Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить зняти арешт зі всього майна, що належить [PERSON], накладеного Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від №46/8 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АМ №636356 від 21.12.2007 року в межах виконавчого провадження 51908371. Скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна напис про обтяження: 6320085; Зареєстровано 26.12.2007 14:56:09 за №6320085 реєстратором: Пятою запорізькою державною нотаріальною конторою, 69071, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 5; Підстава обтяження Постанова №46/8 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АМ №636356, 21.12.2007, Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ, знято з оригіналу: серія АА №086272; Обєкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник [PERSON], дата народження: 07.11.1971, Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Харчова, 72/99. За змістом позовної заяви позивач [PERSON], під час оформлення спадкового майна після смерті батька [PERSON], дізналася про те, що на квартиру, яка належить батьку накладений арешт. Так, 17.02.2018 року батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №411041, виданий Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19.02.2018 року, актовий запис №1197. Після смерті її батька відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У строк встановлений законом для прийняття спадщини, 20.06.2018 року позивач звернулась до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про видачу Свідоцтва про прийняття спадщини за законом на 7/25 часток вказаної квартири після смерті батька. Державним нотаріусом заведено спадкову справу №240 за 2018 рік. Згідно спадкової справи інших спадкоємців, які прийняли спадщину за законом не має, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. У звязку з тим, що на все майно, яке належить померлому батьку був накладений арешт Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (на підставі Постанови №46/8 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АМ №636356 від 21.12.2007 (серії АА №086272), нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. 04.12.2018 року позивач звернулась з заявою до Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про зняття арешту з майна боржника. Однак, питання на теперішній час не вирішено, у звязку із чим видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття зазначеного арешту. Згідно реєстру виконавчих проваджень №АСВП: 51908371 стан виконавчого провадження значиться як «завершено». У разі смерті боржника, виконавче провадження підлягає закінченню, відповідно до п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження». Одним з наслідків закінчення виконавчого провадження є зняття арешту з майна боржника. Так, зокрема ч.ч.1,2 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. За таких обставин, позивач вважає, що порушені її права на отримання правовстановлюючого документу на спадкове майно після померлого батька. З вказаних підстав позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Відповідач та третя особа конверт з копією позовної заяви з додатками та копією ухвали суду від 14.01.2019 року отримали 29.01.2019 року, що підтверджується поштовими повідомленням про вручення листа. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходило. Згідно з ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON], під час оформлення спадкового майна після смерті батька - [PERSON], дізналася про те, що на квартиру, яка належить батьку накладений арешт. 17.02.2018 року батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №411041, виданий Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19.02.2018 року, актовий запис №1197. Факт родинних відносин з батьком підтверджується свідоцтвом про народження серії V-ЖС №349268, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського райвиконкому м.Запоріжжя 17.01.1992 року, актовий запис №96 та свідоцтвом про одруження серії І-ЖС №128233, видане 18.10.2013 року, актовий запис №419, відповідно до якого позивачка змінила прізвище з «Суміної» на «Касінову». Після смерті її батька відкрилась спадщина на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У строк встановлений законом для прийняття спадщини, 20.06.2018 року позивач звернулась до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про видачу Свідоцтва про прийняття спадщини за законом на 7/25 часток вказаної квартири після смерті батька. Державним нотаріусом заведено спадкову справу №240 за 2018 рік. Згідно спадкової справи інших спадкоємців, які прийняли спадщину за законом не має, заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. У звязку з тим, що на все майно, яке належить померлому батьку був накладений арешт Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (на підставі Постанови №46/8 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АМ №636356 від 21.12.2007 (серії АА №086272), нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. 04.12.2018 року позивач звернулась з заявою до Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про зняття арешту з майна боржника. Однак, питання на теперішній час не вирішено, у звязку із чим видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття зазначеного арешту. Згідно реєстру виконавчих проваджень №АСВП: 51908371 стан виконавчого провадження значиться як «завершено». Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що права та обов'язки, що складають спадщину переходять до спадкоємців з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 та 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Системний аналіз наведених норм права, а також та обставина, що позивач у передбачені законом строки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, дають підстави для висновку про наявність у позивача як спадкоємця за законом права на звернення до суду із позовом про скасування арешту, оскільки таке право перейшло до позивача як спадкоємця з моменту відкриття спадщини, і не може бути підставою для відмови від права на звернення до суду за захистом. Крім того, як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як було встановлено, позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який помер 17.02.2018 року, а тому позивач, як майбутня власниця спадкового майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить. Судом також встановлено, що на все майно, яке належить померлому батьку був накладений арешт Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (на підставі Постанови №46/8 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АМ №636356 від 21.12.2007 (серії АА №086272), нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. 04.12.2018 року позивач звернулась з заявою до Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про зняття арешту з майна боржника. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії про відмову від 06.11.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Харчова, 72/99, що належала померлому [PERSON], у зв'язку з накладенням арешту на спадкове майно. Частинами 1 та 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Судом встановлено, що на даний час, виконавче провадження та будь-які дії відносно спадкового майна не провадяться. За викладених обставин, арешт, який був накладений державним виконавцем на все майно спадкодавця порушує право власності позивача, яка є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] Виходячи з того, що наявність арешту (обтяження), накладеного на зазначене у позові майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого обмежує її права, як спадкоємця після смерті спадкодавця [PERSON], та є перешкодою для оформлення спадкових прав. Підстав для продовження обтяження нерухомого майна судом не встановлено. Тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом скасування арешту майна, яке належало померлому [PERSON], який було накладено на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (на підставі Постанови №46/8 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АМ №636356 від 21.12.2007 (серії АА №086272). За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України на користь держави, із відповідача слід стягнути судовий збір, у сумі 768,40 гривень, від якого була звільнена позивачка відповідно до ухвали суду від 14.01.2019 року.

Outcome: approved