Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову вказує, що згідно свідоцтва про народження серії 1-СГ № 098661 відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2011 зобовязано стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, тобто з 21.04.2011 і досягнення дитиною повноліття. На підставі цього Франківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2-2080/11. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] було відкрите виконавче провадження № 45152531 з виконання виконавчого листа № 2-2080/11, виданого 05.12.2013. Із розрахунку відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ від 27.01.2015 року № 04-В2-19/845 випливає, що заборгованість [PERSON] по аліментах з період з квітня 2011 року по грудень 2014 року включно становить 45 000 грн. Станом на сьогоднішній день вказана заборгованість не оплачена і відповідач надалі не проводить жодних виплат по оплаті аліментів, а тому, станом на момент звернення до суду із даним позовом загальна заборгованість відповідача по оплаті аліментів становить 66 000 грн. Позивач 10 липня 2017 року подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначає, що станом на 01.07.2017 розмір заборгованості відповідача по оплаті аліментів становить 75 000 грн., а розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно доданого розрахунку становить 22 830 грн. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просить позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не зявився, натомість 11 липня 2017 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи Івано-Франківського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській. Також, третьою особою - Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, на адресу суду було скеровано Довідку-розрахунок заборгованості від 05.07.2017 за № 3868 по виконавчому листу № 2-2080/11 від 05.12.2013, згідно якої заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] станом на 01.07.2017 становить 76 965 грн., з якої 75 000 грн. заборгованість по аліментах за період з 2011 року по червень 2017 року включно, а 1 965 грн. додаткові витрати. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2011 зобовязано стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, тобто з 21.04.2011 і досягнення дитиною повноліття /аркуш справи 6/. На підставі вищевказаного рішення рішенням Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №2-2080/11 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, який звернуто до примусового виконання. Згідно долученої до справи копії рішення рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2010 року шлюб між сторонами розірвано /аркуш справи 5/. Із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, випливає, що відповідач аліменти не сплачує і станом на 01.07.2017 утворилась заборгованість на загальну суму 75000 грн. Станом на день ухвалення даного заочного рішення вказана заборгованість не оплачена і відповідач надалі не проводить жодних виплат по оплаті аліментів. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) визначена ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція щодо порядку обрахунку неустойки (пені) по заборгованості щодо оплати аліментів та застосуванню положень ст. 196 СК України викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15 та від 3 лютого 2016 року № 6-1477цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved