Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить виділити йому в натурі Ѕ частку земельної ділянки, що становить 4,43 га із земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, загальною площею 8,8607 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, та надати дозвіл на розробку відповідної технічної документації. Представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і просить справу розглянути без його участі та участі позивача. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, позов визнає повністю. Представник третьої особи Петрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Дніпро) у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. Представник третьої особи Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАК №508215 від 02 грудня 2014 року зареєстрованого в реєстрі за №1266, виданого приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушком Д.І.(а.с.11), позивач після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , отримав спадщину у вигляді Ѕ частки земельної ділянки, кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, площею 8,8607 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області. Також, крім позивача, спадкоємцем після смерті [PERSON] , є відповідач [PERSON] , який також отримав спадщину у вигляді Ѕ частки земельної ділянки, кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, площею 8,8607 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області. Після отримання спадщини позивач зареєстрував право спільної часткової власності на свою частку на вказану земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30324503 від 02.12.2014 року(а.с.12). Відповідач у справі також зареєстрував право спільної часткової власності на свою частку на вказану земельну ділянку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №221115774 від 21.08.2020 року(а.с.13-14). З вищевказаної Інформації вбачається, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.02.2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Петрівського районного управління юстиції та відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.12.2015 року, виданої відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції на все нерухоме майно відповідача [PERSON] , в тому числі і на успадковану земельну ділянку, накладено арешт. При цьому, позивач [PERSON] , як співвласник даної земельної ділянки, який не має будь-яких боргів та заборон, не має можливості реалізувати свої права передбачені ст.41 Конституції України та ст.ст.316-321 ЦК України щодо вільного володіння, користування та розпорядження цією земельною ділянкою. У зв`язку з накладеним обтяженням, він навіть не має можливості у встановлений законом спосіб передати своє майно в оренду. Позивач звернувся до відповідача з пропозицією поділити в натурі земельну ділянку, що перебуває у їх спільній частковій власності, на що останній погодився. Сторони звернулися до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Каліушка Д.І. з питанням посвідчення договору про поділ в натурі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, однак, отримали відмову, про що мається постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2020 року №222/02-31(а.с.15), мотивовану тим, що посвідчити договір про поділ в натурі земельної ділянки неможливо, так як згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у [PERSON] наявні обтяження - арешт всього нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 22.12.2015 року відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 18.02.2014 року відділом державної виконавчої служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області. Отже, наявність вище зазначеного обтяження перешкоджає укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній власності та посвідчити його нотаріально. Оскільки наслідком зазначеної обставини є порушення конституційних прав позивача, поновлення його прав можливе виключно шляхом звернення ним до суду, що і стало підставою подання даного позову. Згідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ст.86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності ( спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Згідно з ч.1 ст.88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. У відповідності до ч.4 ст.89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Як роз`яснено в п.п.е п.18 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у випадках, передбачених статтями 86 - 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників, згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Набута юридичною особою земельна ділянка не є спільною власністю її засновників, учасників або членів і не може розподілятися між ними як співвласниками. Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, що є невід`ємною частиною витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ - 3511335312020 від 05.06.2020 року), та викопіювання з кадастрової карти (плану) (номер викопіювання НВ - 351162354220 від 19.08.2020 року), виданими Державним кадастровим реєстратором Відділу у Петрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Поповим В.П.(а.с.16-23), виділ в натурі земельної ділянки [PERSON] можливий, шляхом реального поділу її на дві окремі земельні ділянки розміром, який відповідає часткам сторін. Зокрема, земельна ділянка, кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, як окремий об`єкт нерухомого майна становить площу 8,8607 га, отже 1/2 частка земельної ділянки [PERSON] призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, як окремий об`єкт нерухомого майна, становить площу 4,43 га. На підставі викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити та виділити в натурі позивачу Ѕ частку земельної ділянки, що становить 4,43 га, із земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, кадастровий номер 3524955000:02:000:0035, загальною площею 8,8607 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області, та надати дозвіл на розробку відповідної технічної документації, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 1185 гривень 40 копійок. На підставі ст.ст.319, 321, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст.86, 88, 89 Земельного кодексу України та

Outcome: approved