Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставу своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка проживала до 02.04.1997 в с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області. Так як перед смертю мати проживала разом з позивачкою в м. Сімферополь, то позивач вважалась особою, що фактично прийняла спадщину, так як у передбачений чинним законодавством термін не звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини. До складу спадкового майна входить земельна частка( пай) площею 4,28 га, яка знаходиться в адмінмежах Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Позивачці не було відомо, що у власності її матері є земельна частка (пай), так як за життя вона не виготовила Державний акт про право власності на земельну частку (пай). В зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. В попередньому судовому засіданні представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом право на земельну частку (пай), площею 4,28 га, яка знаходиться в адмінмежах Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області і яка належить покійній матері позивачки [PERSON], що померла [INFO] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], виданого на підставі рішення Тальнівської райдержадміністрації від 19.08.1996 №273. До початку попереднього судового засідання представник відповідача Корсунської сільської ради подав заяву, в якій не заперечив про ти задоволення позовних вимог та просив дану справу розглядати без участі представника сільської ради. Суд заслухавши уточнення та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Згідно довідки №278 від 06.09.2012 виданої виконкомом Корсунської сільської ради, [PERSON] була зареєстрована і проживала [ADDRESS] до 02.04.1997 як член КСГП ім. Петровського с. Корсунки Тальнівського району Черкаської області отримала сертифікат на земельну частку (пай) розміром - 4,28 га., виданого 09.10.1996 який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] на підставі рішення Тальнівської райдержадміністрації від 19.08.1996 №273. Згідно довідки №279 від 06.09.2012 виданої виконкомом Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про те, що [PERSON] 17.05.1913 народження дійсно проживала до 02.04.1997 по [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] м. Сімферополь Автономна Республіка Крим. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування». При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку(пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12 ), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їх належну правову оцінку, а також враховуючи той факт ,що позивач є власником земельної частки (пай), визнання за ним права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved