Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк) та відповідачем [PERSON] 24.04.2007 року було укладено кредитний договір № 643/184-К184, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 42700 доларів США. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 15363,03 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 12368,43 доларів США, заборгованість по сплаті процентів 2994,60 доларів. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору кредиту № 643/184-К184 від 24.04.2007 року; копію додаткової угоди №1 від 23.10.2008 року; копію додаткової угоди №2 від 25.06.2009 року; копію детального розпису сукупної вартості кредиту; копію договору про внесення змін №4 від 28.08.2015 року; копію заяви на видачу готівки № 1 від 24.04.2007 року; копію вимоги від 11.09.2017 року про погашення заборгованості; копію списку згрупованих поштових відправлень від 12.09.2017 року; копію реєстру відправлень від 12.09.2017 року; розрахунок заборгованості станом на 07.06.2017 року; довідку про оплати позичальника за договором; відомості про офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 24.10.2017 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (який в подальшому змінив назву на Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 643/184-К184, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 42700 доларів США з умовою сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % на рік, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 23.04.2017 року. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Заборгованість відповідача згідно з розрахунками позивача становить 15363,03 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 12368,43 доларів США, заборгованість по сплаті процентів 2994,60 доларів. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За такого, за загальним правилом суми заборгованості в іноземній валюті мають стягуватись судом в гривнях за офіційним курсом на день стягнення. Виключенням з даного правила є умови, визначені в правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові №6-1680цс15 від 10.02.2016 року, згідно з якою якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. П. 1.1.1. та 1.1.2 кредитного договору передбачено обовязок позичальника здійснювати щомісячні платежі в доларах США. За такого є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в доларах США, а саме в розмірі 15363,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.10.2017 року еквівалентно 408299,47 грн. (за курсом 100 доларів США = 2657,6754 грн.). Оскільки відповідач є стороною, котра при виконанні зобовязань діяла недобросовісно, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність, ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved