Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його права користування житловим приміщенням. Свій позов мотивувала тим, що в даному житловому будинку за [ADDRESS], окрім неї зареєстровані, як наймачі житлового будинку: - чоловік [PERSON] та онук [PERSON], що підтверджується домовою книгою для реєстації громадян, які проживають у даному будинку. На протязі тривалого часу, понад один рік, [PERSON] забрав свої особисті речі і в даному житловому будинку не проживає та до неї не навідувався, так як переїхав на інше невідоме для неї місце проживання. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем [PERSON] житлової площі за період його не проживання не існує. Реєстрація відповідача у справі [PERSON] в житловому будинку за [ADDRESS] перешкоджає позивачці (власнику будинку) у здійсненні права користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить позивачці на праві приватної власності, а в добровільному порядку знятися з реєстрації [PERSON] не бажає. Місце перебування і проживання [PERSON] позивачці на даний час невідоме, а останнім відомим місце перебування, проживання та знаходження майна [PERSON] є - м. Хмільник, Вінницької області, за місцем його реєстрації. Відтак реєстрація відповідача перешкоджає позивачці у здійсненні права користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить їй на праві приватної власності, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.12.1979 року, посвідченого державним нотаріусом Хмільницької міської нотаріальної контори, зареєстрованого за реєстром № 1809, також зареєстрованого 11.01.1980 року за реєстраційним номером 1040 в КП "ВООБТІ", житловий будинок з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться за [ADDRESS] Вінницької області належить на праві власності [PERSON]. В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивачка [PERSON], чоловік [PERSON], а також онук [PERSON], що підтверджується витягом з будинкової книги. Відповідно до довідки № 07-21/1624 від 22.12.2017 року виданою головою вуличного Комітету, [PERSON] тривалий час не проживає по [ADDRESS] Оцінюючи в сукупності встановлені судом докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач більше року не проживає в належному на праві власності позивачці жилому будинку по [ADDRESS]. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] в якому проживав відповідач і в якому [PERSON] час розгляду справи зареєстрована, має правовий статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями в якому регулюється главою 6 ЖК Української РСР та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 156 ЖК Української РСР також визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України , ч. 4 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України єдиною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є її не проживання в даному житлі понад рік без поважних причин. Так як судом встановлено, що на час подання позову та на час ухвалення судового рішення у справі сплинув річний термін визначений ст. 405 ЦК України, протягом якого за відповідачем зберігалося право користування жилим приміщенням, а нею не надано доказів поважності не проживання в даному житловому будинку протягом року та понад один рік, то є законні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved