overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач вимоги позову визнав, просив про розгляд справи у його відсутності. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 29.08.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 263, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу, та не знайшов підстав для надання строку для примирення. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач вимоги позову визнав, просив про розгляд справи у його відсутності. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 31.03.2000 року Центральним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 68, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу, та не знайшов підстав для надання строку для примирення. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 03.06.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 413, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 03.06.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 09.07.2012 року Виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №8, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 12.07.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрального району м. Миколаєва, актовий запис №202, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 14.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1459, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач вимоги позову підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 26.10.2012 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 712, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сімї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін на розірвання шлюбу . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майнаподружжя", питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За пунктом 11 ч. 1 даної постанови, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, і підтримувати їх в подальшому наміру не мають, в звя*зку з чим сім*ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню, а позов- задоволенню.

Outcome: approved