Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину в спільному сумісному подружньому нерухомому майні, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому в Корюківському відділі РАГС Чернігівської області 03 червня 2000 року. Від спільного подружнього життя вони мають четверо неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося, 08 січня 2014 року їх шлюб було розірвано. В період шлюбу сторони придбали нерухоме майно, що є їхньою спільною сумісною власністю та складається з двох житлових будинків: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], що був придбаний подружжям на підставі договору купівлі- продажу від 07 серпня 2001 року, та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], що був придбаний подружжям на підставі договору довічного утримання (догляду) від 06 липня 2007 року. Набувачем житлових будинків у згаданих договорах значився відповідач. Сторони мають право кожен на ? частину вищевказаного нерухомого майна. Позивач проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS], а відповідач - у житловому будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідач не визнає прав позивача на будь-який із житлових будинків, тому позивач звернулась з позовом до суду та просить провести поділ між нею і відповідачем спільного сумісного нерухомого подружнього майна, визнавши за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], а за відповідачем - право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, на розподіл майна за запропонованим позивачем варіантом згоден за умови компенсації йому різниці вартості будинків. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. З 03 червня 2000 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому в Корюківському відділі РАГС Чернігівської області, актовий запис № 30. Від спільного подружнього життя вони мають четверо неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8-10). 08 січня 2014 року шлюб сторін у справі було розірвано рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області (а.с.158-160). В період шлюбу з позивачкою відповідачем було придбано у власність житловий будинок з надвірними будівлями (сарай), розташований за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Щорської в.о. Корюківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2529. Вказаний житловий будинок зареєстрований у Новгород-Сіверському МБТІ на праві особистої власності за [PERSON], про що 07 серпня 2001 року в реєстровій книзі здійснено запис за № 524 (а.с.46). Згідно довідки КРКП "Рампа" Корюківського районного бюро технічної інвентаризації від 22.01.2014 року № 20/01-14 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2001 року (а.с.16). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 27391036 від 29.09.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відсутні (а.с.51). Дійсна (ринкова) вартість вказаного будинку відповідно до Висновку будівельно-технічної експертизи від 14.10.2014 року складає 82803,00 грн. (а.с.86). В період шлюбу з позивачкою відповідачем також було набуто у власність житловий будинок з надвірними будівлями (сарай), розташований за адресою [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання (догляду) від 06 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1635 (а.с.36-37). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 29284581 від 11.11.2014 року право власності на будинок, розташований за адресою [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] 31 травня 2011 року на підставі договору довічного утримання від 06 липня 2007 року (а.с.164). Дійсна (ринкова) вартість даного будинку відповідно до Висновку будівельно-технічної експертизи від 14.10.2014 року складає 68250,00 грн. (а.с.123). Позивач просить суд провести поділ між нею і відповідачем спільного сумісного нерухомого подружнього майна, визнавши за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], а за відповідачем - право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач надала пояснення та зазначила, що відповідач близько року проживає та користується будинком за адресою [ADDRESS], а вона з дітьми проживає у будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідач у судовому засіданні надав пояснення та вказав, що близько року тому між сторонами фактично встановився зазначений у позові порядок користування нерухомим майном, так, відповідач проживає користується будинком за адресою [ADDRESS], а позивач - будинком за адресою [ADDRESS]. Не заперечував проти визнання за кожним з них права власності на відповідні житлові будинки, проте, просив стягнути з позивачки на його користь різницю вартості житлових будинків. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав і міркувань. Згідно з ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, незважаючи на те, що покупцем та набувачем житлових будинків за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно є відповідач, за яким і зареєстроване право власності на згадані житлові будинки, дане майно є спільною сумісною власністю подружжя - сторін у справі, оскільки набуте у шлюбі. У відповідності з положеннями ст.372 Цивільного кодексу України, ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Таким чином, виходячи з рівності часток сторін у спільному майні, по 1/2 частині кожного, що у грошовому вираженні становить: (82803,00 грн. + 68250,00 грн.)/2 = 75526,00 грн., враховуючи інтереси подружжя при поділі спільно нажитого майна та інтереси їх дітей, зокрема, зважаючи на те, що між сторонами фактично склався порядок користування спірним майном, при якому позивачка з неповнолітніми дітьми сторін проживає у будинку за адресою [ADDRESS], а відповідач користується житловим будинком за адресою [ADDRESS], виходячи з позиції обох сторін щодо можливості такого поділу спільного майна та згоди відповідача на отримання грошової компенсації за перевищення вартості частки виділеного майна, суд вважає за можливе поділити вказане майно за запропонованим в позові варіантом, присудивши позивачу житловий будинок у [ADDRESS], а відповідачу - будинок у м. Корюківці, по [ADDRESS], зі стягненням з позивачки на користь відповідача грошової компенсації, яка становить різницю між ідеальними частками співвласників в спільній сумісній власності у сумі 7276 грн. 50 коп. (82803,00 грн. + 68250,00 грн.)/2 = 75526,00 грн. - 68250,00 грн. = 7276 грн. 50 коп.) У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 687 (шістсот вісімдесят сім) грн. 68 коп. судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору, згідно квитанції № 51/51 від 01.09.2014 року. Враховуючи викладене,

Outcome: approved