overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 27.05.2008 року в розмірі 19914 грн. 08 коп., судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов'язань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору від 27.05.2008 року відповідачка 27.05.2008 року отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом./а.с. 9-11/ Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідачка зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв»язку із зазначеним порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідачка станом на 24.03.2014 року має заборгованість на загальну суму 19914 грн. 08 коп., а.с.3-7, яка складається з : - 2428 грн. 94 коп.- заборгованість за кредитом; - 9130 грн. 66 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6930 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500 грн. - штраф ( фіксована частина) - 924 грн. 48 коп.- штраф (процентна складова) На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому їх необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь стягувача стягуються судові витрати - в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] посвідчений 15.03.1997 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (реєстровий №1-599). Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, пояснив що на момент підписання договору не мав наміру його укладати, але піддався на вмовляння дружини, яка шантажувала його розірванням шлюбу. Відповідачка у судовому позов визнала, проти задоволення не заперечувала та підтвердила обставини справи. Крім того судом було роз'яснено відповідачці про строк позовної давності на оскарження даного договору. Однак відповідачка відмовилась від заявляти клопотання про застосування строку позовної давності. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 жовтня 1992 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою (реєстровий № 1-3293). 15 березня 1997 року [PERSON] уклав договір дарування зазначеного будинку з [PERSON], який був посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори (реєстровий № 1-599). На теперішній час [PERSON] провів добудови до подарованого [PERSON] будинку, однак остання створює [PERSON] умови, неможливі для проживання, та виганяє його з будинку. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачкою позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачкою та задовольнити вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання втратившим право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зареєстрована та мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. В цій квартирі також зареєстрований її брат, [PERSON] Квартира є не приватизованою. Відповідач не мешкає у вказаній квартирі з 2010 року до теперішнього часу без поважних причин, особистих речей у квартирі немає. Також відповідач не виконує обов'язки, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у зв'язку з чим, позивачка вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача. На теперішній час відповідач мешкає в Російській Федерації. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] та її брат [PERSON], квартира перебуває у комунальній власності. Договір найму зазначеної квартири укладений з позивачкою [PERSON] відповідно до свідоцтва виконкому Краматорської міської ради №5918/1 від 19.12.1996 року (а.с.9). Відповідно до акту ОСББ "Промінь" відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за адресою [ADDRESS] з 2010 року (а.с.7-8). Доказів поважності причин відсутності у спірній квартирі понад 6 місяців відповідачем суду не надано. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою м. Дрогобич, вул. Шашкевича, 31, як співвласниками житлового будинку. Позовні вимоги мотивують тим, що житловий будинок №31, який знаходиться на вул. Шашкевича в м. Дрогобичі перебуває на балансі комунального підприємства «ЖЕО», і складається з 2-х квартир. Позивач по справі [PERSON] являється співвласником квартири № 2, яка знаходиться у вказаному житловому будинку відповідно до свідоцтва про право власності від 24 лютого 2014 року, виданого виконкомом Дрогобицької міської ради. Співвласниками квартири №1 цього ж будинку є відповідачі по справі [PERSON]. У їхньому спільному користуванні перебуває земельна ділянка площею 622 кв.м. цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських споруд. В даний час у них виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою. 17 квітня 2015 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду призначено земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту [PERSON] Судовий експерт [PERSON] надав суду висновку № 398/15 від 09.07.2015 року, згідно якого запропонував 1 (один) варіант розподілу земельної ділянки. У судове засідання представник [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задоволити по варіанту розподілу земельної ділянки. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, також, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, просить розділити земельну ділянку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Згідно ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн., отже дану суму судових витрат слід стягнути з відповідачки в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обгрунтування заявлених вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.. Представник позивача - Органу опіки і піклування Костопільської РДА - Семещук Н.І. в судовому засіданні підтвердила обставини, що викладені в позовній заяви,та просить позов задовільнити. Прокурор прокуратури Костопільського району Романюк І.М. в судовому засіданні не заперечив про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні встановлено, що мати дитини [PERSON] покинула доньку в пологовому будинку (акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров»я або яку відмовилися забрати батьки чи інших родичі , про підкинуту чи знайдену дитину від 22.05.2014р., який складений завідувачем пологового відділення Костопільської ЦРЛ) . Дівчинку народила вдома , на обліку по вагітності не перебувала , відноситься до категорії групи ризику, з 23.05.2014р. малолітня [PERSON] перебуває на повному державному утриманні у комунальному закладі «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» Рівненської обласної ради. З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно [PERSON] №2540/01-31/14 від 22.08.2014 року Костопільської РДА, вбачається, що гр. [PERSON] покинула доньку в пологовому будинку про що було складено завідувачем полового будинку Костопільської ЦРЛ відповідний акт про покинуту дитину в пологому будинку. [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов"язками. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У зв"язку з цим, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обгрунтування заявлених вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю по аналогічних мотивах. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Представник третьої особи - орган опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації - Мороченець Н.В., підтвердила обставини, що відповідачка не спілкується і не намагається зустрітись із дитиною. Підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. В судовому засіданні прокурор прокуратури Романюк І.М. позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30.12.2013 року задоволено позов органу опіки і піклування Костопільської РДА в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на користь комунального закладу «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2013 р., і до досягнення нею повноліття. Розпорядження голови Костопільської РДА від 06.02.2014 року над малолітнім [PERSON] встановлено опіку. Опікуном призначено [PERSON], який проживає з малолітнім у [ADDRESS]. З 13.02.2014 року малолітній [PERSON] проживає разом із опікуном [PERSON] З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] № 2533/01-31/14 від 21.08.2014 року Костопільської РДА, вбачається, що гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно сина, не підтримує родинних стосунків, не бере участі у його вихованні та утриманні, свідомо нехтує батьківськими обов"язками. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У зв"язку з цим, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюб, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 10 жовтня 1998 року Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 35. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Підставою звернення до суду є те, що сторони є зовсім різними людьми, внаслідок чого не можуть знаходити спільної мови у вирішенні сімейних питань та проблем, що призводить до виникнення конфліктних ситуацій, які негативно відображаються на спільносу житті. Продальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача у відповідності до Сімейного кодексу України. Тому, за даних обставин, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з"явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Одночасно зазначив, що шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. З позовними вимогами погодилась, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Одночасно зазначила, що шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2014 року. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 10 жовтня 1998 року було зареєстровано шлюб Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №35. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.8-9). Згідно із ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2014 року. В зв"язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 червня 2013 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 455. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного. Між ними часто виникали сварки та конфліктні ситуації, свідком яких була їх дочка, що негативно впливає на її психічний стан. Шлюбні відносини між ними припинилися близько двох років тому, а з грудня 2019 року вони не проживають разом як чоловік та дружина, живуть окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, а також не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши, що надавати їм строк для примирення не потрібно, оскільки їх сім`я фактично розпалася, у нього є інша сім"я, а тому він наполягає на розірванні шлюбу. Судові витрати просив суд залишити з ним. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у сдове засідання не з"явилась, відзив на позов до суду не надходив. Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.04.2020 року, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2013 року. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.2020 року від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, проживають окремо один від одного та не відновлюють сімейних відносин, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід залишити за позивачем за його проханням. На підставі викладеного,

Outcome: approved