Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що 02 червня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди землі, за яким він, як орендодавець, передав у строкове платне користування відповідачу належну йому земельну ділянку, згідно державного актоа на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-КР № 029220, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану на території Богданівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, загальною площею 6,24 га, строком дії на 10 років, що був зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 30 липня 2010 року за № 041038200015. Згідно умов договору, відповідач зобов`язаний протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідачем більше двох років поспіль не сплачувалась на його користь орендна плата за використання належної позивачу земельної ділянки, а тому позивач просить суд розірвати вищевказаний договір оренди землі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, своєю заявою просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ІІІ-КР № 029220, виданого «15» травня 2002 року на підставі розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації від «25» квітня 2002 року, за № 199-р, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,24 га, кадастровий номер 3524980800:02:000:0269, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Богданівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області (а.с.6). Вищевказану земельну ділянку позивач, згідно договору оренди землі укладеного 02 червня 2009 року та зареєстрованого за № 041038200015 від 30 липня 2010 року Петрівським відділом Кіровоградської регіональної філієї ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» (надалі договір оренди землі), передав в оренду строком на десять років відповідачу - ПСП "Богнер" (а.с.7-9). Відповідно до п. 9 та 11 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3 % від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 31 грудня кожного року. З уточненого розрахунку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2016 року, вбачається, що її вартість становить 169 412 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста дванадцять) гривень (а.с.12). З листа Держгеокадастру № 6-28-0.22-38/2-20 від 03.01.2020 року вбачається, що значення коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки сільськогосподарських угідь за 2019 рік становить 1,0. Крім цього, з вказаного листа вбачається, що коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки сільськогосподарських угідь за 2016 - 2019 роки, також становив 1,0., а отже нормативно грошова оцінка за вказані роки також становила 169 412 (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста дванадцять) гривень, оскільки за вказаний період не індексувалась (а.с.14). Таким чином, враховуючи розмір сплати орендної плати та нормативну грошову оцінку, заборгованість за договором оренди за 2017 - 2019 роки, згідно розрахунку, становить 12 273 (дванадцять тисяч двісті сімдесят три) гривні 90 копійок (а.с.4). Однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою за 2017-2019 роки році та відповідно порушуючи термін зазначений в п. 11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Факт несплати орендної плати підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 20.08.2019 року з якого вбачається, що за період з 01.01.2017 по 31.03.2019 року відповідач не здійснював відрахування (а.с.13). Станом на 10 березня 2020 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування за 2017-2019 роки належною позивачу земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за вказані роки позивач від відповідача також не отримував. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно п. д ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачем орендна плата за договором оренди з 2017 по 2019 рік позивачу не сплачувалась, що підтверджується матеріалами справи, на підставі чого суд приходить до висновку, що орендар ПСП «Богнер» систематично, протягом 2017-2019 років неналежно виконував зобов`язання щодо виплати орендної плати за визначеними договором оренди умовами. Крім того відповідачем не надано належних та допустимих доказів як про сплату орендної плати за користування спірною земельною ділянкою у 2017 -2019 роках так і про те, що позивач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату за 2017 - 2019 роки у строки та на умовах, що встановлені договором оренди. Систематична (протягом двох і більше років) несплата орендарем за договором оренди землі орендної плати на користь орендодавця слугує безумовною підставою для розірвання цього договору судом, що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою зокрема в постанові від 14 листопада 2018 року по справі № 484/301/18. Крім того, в цій же постанові Верховним Судом окремо наголошено на тому, що підставою для розірвання договору є саме факт систематичного неналежного виконання орендарем своїх договірних зобов`язань, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість по орендній платі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належною йому земельною ділянкою впродовж 2017-2019 років, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які підтверджені належними доказами, а саме, судовий збір в розмірі 840 гривень 40 копійок.

Outcome: approved