виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Статтею 43 Конституції України\~передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до частини сьомої\~статті 43 КЗпП України\~рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування такої відмови, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації (профспілкового представника). Тобто за змістом цієї норми суд, розглядаючи трудовий спір, має з`ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення. Відповідно до\~статті 43 КЗпП України\~розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 2 статті 40 КЗпП України, має бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору. Згідно із частиною сьомою\~статті 43 КЗпП України\~та частиною шостою\~статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»\~рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Розглядаючи трудовий спір з урахуванням положень частини сьомої\~статті 43 КЗпП України\~та\~статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості. Так профспілковим комітетом Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо на засіданні 26.06.2020 року було розглянуто звернення в.о. начальника та заступника начальника СП «Криворізьке локомотивне депо» (ТЧ-2) Тисленко В.П. та Загоруйко М.Ю. № 19 від 24.06.2020 року, щодо надання згоди на звільнення помічника машиніста електровоза [PERSON] по п. 2 ст. 40 КЗпП України. Так профспілковий комітет Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо прийняв рішення не давати згоду на звільнення помічника машиніста електровоза [PERSON] по п. 2 ст. 40 КЗпП України. При винесення даного рішення профспілковим комітетом Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо було встановлено, що: відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване тільки один з таких заходів стягнення, як догана; звільнення; Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за п. 2 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу; відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується органом, якому надано права прийняття на роботу даного працівника; При застосуванні дисциплінарного стягнення стосовно [PERSON] згідно до наказу № 63 від 21.05.2018 року попередньо не проводилась оперативна нарада, що є порушенням вимог Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками , а саме п. 3.1.10 «На оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку у роботі працівників, запрошувати представника профспілки, членом якої є цей працівник ». Також і у даній ситуації відповідні заходи не проводились; У пункті 2-а ст. 9 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи работодавця », яка ратифікована Україною, зазначено, що «тягар доведення наявності законної підстави для звільнення покладено на роботодавця ». У листи - зверненні № 19 від 24.06.2020 року, відсутні обґрунтовані докази наявності відмови [PERSON] від переведення та вагомих причин для застосування дисциплінарного стягнення як звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України; Також у вищезазначеному листі - зверненні № 19 від 24.06.2020 року, відсутні докази документів на які посилається підписант у мотивувальній частині звернення: повідомлення [PERSON] про графік навчань, відмову від отримання кореспонденції, ознайомлення з наказами; дослідивши додатки, профспілковий комітет встановив, що вони незавірені належним чином; В порушення вимог ст. 43 КЗпП України в листі - зверненні № 19 від 24.06.2020 року цього не вбачається, не має повного, змістовного, об`єктивного і належного обґрунтування, як того вимагає чинне законодавство України. Крім того, як вбачається з наданих позивачем доказів, він неодноразово після винесення наказу про його відсторонення від роботи звертався до керівництва підприємства про надання йому можливості пройти відповідне навчання та інструктаж та допустити до повторної перевірки відповідно до вимог вищевказаних положень, а саме 25.07.2019 року, 30.07.2019 року, однак йому було відмовлено, а на звернення від 15.08.2019 року лише 18.10.2019 року, було видано наказ №911/ТЧ «Про організацію підготовки до перевірки знань нормативних актів з безпеки руху помічнику електровоза [PERSON] » в період з 21.10.2019 року до 01.11.2019 року, однак даних щодо проведення, або причин не проведення вказаної в наказі перевірки суду не надано. Так 05 липня 2019 року було видано наказ №569/ТЧ «Про організацію підготовки до перевірки знань нормативних актів з безпеки руху», яким було призначено повторну перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи помічнику машиніста електровоза цеху експлуатації [PERSON] на 15.07.2019 року. Машиністу - інструктору локомотивних бригад [PERSON] та машиністу - інструктору з навчання [PERSON] з 05.07.2019 року по 14.07.2019 року організувати додаткові технічні заняття помічнику машиніста електровоза [PERSON] з наданням йому методичної допомоги в оволодінні необхідним об`ємом знань. В.о. заступника начальника депо [PERSON] забезпечити дієвий контроль за підготовкою помічника машиніста електровоза цеху експлуатації [PERSON] до перевірки знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи. Помічнику начальника з кадрових питань [PERSON] ознайомити з наказом причетних працівників. Проте відповідачем також не надано доказів, щодо проведення, або причин не проведення вказаної в наказі поворотної перевірки. Не підтверджено, що [PERSON] та інші працівники на яких було покладено обов`язки виконання даного наказу, були ознайомлені з даним наказом. Також не надано відповідного графіка. Відповідно до\~п.2.4\~Положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України», затвердженого\~наказом міністерства транспорту та зв`язку України №499 від 14.06.2007 року\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.2007 року № 777/14044, керівники підприємств та структурних підрозділів залізничного транспорту всіх рівнів при проведенні профілактичної роботи щодо забезпечення безпеки руху повинні надавати працівникам усіляку допомогу в більш глибокому вивченні нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневреної роботи шляхом організації спеціальних навчань, читання лекцій, надання консультацій, демонстрації технічних фільмів, проведення конкурсів тощо. При цьому необхідно ширше використовувати тренажери, комп`ютерні класи, учбові полігони, діючі макети, схеми та інші технічні засоби, проводити тести, що сприяють кращому засвоєнню матеріалу, що вивчається, та більш чітким і впевненим діям у різних умовах виробничої діяльності, Зазначена робота повинна проводитись у технічних кабінетах вагонах - тренажерах, вагонах - лабораторіях, вагонах технічної пропаганди ті інших спеціально виділених приміщеннях, а також безпосередньо у виробничих умовах. Пунктом 2.6 даного положення, перед плановим проведенням періодичних перевірок знань нормативних актів з безпеки руху поїздів і маневреної роботи голови комісій затверджують календарні графіки. Кожен працівник про проведення перевірки знань попереджається письмово не пізніше ніж за 14 днів. Голова комісії затверджує екзаменаційні білети, контрольні запитання, з якими мають бути ознайомлені працівники, які підлягають періодичній перевірці знань. Відповідачем не надано суду доказів про організацію та навчання з безпеки руху поїздів та маневреної роботи працівниками залізничного транспорту України зокрема відносно [PERSON] . Як вбачається з заяви позивача від 09.09.2019 року яку у той же день було отримано відповідачем, він просив забезпечити його роботою відповідно його фаху та довести до його відому графік роботи (змін або навчання). Так у своєму відзиві представник відповідача посилалась, що виконуючи рішення суду від 05.03.2020 року у справі № 211/6466/19 відповідачем було видано два накази : один наказ від 10.03.2020 року № 219/ТЧ « Про призупинення дії наказу від 02.07.2019 року № 563/ТЧ, щодо відсторонення [PERSON] від роботи помічником машиніста електровоза» та другий наказ від 10.03.2020 року № 220/ТЧ «Про перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи у помічника машиніста електровоза [PERSON] », та що [PERSON] , ігноруючи рішення суду не з`являється на своє робоче місце та на територію структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо », на телефонні дзвінки не відповідає, поштову кореспонденцію, якою запрошувався з`явитися в депо для вирішення його ж персонального кадрового питання, отримувати у працівників АТ «Укрпошта» відмовляється. Так дійсно після зупинення дії наказу від 02.07.2019 року № 563/ТЧ «про відсторонення від роботи працівника цеху експлуатації [PERSON] » , на виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 05.03.2020 року у справі № 211/6466/19 було видано наказ № 220/ТЧ від 10.03.2020 року «про перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи у помічника машиніста електровоза [PERSON] ». Так виконуючому обов`язки заступника начальника депо [PERSON] організувати перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи у помічника машиніста електровоза [PERSON] відповідно до положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи працівниками залізничного транспорту України » затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14.06.2007 № 499. Помічнику машиніста електровоза [PERSON] приступити до роботи, непов`язану з рухом поїздів з 10.03.2020 року. Помічнику начальника з кадрових питань В.К. Сіліну ознайомити працівника [PERSON] з графіком робочого часу на березень 2020 року. Виконуючому обов`язки заступника начальника депо Карачуну С.М. при надходженні від помічника машиніста електровоза [PERSON] відповідної заяви, організувати йому технічні заняття з надання останньому методичної допомоги володіння необхідним об`ємом знань, для перевірки знань нормативних актів і безпеки руху поїздів та маневреної роботи. Допустити на попередне місце роботи помічником машиніста електровоза цеху експлуатації [PERSON] після успішної перевірки ним знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи відповідно до положення «Про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи працівниками залізничного транспорту України» затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14.06.2007 № 499. Проте відповідачем не підтверджено, що [PERSON] відомо про наявність даного наказу, що відповідно до вказаного наказу [PERSON] було організовано заняття з надання методичної допомоги та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневреної роботи, що [PERSON] було ознайомлено з даним наказом, з графіком робочого часу на березень 2020 року. Отже судом встановлені обставини щодо безпідставного звільнення [PERSON] за п. 2 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу «про звільнення [PERSON] » № 425/ос від 21.08.2020 року. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100\~(з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до абзацу третього пункту другого\~Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8\~Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100). Так [PERSON] було звільнено 21 серпня 2020 року, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача середній заробіток за час його звільнення по 21.09.2020 року. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки про доходи від 28.11.2019 року заробітна плата [PERSON] за вересень 2019 року становила 50,00 грн., за жовтень 2019 року становила 50,00 грн., середня заробітна плата за робочий день становить 75,00 грн. Період вимушеного прогулу слід визначити з 21.08.2020 (день звільнення) до 30.07.2021 (день винесення рішення ). - серпень 2020 року - 6 робочих днів; - вересень 2020 року - 22 робочих днів; - жовтень 2020 року 21 - листопад 2020 року 21 - грудень 2020 року 22 - січень 2021 року 19 - лютий 2021 року 20 - березень 2021 року 22 - квітень 2021 року 22 - травень 2021 року 18 - червень 2021 року - 20 - липень 2021 року - 22 Відтак середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2020 по 30.07.2021 обчислюється шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів (75,00 грн. х 235 робочих днів) та становить 17625,00 грн. При цьому, указаний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначений без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно до пункту 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, в резолютивній частині рішення окрім визначеної судом суми середнього заробітку, слід вказувати про виплату цієї суми з обов`язковим утриманням з неї податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог\~ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивач згідно з вимогами п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved