Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], мотивуючи тим, що їй належить спірне житлове приміщення, в якому зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком та з 2016 року у ньому не проживає. Позивач та її представник в судовому засіданні, яке відбулось 30 жовтня 2017 року позов підтримали, просили його задовольнити. В останнє судове засідання неадали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судовому засіданні, яке відбулось 30 жовтня 2017 року, проти задоволення позову заперечував, в останнє судове засідання не з'явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті Наддніпрянська Правда №1 від 05 січня 2018 року, причини не явки суду не відомі. Допитана в судовому засіданні 30 жовтня 2017 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає з жовтня 2016 року. Ухвалою суду від 16 січня 2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 1/2 частина будинку [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 23.10.2008 року, витягом з Державного реєстру правочинів №6673064 від 23.10.2008 р.. За відомостями домової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному житловому будинку з 13.01.2009 р. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 07.06.2017 року. Непроживання відповідача [PERSON] підтверджено актом №270/01-08 від 04.12.2017 року, складеного депутатом Зеленівської селищної ради від виборчого округу №21 [PERSON], яка підтвердила факт того, що [PERSON] не проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У будинку за вказаною адресою немає в наявності особистих речей [PERSON] Згідно довідки №1479 від 04.12.2017 року виданої Зеленівською селищною радою, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2016 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved