Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] з [PERSON] - батьком дитини, у [ADDRESS], позбавлення батьківських прав відповідачки щодо доньки [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дитини по 50 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення донькою повноліття тобто до [INFO]. В позовній заяві позивач пояснив, що він та відповідачка є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними не був зареєстрований. Після припинення відносин з [PERSON], їх донька проживала з нею, а він сплачував аліменти за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2004 року. Однак останні шість років дитина проживає з ним. Він має власний будинок з господарсько-побутовими будівлями т присадибною ділянкою. В цьому будинку ним створено всі належні умови для виховання та навчання дитини. За весь час він особисто займався вихованням доньки, її розвитком, навчанням та матеріальним забезпеченням, відповідачка участі не приймала, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Вона не має постійного заробітку, має інших малолітніх дітей, життям доньки не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, притягувалася до адміністративної відповідальності, тому він змушений звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Представник третьої особи служби у справах дітей Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не надавав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухаши думку позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2004 року та повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2015 року, встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 11,12). Відповідно до довідки виконкому Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області № 300 від 20.10.2016 року встановлено, що дитина [PERSON] на території Нечаївської сільської ради з 2011 року не проживає, а мати [PERSON] вихованням доньки не займається. (а.с. 14) З довідки № 326 від 03.10.2016 року комунального закладу «Компаніївське навчально-виховне об»єднання» Компаніївської районної ради Кіровоградської області встановлено, що питаннями виховання дитини, учениці 7 класу [PERSON] займається батько [PERSON], який на належному рівні виконує батьківські обов»язки. (а.с. 15) Як вбачається з договорів купівлі-продажу від 15.12.2015 року та домової книги [PERSON] має у власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,1474 по [ADDRESS]. (а.с. 17-22). Згідно акту обстеження умов проживання від 20.10.2016 року встановлено, що умови проживання дитини [PERSON] в сім»ї батька [PERSON] відповідають санітарним нормам проживання, створені умови для її виховання та навчання. (а.с.16). З виданої виконкомом Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області характеристики за № 244 від 15.11.2016 року встановлено, що відповідачка [PERSON] характеризується негативно, вихованням доньки [PERSON] не займається, не працює, перебуває на обліку як родина котра опинилася в складних життєвих обставинах, недбало відноситься до виконання батьківських обов»язків, має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей. (а.с.36). Згідно абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. №3: ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України підставами до позбавлення батьківських прав є: - Батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Таким чином, виходячи із вищенаведеного [PERSON] є такою, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо доньки [PERSON], [INFO], а отже в силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, має бути позбавлена батьківських прав. Згідно ст.ст. 166, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст.ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved