Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 16 листопада 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Відповідач не систематично бере участь в утриманні дітей, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою від 13 липня 2021 року провадження у справі та призначено справу д розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року відповідачу відмовлено у прийнятті зустрічного позову про визначення місця проживання дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Адвокат відповідач Нестерко І.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити з тих підстав, що питання щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не вирішено. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 16 листопада 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Позивач вказує, що відповідач не в повній мірі бере участь в утриманні дітей. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у 2021 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач офіційно працює, отримує стабільний дохід, та має обов`язок брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо їх утримання. Доводи адвоката відповідача відносно того, що на даний час не визначено місця проживання дітей і батько бажає аби діти проживали з ним, судом не можуть бути визнані такими, що свідчать про відсутність підстав для стягнення аліментів, оскільки судом встановлено, що діти проживають з позивачем. Отже, відмова в позові з мотивів відсутності рішення суду про визначення місця проживання дітей, суперечитиме положенням законодавства України та не відповідатиме забезпеченню найкращих інтересів дітей, які мають право на належне утримання станом на даний час. Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітніх дітей, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 04 червня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved