Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований, але вже більш як 12 років не проживає його син - [PERSON] . Він ще в 2007 році поїхав на роботу в Російську Федерацію, де перебуває і на даний час. Через те, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, він не має можливості оформити субсидію на комунальні послуги, сам змушений оплачувати всі комунальні платежі, здійснювати ремонт будинку тощо. Відповідач на даний час абсолютно не підтримує з ним жодних родинних зв`язків та не цікавиться станом даного будинку. Він звертався до Залузької сільської ради Яворівського району Львівської області із усною заявою про зняття відповідача з реєстрації, проте йому було роз`яснено, що зробити він це може лише в судовому порядку. Тому, просить позов задовольнити. Ухвалою від 25.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився із невідомих причин, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ІН 159852240 від 18.03.2019 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно із будинковою книгою для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] комісії Залузької сільської ради Яворівського району Львівської області від 16.05.2018 року, від 07.09.2018 року та від 19.03.2019 року [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На час проведення обстежень [PERSON] , за вказаною адресою не було, особистих речей не виявлено, зі слів сусідів [PERSON] більш як 12 років не проживає за вказаною адресою та не веде спільне господарство. Згідно із випискою з погосподарської книги, виданою Залузькою сільською радою Яворівського району Львівської області № 100 від 11.03.2019 року в господарстві за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - голова домогосподарства та його син [PERSON] , який за вказаною адресою не проживає більш як 12 років. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає в ній на час розгляду справи понад 12 років, не проводить оплату житлово-комунальних послуг, участі в утриманні квартири не бере, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення йому перешкод у користуванні таким, суду не надано, а тому позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved