Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання з ним дитини [PERSON], [INFO]. У підтвердження позовних вимог [PERSON] пояснив, що з 05 вересня 2008 року по 09 липня 2014 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від даних шлюбних відносин 24 жовтня 2008 року народився [PERSON] По 28 лютого 2014 року вони проживали однією сімєю і вели спільне господарство за адресою: м. Сватове, пров. Гончарівський,40, а потім відповідач забрала свої речі і неповнолітнього сина від першого шлюбу й переїхала за адресою: м. Сватове, вул.. Кутузова,37, залишивши меншого сина [PERSON] та його речі. Рішенням Сватівського районного суду від 09 липня 2014 року ( за позовом відповідача) визначено місце проживання [PERSON], 24.10.2008 року разом з матірю, тобто з відповідачем. Рішення суду не було виконано, оскільки [PERSON] категорично відмовився іти до матері, плакав, ховався за нього. Дитина тривалий час проживає з ним, звикла до виниклих усталених сімейних відносин, умови проживання, виховання та матеріального забезпечення кращі у нього ніж у відповідача. Відповідач, як мати не приймає участі у виховані дитини. Зміна місця проживання може негативно вплинути на дитину. Відповідач позов не визнала. Вважає, що дитину позивач та його мати налаштовують проти неї, переховують. Щодо не прийняття участі у вихованні дитини, це не відповідає дійсності. Має виконуватись рішення суду яке вже є. Представник третьої особи вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] і визначення місця проживання дитини з ним. Допитані у судовому засіданні свідки суду пояснили: [PERSON], що вихованням і утриманням [PERSON] займається позивач. Умови проживання відповідні. Зі слів позивача мати з [PERSON] не спілкується. У [PERSON] виникли неприязні відносини із старшим сином відповідача, що є причиною небажання проживати з матірю. [PERSON], що вона проводила дошкільну підготовку [PERSON]. 21 серпня 2014 року приїхав [PERSON] із бабусею, був схвильований, заїкався. Виявилось, що це результат зустрічі із матірю. Коли вони читали про маму, чи вели мову про маму, [PERSON] напружувався, починав заїкатись. Після проведених виконавчих дій [PERSON] став гірше читати, не хотів до мами, занепокоївся цим, бажав залишитися з батьком. [PERSON] був допитаний у якості свідка, підтвердив ті обставини що викладені у позові і ним у поясненнях й доповнив, що син [PERSON] бажає проживати з ним а не з відповідачем. Він займається вихованням, оздоровленням і належним забезпеченням дитини. Малолітній [PERSON], що проживає з батьком, має іграшки, ходить до школи у 1 клас, займається футболом. Уроки вивчає з бабусею. З татом йому подобається і хоче з ним проживати. Тато добріший, вони з ним працюють біля автомашини. Мами він боїться, коли її бачить починає заїкатися, не бажає, щоб мама до нього приходила. Суд, вислухавши сторони, представників позивача та третьої особи, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON], а саме визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за місцем його проживання. Так відповідно до ч..5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вказано у ч..1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачає ч. 1 та ч.2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.\~ Відповідно до акту оцінки потреб дитини та її сімї (а.с. № 20-22), [PERSON] проживає у м. Сватове, п-к. Гончарівський, 40, з батьком [PERSON], потреби дитини задоволені повністю. Хлопчик має сезонний одяг, іграшки, книги, навчальний матеріал відповідно віку дитини. Високий рівень батьківського потенціалу. Батько повністю виконує свої обовязки по вихованню дитини, забезпеченню його потреб. Родина проживає у власному будинку (а.с. №108), має соціальні звязки, родина користується ресурсами громади. Письмовими висновками служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації ( а.с. № 27, 106-107) визначено можливим та доцільним встановити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] Також, враховуючи відображення ступеня значущості батька у поясненнях допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] й щодо ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків стосовно виховання дитини, піклування про його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, привалювання його особистої прихильності до батька, більшу активність батька до реалізації мети готування дитини до самостійного життя через спільну й посильну участь в господарюванні через повагу дитини як особистості, враховуючи особисту думку малолітнього щодо його місця проживання, а саме проживання при даних умовах з батьком, суд прийшов до висновку, що проживання малолітнього [PERSON] з батьком буде відповідати його інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved