Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 19, 2005 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та зняти накладений на нього арешт. Свої вимоги обгрунтував тим, що 10 жовтня 2008 він придбав у [PERSON] автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 19, 2005 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В підтвердження чого відповідач надала розписку про отримання коштів за проданий автомобіль. Позивач отримав тимчасовий реєстраційний талон [NUMBER], кожен рік оформлює страхові поліси на придбаний автомобіль та користується ним з 2008 року. Під час розгляду справи позивачеві стало відомо, що на придбаний ним автомобіль накладено арешт Миргородською ОДПІ Полтавської області. Вважає, що арешт накладено незаконно, оскільки автомобіль ним придбано ще 10 жовтня 2008 року і він є його єдиним власником. Таким чином дії Миргородської ОДПІ Полтавської області щодо накладення арешту на його автомобіль є неправомірними. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити його вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи міститься заява, відповідно до якої [PERSON] просить розглядати справу без її участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Миргородської ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, відповідно до якої заперечив проти задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Зазначив, що ФОП [PERSON] перебуває в них на обліку як платник окремих податків з 05.07.2014. Станом на 01.11.2016 за нею обліковується податковий борг в сумі 33347,49 грн., що складається з податкоу з доходів фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 570,88 грн. (пеня - 570,88 грн.); податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 32776,61 грн. (основний платіж 1629,31 грн., штрафні санкції - 17325,12 грн., пеня - 13822,18 грн.). З метою реалізації заходів щодо погашення податкового боргу та поповнення відповідного бюджету, керуючим 27.02.2012 було сформовано податкову вимогу № 104, яка особисто вручена позивачу. Вказана вимоги до суду не оскаржувалася. З метою захисту інтересів Держави по стягненню податкового боргу Миргородською ОДПІ винесено рішення про опис майна у податкову заставу № 50 від 20.07.2012. На підставі вказаного рішення складено акт опису майна у податкову заставу № 37/50 від 16.08.2012. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. В матеріалах справи міститься заява, відповідно до якої заборгованість [PERSON] станом на 07.10.2008 за користування кредитом на придбання автомобіля марки CHEVROLET LACETTI NF 19, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] по кредитному договору № 014/10-06/15-1270 від 31.08.2005 відсутня. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 19, 2005 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 02.09.2005 на [PERSON] Згідно з розпискою датованою 10 жовтня 2008 року, [PERSON] продала автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 19, 2005 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] за 90000 гривень (а.с. 12). Позивач оформив тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль 10.10.2008 (а.с.7), строк дії якого до 07.06.2010. В подальшому, позивач користувався автомобілем, маючи технічний паспорт [NUMBER], так як оформлення тимчасового талону стало не обов'язковим за діючим на той час законодавством. Також, [PERSON] за час користування автомобілем оформлював поліси обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8,9). З довіреності від 21 травня 2010 року посвідченої приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. за реєстровим №2803, вбачається, що [PERSON] цією довіреністю уповноважила [PERSON] розпоряджатися автомобілем CHEVROLET LACETTI NF 19, 2005 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з правом зняття з обліку, продажу, продажу по частинах вказаного автомобіля, для чого поміж іншого надав право продати, представляти інтереси власника, здійснення реєстраційних змін, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом (а.с. 5). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу автомобіля, неможливість нотаріального оформлення договору купівлі продажу порушує право позивача розпоряджатися належним майном, зміст правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем [PERSON] на підставі договору не суперечить актам цивільного законодавства, договір спрямований на реальне настання правових наслідків, позивач тривалий час вільно користується спірним автомобілем з 2010 року, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ст. 88 Податкового Кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає у разі: 1. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 2. несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. 89.2. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Таким чином, право податкової застави виникло у Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області саме з часу несплати податку та отримання податкової вимоги боржником, яку вона отримала 27.02.2012, тобто після того, як автомобіль фактично вибув із власності боржника. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (постанова Пленуму Верховного Суду України у постанові "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року N 6 (в редакції від 30 червня 1978 року N 5). Оскільки позовні вимоги [PERSON], що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, як особи, що не є учасником виконавчого провадження, а відтак за приписами ст.391 ЦК України підлягають задоволенню. Мотивом прийняття вказаного рішення судом, з огляду на принцип справедливості, є єдиним можливим способом захисту та відновлення невизнаного права позивача на вказаний транспортний засіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved