Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 85, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Київська, буд. 168. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить вищевказана квартира.\~\~\~ Відповідач - її колишній чоловік, який після розірвання шлюбу залишив житлове приміщення та більше року в ньому не проживає, але добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає.\~\~Вважає, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, а його реєстрація в спірній квартирі позбавляє її як власника можливості вільно розпоряджатися належним їй майном та оформити субсидію, а тому, у звязку з наведеним, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи без неї, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити і проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання вкотре не зявився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся, заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим розглянути даний спір зі згоди позивача у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши та оцінивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зтаких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 85, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Київська, буд. 168, що підтверджується договором дарування від 20.06.1996 року, що посвідчений державним нотаріусом [PERSON], право власності зареєстровано 24.06.1996 року в Обухівському бюро технічної інвентаризації. Згідно з довідкою, наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 03.03.2017 року, в квартирі № 85, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Обухів, вулиця Київська, буд. 168 зареєстрований відповідач - [PERSON], зазначене також підтверджується довідкою № 1965 від 16.06.2016 року, виданою ТОВ «МЖЦ» (а.с. 14). Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 травня 2011 року, що набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше одного року, що підтверджується актами про його непроживання від 01.02.2016 року, 15.06.2016 року, 01.12.2016 року, що складені за підписом депутата Обухівської міської ради в присутності свідків (сусідів) та за їх підписами. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ч. 2 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, що порушує права та інтереси позивача, оскільки остання повинна нести витрати по сплаті комунальних послуг в повному обсязі та немає можливості оформити субсидію від держави по сплаті комунальних послуг, а тому згідно\~ст. 405 ЦК України\~відповідач втратив право користування спірною житловою площею. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача понад рік без поважних причин у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача стягнувши їх користь Державної судової адміністрації України, так як позивач була звільнена при подачі позовної заяви від сплати судового збору.

Outcome: approved