Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки, обґрунтував позовні вимоги тим, що з 01.03.2013 року на підставі наказу за № 21-к він працював охоронником відділу охорони в ТОВ «АГЕНЦІЯ БОЗ». Наказом N 13-к від 15.06.2015 року, був звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні йому не було виплачено компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2013-2015 роки у сумі 2 628, 18 грн. У зв'язку із специфікою роботи та структурою підприємства відповідача, за весь час роботи йому жодного разу не було надано щорічну відпустку. Крім того, відповідач до теперішнього часу не виплатив позивачу компенсацію за невикористані щорічні відпустки, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 4 300, 71 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2013 р., 2014 р., 2015 р., в сумі 2 628, 18 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4300, 71 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судові засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надавав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Вимога позивача щодо стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільненні належну їй до виплати відповідає нормам діючого законодавства, а саме положенню ст. 24 Закону України «Про відпустки», згідно з положеннями якої, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Тобто, відповідач не провів кінцевий розрахунок та не виплатив належну позивачу компенсацію за невикористану щорічну відпустку в день звільнення. Судом встановлено, що з 01.03.2013 року по 19.06.2015 року [PERSON] працював охоронником відділу охорони в ТОВ «Агенція Боз» відповідно до наказу за № 21-к від 01.03.2013 року, що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] (а.с.6-8). Відповідно до таблиці № 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам» наданою Державною фіскальною службою Головного управління ДФС у м. Києві державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.01.2016 року, станом на 31.10.2015 року, згідно електронної бази АІС «Податковий блок», заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ТОВ «Агенція Боз» складає 177126,85 грн. Крім того, з наданої інформації вбачається, що позивач за період з 2013-2015 роки не перебував у щорічних відпустках (а.с. 59-80). П. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. З п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 вбачається, що розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 83 Кодексу законів про працю України, вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст.182-1 Кодексу законів про працю України), тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 Кодексу законів про працю України, має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 1 січня 1997 року). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню щодо стягнення з відповідача компенсації за невикористані щорічні відпустки за період роботи за 2013-2015 роки в сумі 2628, 18 грн., а також, середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 4300, 71 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як видно, позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позову матеріального характеру у розмірі 487, 20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved