Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, який було уточнено в процесі розгляду справи. В позові зазначили, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 1580, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської Ради 14.04.2004 р., належить квартира [ADDRESS]. 24.12.2004 р. від їх імені був оформлений договір дарування квартири на ім»я [PERSON], а [PERSON] 15.12.2005 р. уклав договір купівлі-продажу з [PERSON], та в цей же день укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] було передано вказане нерухоме майно та застосовано такий вид обтяження, як заборона на відчудження нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. 16.06.2009 р. рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя вказані договори визнані недійсними та за ними визнано право власності на вказану квартиру в рівних частках по ? за кожною. Обтяження за договором іпотеки скасовано. На цей час у [PERSON] виникла необхідність у оформленні договору дарування частини вказаної квартири на ім»я онука - [PERSON], у зв»язку з чим вони звернулись до приватного нотаріуса з метою укладання правочину, де їм стало відомо, що мається інше обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2014 р. на підставі постанови серії АА № 423262, виданої 06.12.2004 р. відділом державної виконавчої служби на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Підстави виникнення вказаної заборони їм не відомі, у зв»язку з чим вони звернулись до Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ за відповідними роз»ясненнями, де їм було повідомлено, що надати інформацію за минулі роки не вбачається можливим у зв»язку із знищенням архіву виконавчих проваджень та номенклатури справ по 2009 р. включно, згідно акту знищення № 2 від 18.01.2013 р. та запропоновано звернутись до суду. За позовом [PERSON] та [PERSON], посилаючись на ст.ст.317, 319 ЦК України, просять зняти обтяження - арешт з нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 3054264, відомості про суб»єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються (власник): [PERSON]), шляхом вилучення запису про обтяження реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Представники третіх осіб - Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції та П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори подали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивачів та представника Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло № 15804, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської Ради 06.04.2004 р., зареєстрованого ОП ЗМБТІ 14.04.2004 р. в книзі за № 254, номер запису 37174, позивачам на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. 24.12.2004 р. позивачами вказана квартира була подарована [PERSON], згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу. 15.12.2005 р. [PERSON] продав зазначену квартиру [PERSON], який в свою чергу 15.12.2005 р. уклав з Запорізьким управлінням Дніпропетровського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» договір іпотеки № 90-82-К/Р/З, та передав квартиру в заставу банку. Вказані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.06.2009 р. (а.с.10-12), яким, крім іншого, визнано недійсним договір дарування квартири від 24.12.2004 р., визнано недійсним договір іпотеки від 15.12.2005 р. та договір купівлі-продажу від 15.12.2005 р., визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за кожною. Право власності позивачів на підставі вказаного рішення зареєстровано в ОП ЗМБТІ, про що надано копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району № 371р від 20.06.2014 р. (а.с.14), позивачам надано право на дарування їх часток квартири [PERSON] При вирішенні питання про укладення даного правочину було встановлено, що на нерухоме майно постановою серії та номер АА 423262, виданою 06.12.2004 р. відділом державної виконавчої служби Шевченківського району м.Запоріжжя, було накладено арешт (а.с.21). З відповіді Шевченківського відділу ДВС Запорізького МУЮ (а.с.19) встановлено, що згідно електронної бази ЄДРВП, інформація щодо виконання постанови АА 423262, відсутня. Згідно журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчих проваджень з 2010 р. по теперішній час, за останні три роки, зазначений виконавчий документ до відділу на примусове виконання повторно не надходив. Надати інформацію за минулі роки не вбачається можливим у зв»язку зі знищенням архіву виконавчих проваджень та номенклатурних справ по 2009 рік включно, згідно акту знищення № 2 від 18.01.2013 р. В силу ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1. ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст. 319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Враховуючи, що на теперішній час у Шевченківському відділі ДВС Запорізького міського управління юстиції відкритих виконавчих проваджень стосовно власників квартири на виконанні не перебуває, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved