Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 24.04.2015 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди №834 нежитлового приміщення площею 17,30 кв. м, яке розташоване на першому поверсі десятиповерхової житлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Дане приміщення передано [PERSON] за актом прийому-передачі від 24.04.2015 року. 03.08.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою змінено площу орендованого нежитлового приміщення на 16,60 кв. м. 31.10.2017 року орендоване нежитлове приміщення було повернуто позивачу за актом, однак в порушення вимог закону та умов договору, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати за користування зазначеним нежитловим приміщенням своєчасно та в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року з урахуванням пені становить 16 199 грн. 19 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суду стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 12.04.2018 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 24.04.2015 року між Управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди №834 нежитлового приміщення площею 17,30 кв. м, яке розташоване на першому поверсі десятиповерхової житлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов п.6.1 договору позивачем було передано відповідачу орендоване приміщення, що підтверджується актом про прийом-передачу нежитлового приміщення від 24.04.2015 року, скріпленого підписами уповноважених осіб орендаря та орендодавця (а.с.8). 03.08.2015 року між Управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою внесено зміни у п.1.1 Договору: змінено площу орендованого нежитлового приміщення на 16,60 кв. Відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» і становить 407 грн. 21 коп. (в т. ч. ПДВ 67 грн. 87 коп.) за перший місяць оренди та перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше останнього числа місяця, за який вона вноситься. Пунктом 3.2. договору встановлено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць. Відповідно до п.3.5 Договору, орендна плата сплачується Орендарем по день фактичного звільнення об'єкта оренди та передачі його Орендодавцю за актом прийому-передачі включно. 31.10.2017 року орендоване [PERSON] нежитлове приміщення було повернуто позивачу, що підтверджується актом про прийом-передачу нежитлового приміщення (а.с. 10). Відповідно до п.4.2 Договору орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Ч. 1,2 та 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі. Судом встановлено, що позивач в повному об'ємі виконав свої зобов'язання за вказаним договором оренди та надав фізичній особі-підприємцю [PERSON] нежитлове приміщення площею 16,60 кв. м, яке розташоване на першому поверсі десятиповерхової житлової будівлі за адресою: [ADDRESS]. Разом із тим, відповідач в порушення вимог закону та умов договору, не виконав свої зобов'язання щодо оплати за користування зазначеним нежитловим приміщенням своєчасно та в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, згідно п.8.2. договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,164% від суми недоплати за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Так, згідно наданого позивачем розрахунку відповідач має заборгованість за період з 01.02.2015 року по 31.10.2017 року, яка становить 16 199 грн. 19 коп., яка складається із: 15 612 грн. 30 коп. - заборгованість з орендної плати, 586 грн. 89 коп. - пеня. Як вбачається із матеріалів справи, 29.06.2017 року відповідач [PERSON] припинив свою господарську діяльність, як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року роз'яснено, що у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за договором оренди №834 нежитлового приміщення площею 16,60 кв. м, яке розташоване на першому поверсі десятиповерхової житлової будівлі за адресою: [ADDRESS], яка з урахуванням пені станом на 31.10.2017 року становить 16 199 грн. 19 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved