Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач звернувся 29.05.2018 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано\~тим,\~що 25 грудня 2006 року помер батько позивача [PERSON], дане підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КЕ № 055736 від 26.12.2006 року. Від імені спадкодавця заповіти не посвідчувалися. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до п. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа заведена 20.02.2018 року за № 30/2018. До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки площею 3,88 га. кожна, розташовані на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами: 5322684400:00:002:0699 і 5322684400:00:002:0692, що були фактично успадковані [PERSON] після смерті 10 квітня 1998 року його батька [PERSON]. Одна земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 037582, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованого в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 632, а інша - успадкована ним після смерті 11 травня 1997 року його дружини [PERSON] (баби позивача по справі), земельна ділянка з кадастровим номером 5322684400:00:002:0692 належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 037579, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованого в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 635. [PERSON] прийняв спадщину після смерті 10 квітня 1998 року свого батька (діда позивача по справі) [PERSON] у відповідності до п. 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) шляхом подачі 02.10.1998 року заяви про прийняття спадщини до Другої лохвицької державної нотаріальної контори, але не отримав свідоцтво про право на спадщину. 20 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу двох свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого 25 грудня 2006 року батька, [PERSON], на вказані земельні ділянки, але нотаріус Постановою № 96/02-31 від 20.02.2018 року відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] з власниками земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким: встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер 10 квітня 1998 року, був чоловіком [PERSON], [INFO], яка померла 11 травня 1997 року; встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер 25 грудня 2006 року, був сином [PERSON], [INFO], який помер 10 квітня 1998 року; визнати за [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], право власності в порядку спадкування за законом після померлого 25 грудня 2006 року [PERSON] на : - земельну ділянку площею 3,88 га., розташовану на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322684400:00:002:0699, що належала померлому 10 квітня 1998 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 037582, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованого в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 632; - на земельну ділянку площею 3,88 га., розташовану на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322684400:00:002:0692, що належала померлій 11 травня 1997 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 037579, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованого в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 635. В судовому\~засіданні позивач\~[PERSON],\~та його\~представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити, суду пояснили, що позивач по справі [PERSON] є онуком [PERSON] і [PERSON], а його батько [PERSON] був їхнім сином. [PERSON] і [PERSON] були офіційно одружені і проживали разом як чоловік з дружиною. Відповідач [PERSON] сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року помер батько позивача [PERSON], дане підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КЕ № 055736 від 26.12.2006 року. Від імені спадкодавця заповіти не посвідчувалися. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до п. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа заведена 20.02.2018 року за № 30/2018. До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки площею 3,88 га. кожна, розташовані на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровими номерами: 5322684400:00:002:0699 і 5322684400:00:002:0692, що були фактично успадковані [PERSON] після смерті 10 квітня 1998 року його батька [PERSON]. Одна земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 037582, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованого в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 632, а інша - успадкована ним після смерті 11 травня 1997 року його дружини [PERSON] (баби позивача по справі), земельна ділянка з кадастровим номером 5322684400:00:002:0692 належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 037579, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованого в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 635. [PERSON] прийняв спадщину після смерті 10 квітня 1998 року свого батька (діда позивача по справі) [PERSON] у відповідності до п. 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) шляхом подачі 02.10.1998 року заяви про прийняття спадщини до Другої лохвицької державної нотаріальної контори, але не отримав свідоцтво про право на спадщину. 20 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу двох свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого 25 грудня 2006 року батька, [PERSON], на вказані земельні ділянки, але нотаріус Постановою № 96/02-31 від 20.02.2018 року відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин спадкодавця [PERSON] з власниками земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Згідно довідки, виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22.11.2017 року за № С-41/07.4-01-10, актового запису про народження [PERSON] не виявлено, так як книги державної реєстрації актів про народження за 1933-1939 роки збереглися частково. Згідно довідки, виданої Лохвицьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 05.12.2016 року за № 04-02.21-1153, актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин спадкодавця [PERSON] з власниками земельних ділянок, [PERSON] і [PERSON] необхідно [PERSON] для оформлення спадкових прав. Той факт, що [PERSON] є онуком [PERSON] і [PERSON], а його батько [PERSON] був їхнім сином, а також факт того, що [PERSON] і [PERSON] були офіційно одружені і проживали разом як чоловік з дружиною, підтверджується довідками виконкому [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області № 416 від 18.04.2016 року, та № 475 від 21.07.2016 року. Факт того, що земельна ділянка площею 3,88 га., розташована на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322684400:00:002:0692, належала [PERSON], підтверджується державним актом на землю серії IV-ПЛ № 037579, виданого Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованим в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 635; викопіюванням із робочого проекту передачі земель у приватну власність членам КПСП ім. С.С. Головка, на якому знаходиться земельна частка (пай) № 635 розміром 3,88 га., яка належала [PERSON]; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5305842182017 від 02.06.2017 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім цього, той факт, що земельна ділянка площею 3,88 га., розташована на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення : для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322684400:00:002:0699, належала [PERSON], підтверджується державним актом на землю серії IV-ПЛ № 037582, виданим Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області 19 лютого 1998 року і зареєстрованим в [PERSON] записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 632; викопіюванням із робочого проекту передачі земель у приватну власність членам КПСП ім. С.С. Головка, на якому знаходиться земельна частка (пай) № 632 розміром 3,88 га., яка належала [PERSON]; Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5305837942017 від 01.06.2017 року. \~ \~ \~ \~ \~Так, свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив про те, що [PERSON] є батьком [PERSON], вони проживали однією родиною, про дане знає, так як проживали по сусідству. Дітей більше не було. [PERSON] проводив поховання [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є онуком [PERSON] і [PERSON], а його батько [PERSON] був їхнім сином. Дід позивача [PERSON] та баба позивача [PERSON] були одружені, проживали як одна сім"я. [PERSON] проводив поховання. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків, які були допитані у судовому засіданні. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Статтею 1\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власника земельних\~часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. \~ \~ \~ \~Згідно\~\~ст. 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який пережив його. Встановлено, що дійсно, [PERSON] є онуком [PERSON] і [PERSON], які були офіційно одружені і проживали разом як чоловік з дружиною, а батько позивача [PERSON] був їхнім сином, а тому [PERSON] має право на спадкування прав та майна спадкодавця, як спадкоємець першої черги за законом. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved