Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Ленінського РВ у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області, третя особа: [PERSON], в якій вказує, що 14.02.2014 р. ним було придбано квартиру [ADDRESS] та зареєстровано право власності на неї. Відповідно до п. 8 договору квартира, що передається повинна бути звільнена від речей належних продавцю чи будь-яким третім особам, повинні бути зняті з реєстрації місця проживання усі зареєстровані особи не пізніше 20.02.2014 р. На сьогоднішній день в зазначеній квартирі зареєстровані та мешкають родичі колишнього власника квартири - [PERSON] та [PERSON] В умовах договору право на збереження реєстрації та проживання в кв. 101 відповідачів не передбачено. Добровільно звільнити приміщення та знятися з реєстрації в кв. 101 відповідачі відмовляються. В зв'язку з цим позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], та підлягають зняттю з реєстрації, виселити їх з вказаного приміщення без надання іншого житлового приміщення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на подані докази. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи (а.с. 19), причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи - Ленінського районного відділу у м. Харкові Державної міграційної служби Харківської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] та його представник в судове засідання з'явилися, проти задоволення позову не заперечували. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представника позивача, третьої особи [PERSON] та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до технічного паспорта №56215 від 24.12.1998 року, власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] 14.02.2014 р. [PERSON] продав належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано право власності на неї. Як чітко зазначено у п. 8 вказаного договору, квартира, що передається, повинна бути звільнена від речей належних продавцю чи будь-яким третім особам, повинні бути зняті з реєстрації місця проживання усі зареєстровані особи не пізніше 20.02.2014 р. Однак, як вбачається з довідки ЖК «Холодногріський-3» від 26.02.2014 року №16, в кв. [ADDRESS] зареєстровані та мешкають [PERSON] та [PERSON] (син колишнього власника [PERSON]). На даний час, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2014 року власником трикімнатної квартири [ADDRESS] є [PERSON] На підставі ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Крім того, на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи,остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зняття з реєстраційного обліку є способом захисту права власника. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачі як особи, що не є членами сім'ї власника спірної квартири, без законних підстав проживають в ній на даний час , в добровільному порядку звільнити квартиру відмовляються, а тому підлягають виселенню в судовому порядку. Крім того, як звернено увагу у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України, тому з урахуванням встановлених обставин справи та приведених норм закону, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову [PERSON], оскільки вони цілком знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved