Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру № 3 розташовану в будинку №4 по вул. Гагаріна в с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з 1980 року фактично, але без реєстрації, проживає в трикімнатній квартирі в двохповерховому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням з 1980 року, що підтверджується актом депутата Софіївської сільської ради від 31.10.2018 року. На сьогоднішній день в неї виникла необхідність в оформленні права власності на зазначену квартиру. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутністі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Так як учасники справи в судове засідання не зявились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України\~ у\~випадку визнання\~позову відповідачем\~суд ухвалює\~рішення за\~результатами підготовчого\~провадження.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON], [INFO], з 26.02.1980 року і по теперішній час зареєстрована і проживає у трикімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 31.10.2018 року /а.с.11/. \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Софіївської сільської ради №165 від 28.09.2018 року зазначеній квартирі присвоєно адресу: [ADDRESS], вул. Гагаріна у с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області /а.с.6/ Технічний паспорт на вказану квартиру виготовлено на замовлення позивача 22.10.2018 року, яким підтверджено технічні характеристики квартири та її план /а.с.4,5/. Згідно\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивачем доведено наявність необхідних умов для визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1980 року, тобто понад 30 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою № 3 по вул. Гагаріна № 4 в с. Софіївка, Новобузького району, Миколаївської області, безперервно у ній проживає, доглядає та оплачує усі комунальні послуги. Відтак її позов суд визнає обгрунтованим, вмотивованим та таким, що підлягає до задоволення В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved