Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Миколаївської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок, а саме просить суд визнати [PERSON] такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок. Позивач у судове засідання надала письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача, Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, заперечень проти позовних вимог немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №01. За життя [PERSON] склала заповіт від 30.08.2007 року відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла належний їй житловий будинок за адресою: [ADDRESS] своїй онуці [PERSON]. Вказаний будинок належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.1992 року, що підтверджується довідкою КП "Білгород-Дністровське БТІ" від 16.11.2015 року №1515. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої. Інших спадкоємців померлої [PERSON], які б претендували на спадщину немає, що підтверджується відповідним листом, наданим Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавицею, та була зареєстрована за адресою місця проживання бабусі, що підтверджується штампом у її паспорті. На теперішній час позивач позбавлена можливості у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі та має право на отримання спадщини у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved