Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2011 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у квітні 2017 року відповідач зібрала свої речі та покинула його разом із дитиною. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.07.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не піклується про дитину, з квітня 2017 року син проживає з позивачем та бажає проживати із батьком вподальшому, тому позивач просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник третьої особи надав заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, надала суду висновок. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджено копією свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини. Відповідно до висновку від 27.06.2019 року № 3108/02.02.01-22/25/14/19 орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. За ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про доцільність визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved