Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи, що співвласниками домоволодіння, що знаходиться у м.Херсоні по вул.Миколи Садовського (Сако і Ванцетті), 6, є наступні особи: 28/100 частин - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (померла 23.02.1975 року), [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.1964 року старшим нотаріусом Херсонської державної нотаріальної контори за № 2-10165; 28/100 частин - [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 28.06.1972 року Першою Херсонської державною нотаріальною конторою за № 3-1569; 44/100 частин - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.12.1975 року Першою Херсонської державною нотаріальною конторою № 3-2936, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.12.1975 року Першою Херсонської державною нотаріальною конторою за № 3-2934. Згадані обставини додатково підтверджуються відповіддю КП «ХБТІ» № 2305 від 17.06.2016 року. Згадані вище особи є родичами між собою, а саме: [PERSON] - мати, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 13.06.1981 року померла [PERSON], після чого відкрилася спадщина у вигляді 28/500 частин домоволодіння у м. Херсоні по вул. Миколи Садовського (Сако і Ванцетті), 6, яку прийняв її син [PERSON], оскільки саме він був зареєстрований та проживав із матір'ю (спадкодавцем) за однією адресою на день її смерті, про що свідчать відомості будинкової книги та довідка № 280/1, видана 07.07.2016 року головою квартального комітету № 1. 12.05.1993 року помер [PERSON], після чого відкрилася спадщина у вигляді 196/500 (28/500+28/100+28/500) частин домоволодіння у м. Херсоні по вул. Миколи Садовського (Сако і Ванцетті), 6, яку прийняла його дружина [PERSON], оскільки саме вона була зареєстрована та проживала із чоловіком (спадкодавцем) за однією адресою на день його смерті, про що свідчить довідка № 232/1, видана 15.06.2016 року головою квартального комітету № 1. У зв'язку із вищенаведеним, 02.08.2016 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], посвідчене приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за № 1148. Натомість, відповідачі у справі, що є співвласниками спірного домоволодіння, не приїжджають, будинком не цікавляться, на його утримання грошових коштів або матеріалів не надають, зв'язок із ними втрачений. Весь цей час будинком володіє та користується [PERSON], оскільки вона проживає у спірному будинку із 1953 року та зареєстрована - із 1974 року, про що свідчать відомості будинкової книги та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, із якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 23.07.1953 року. Позивач здійснює за власний кошт облаштування та ремонт будинку, яким багато років володіє та користується, обробляє земельну ділянку, на якій він стоїть. У звязку з наведеним просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 304/500 частин домоволодіння №6 що знаходиться за адресою м.Херсон, вул.Миколи Садовського (Сако і Ванцетті). Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.1964р., нотаріусом Херсонської державною нотаріальною конторою [PERSON], спадкоємцями після померлого [PERSON], 15.12.1933рокув рівних частинах є його дружина [PERSON], доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON], та син [PERSON]. До складу спадщини входить 28/100 частин з двох житлових будинків з сараєм, розташованих в м.Херсоні по вул.Сако і Ванцетті №6. Відповідно до договору від 28.06.1972р. посвідченого нотаріусом Першої херсонською державною нотаріальною конторою [PERSON], відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] 28/100 частин з двох житлових будинків з сараєм, розташованих в м.Херсоні по вул.Сако і Ванцетті №6. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 12.12.1975р. посвідченого державним Першої херсонською державною нотаріальною конторою спадкоємцями майна [PERSON], яка померла 23.02.1975р. є її чоловік [PERSON], мешкаючий в м.Херосні, по вул.Сакко і Ванцетті №6. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 12.12.1975р. посвідченого державним Першої Херсонською державною нотаріальною конторою [PERSON], мешкаючий в м.Херосні, по вул.Сакко і Ванцетті №6, має право власності на 1/2 частину в загальному спільному майні, зареєстрованого в реєстрі за №3-2936. Відповідно до листа КП ХБТІ Херсонської області № 23056 від 17.06.2016р. повідомлено ПП Херсонського міського округу [PERSON] повідомлено що станом на 31.12.12р. та згідно матеріалів інвентарної справи власниками домобудівні, розташованої за адресою м.Херосн, вул..Сакко і Ванцетті,6 належить 22/100ч, 22/100ч. [PERSON]; 28/100ч. [PERSON]; 28/100ч. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно записи акта смерті №1045 від 05.05.1981р. [PERSON] померла 04.05.19814р. Відповідно до довідки №280/1 від 07.07.2016р. на день смерті [PERSON], яка померла в 1981році, яка проживала за адресою [INFO] і Ванцетті,6, у тому що на день смерті з нею були зареєстровані [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КГ №219449 виданого 14.06.2016р. Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер 12.05.1993року, про що зроблений актовий запис №1664. Відповідно до довідки №2320/1 від 15.06.2016р. на день смерті [PERSON], яка проживала за адресою [INFO] і Ванцетті,6, у тому, що [PERSON], 29.08.1929р.н. на день смерті 12.05.1993р. був зареєстрований адресою м.Херсон,вул.Сакко і Ванцетті,6. разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON]. Відповідно до повного витягу з ДРАЦС громадян щодо актового запису про шлюб №00016776863 від 16.06.2016р., 23.07.1953р. Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після шлюбу змінено прізвище на [PERSON], про що зроблений актовий запис1037. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON], 1929р.н., який помер 12.05.1993року є його дружина [PERSON], 14.04.1927р.н. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається із 196/500 частин домоволодіння №6,яке розташовано за адресою м.Херсон,вул. Сакко і Ванцетті, яке складається з: літ.А - житлового будинку, загальною площею 63,6кв.м., житловою -34,4кв.м., літ.Б - житловий будинок, загальною площею 20,8кв.м., літ. В,Г,Д сарай, та яке зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухому майно №15793697від 02.08.2016р. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Аналізуючи вказані норми, судом встановлено, що задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, те, що позивач дійсно відкрито, безперервно, добросовісно більше 10 років володіє вказаним майном, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимим доказами, суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved