Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . 26.10.2016 року [PERSON] залишив заповіт за №112 на ім`я позивача, в якому заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,30 га за кадастровим № [NUMBER] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, однак вона не звернулася в шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, будучи впевненою, що наявність заповіту від батька надає їй право прийняти спадщину в будь-який час. Звернувшись в лютому 2019 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, мені було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим що, що вона пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини, тому це питання мені необхідно вирішувати в судовому порядку. На сьогоднішній день, позивач є єдиним спадкоємцем майна свого батька - [PERSON] . Інших спадкоємців - немає. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову. Представник відповідача до суду не з`явився, надавши заяву про визнання позову та слухання справи у відсутність представника. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження [PERSON] , копію заповіту від 06.10.2016р., копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , копію державного акту на землю серії [NUMBER] , копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , довідку сільської ради від 11.10.2018р., постанову нотаріуса від 09.02.2019р.), суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. За змістом норм статей 1268- 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, тому, враховуючи те, що позивач вважала наявність заповіту достатнім для прийняття спадщини, не була юридично обізнаною, на підставі представлених доказів, суд відносить до поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийнявспадщину.

Outcome: approved