Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, просить постановити рішення, яким визнати за ним 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за №80 по вул. Січових Стрільців в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, що належала його бабі [PERSON], померлій 06.04.2017 року. Судові витрати покласти на нього. В обгрунтування позову покликається на те, що 06.04.2017 року померла його баба [PERSON], яка за життя 09.08.2012 року склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось. До спадкового майна входить 1/2 будинковолодіння № 80 по вул. Січових Стрільців в с. Старий Мізунь Долинського району. Іншу 1/2 частину вказаного будинковолодіння його дід [PERSON] згідно договру дарування за №2 від 02.01.1978 року подарував [PERSON]. Звернувшись до приватного нотаріуса у встановлені законом строки з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, отримав відмову з підстав відсутності у спаадкодавця правовстановлюючих документів на вказане майно. Нотаріус роз"яснила, що для визнання права власності на спадкове майно їй необхідно звернутись до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні\~ позивач та його представник підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Представник Старомізунської сільської ради Долинського району в судове засіднання не з"явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заперечень щодо задоволення позову не має. Заслухавши пояснення \~ позивача, ознайомтвшись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.1 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. З даних копії свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 248670, виданого 07.04.2017 року виконкомом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №18 встановлено, що 06.04.2017 року померла [PERSON] (а.с.4). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 09.08.2012 року секретарем Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за №17, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все, що буде належати їй за законом заповіла [PERSON]. На зворотньому аркуші міститься відмітка від 02.08.2017 року про те, що заповіт не змінювався, не скасовувався новий не посвідчувався (а.с.5). Суд встановив, що позивач являється онуком спадкодаця, що підтверджується копіями свідоцтва про його народження, свідоцтва про народження та одруження матері [PERSON] (а.с.6,10,11). Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні, немає. Відповідно до довідки №525 від 20.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, згідно запису в погосподарській книзі за № 5 за 2016-2023 роки номер обєкта по господарського обліку 02-0401-1, на день смерті за [PERSON], [INFO], яка померла 06.04.2017 року, значиться 1/2 домоволодіння в с. Старий Мізунь по вул. Січових Стрільців, 80 Долинського району Івано-Франківської області. На день її смерті у вказаному будинку проживала одна (а.с. 12). Згідно довідки №532 від 21.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, вбачається, що відповідно до записів в погосподарській книзі №5, особистий рахунок 378 за 1977-1979 роки [PERSON], [INFO] помер 17.04.1979 року, разом з ним на житловій площі за вказаною вище адресою проживала дружина [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Зі змісту довідки №676 від 13.04.2018 року, виданої виконавчим комітетом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області вбачається, що 1/2 частина будинковолодіння в с. Старий Мізунь по вул. Січових Стрільців, 80 Долинського району належить [PERSON] згідно договору дарування №2 від 02.01.1978 року (а.с. 14). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні та матеріалами справи встановлено, що позивач являється єдиним спадкоємцем на 1/2 частку за заповітом після смерті [PERSON], який звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття стадщини, однак у видачі свідоцтва на право власності на вказане вище будиноволодіння після смерті спадкодавця нотаріус відмовила, оскільки не надано документів, які підтверджують право власності останнього на вказане майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 18). Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може \~пред'явити \~позов \~про \~визнання \~його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, \~а також у разі втрати ним документа, \~який засвідчує його право власності. Відповідно до світлокопії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловай будинок, виготовленоий 07.11.2017 року на замовлення [PERSON], будинковолодіння № 80 по вул. Січових Стрільців с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку (літера А); стайні (літера Б); стодоли (літера В), сараю (літера Г), погреба (літера Д), вбиральні (літера Е), криниці №1, воріт №2, огорожі №3, огорожі №4 (а.с.15-17). Копія довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 386 від 07.11.2017 року підтверджує, що реєстрація права власності на вищевказане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась (а.с. 9). З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, однак оформити право власності не має змоги через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на спадкове майно, є достатні підстави, щоб визнати за позивачем право власності на 1/2 домоволодіння по вул. Січових Стрільців, 80 в с. Старий Мізунь Долинського району. На пiдставi викладеного та\~ ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392,1216-1218, 1223, 1233, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved