Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №18 по проспекту Героїв Дніпра, 62, у м.Горішні Плавні та стягнути з останнього на її користь понесені по справі судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2017 року придбала у [PERSON] зазначене вище жиле приміщення, проте у придбаній квартирі залишається по теперішній час зареєстрований член сімї колишнього власника квартири [PERSON] На її прохання знятись з реєстрації в даній квартирі в добровільному порядку відповідач відмовляється, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не зявились, звернувшись із відповідними клопотаннями про проведення заочного розгляду справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в газеті "Зоря Полтавщини" від 10.11.2017 № 163-164 (23095-23096), відповідач [PERSON] правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2017 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5-6). Право власності [PERSON] щодо вказаної нерухомості 01.08.2017 року було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується копією відповідного витягу з Державного реєстру (а.с.7). Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За повідомленням Сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області № 20-21/2840 від 15.08.2017 року, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с.16). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Суд зазначає, що така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 у справі №6-158цс14. Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Розподіл судових витрат між сторонами вирішено у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved