Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував з огляду на таке. В період з початку 2011 року до початку 2013 року, він, [PERSON], проживав у незареєстрованому шлюбі із [PERSON], яка, на той час, перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], а останній відбував покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду. Вони, [PERSON] та [PERSON], мали всі ознаки сімї, оскільки проживали разом, вели спільний побут та господарство. В січні 2013 року, у звязку із дрібними негараздами, після сварки, він, [PERSON], залишив сімю та поїхав на заробітки і з того часу не підтримував жодних стосунків із [PERSON] На початку 2015 року, зі слів [PERSON], йому стало відомо, що 10.09.2013 року вона народила дочку, яка походить саме від нього, тобто він, [PERSON] є її рідним батьком. Дитина була записана на прізвище [PERSON], оскільки їх шлюб було розірвано 17.06.2013 року, тобто з моменту розірвання шлюбу та народження дитини не пройшло десяти місяців. Ураховуючи те, що він впевнений у походженні дочки [PERSON], [INFO], саме від нього, тому просив суд визнати його батьківство стосовно дитини та зобовязати органи державної реєстрації внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини шляхом виключення запису про батька [PERSON] та змінивши запис внісши його відомості. В судове засідання позивач не з'явився, в заяві, яку надав суду зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав, що наведені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні, а розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав з підстав, що наведені у позовній заяві, не заперечував стосовно їх задоволення, а розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була оповіщена зв установленому законом порядку, однак про причини своєї неявки суд не поставила до відома. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами врегульованими ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку третьої особи суд визнає без поважних причин, за таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України та проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається із свідоцтва про народження серія І-АМ №275798, батьками дитини [PERSON], [INFO], зазначено: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. 17 червня 2013 року шлюб між батьками дитини було припинено за рішенням суду, яке набуло законної сили 28 червня 2013 року. Позивач, вважаючи себе батьком [PERSON], [INFO] звернувся до суду із позовом про визнання батьківства стосовно цієї дитини. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є сімейними, а тому вони регулюються відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст. 122 СК України\~дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч.2\~ст. 125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. За правилами ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до п.п. 6, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно поданої відповідачем [PERSON] заяви від 19.11.2013 року він категорично заперечує своє батьківство стосовно дитини [PERSON], 10.09.2013 року, так як відбував покарання в місцях позбавлення волі за вироком суду і ніяких відносин із [PERSON] не підтримував. В матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позовних вимог. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК ( 1618-15 ) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, враховуючи, що позивач, будучи особою, яка вважає себе батьком дитини звернувся до суду в межах строку позовної давності, перебіг якого розпочався з січня 2015 року, тобто дня, коли він дізналася про своє батьківство, використавши надане йому законодавцем право на звернення до суду з даним позовом про визнання батьківства, а відповідач, маючи раніше статус чоловіка матері дитини не заперечує батьківства позивача стосовно дитини [PERSON], [INFO], відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його повне задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України та присуджує із відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved