Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача 14 463, 52 гр. заборгованості за кредитним договором. Посилається в позові на те, що 02 листопада 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1700, 00 гр. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При встановленні кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, якими відповідач при його укладенні дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно п.2.2.2.5.7 договору власник карткового рахунку зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, складають Договір, що підтверджується підписом відповідача в договорі. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання. Згідно з Тарифами банку відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі, встановленому ними, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, та відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту,а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку позичальник зобов'язаний повернути кредит та оплатити винагороду банку. У разі непогашення суми простроченого кредиту та у разі виникнення прострочених зобов'язань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 цих Умов, відповідач сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг». В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 07 серпня 2017 року утворилася заборгвоаність у розмірі 14 463, 52 гр., яка складається з: - 1 617, 53 гр. - заборгованості по тілу кредиту; - 11 681, 06 гр. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 гр. грн. - штраф (фіксована частина); - 664, 93 гр. - штраф (процентна складова). Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч.1 ст.76 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.п.4,5 ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою направляється поштою рекомендованим листом за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 02 листопада 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1700, 00 гр. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При встановленні кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, якими відповідач при його укладенні дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно п.2.2.2.5.7 договору власник карткового рахунку зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, складають Договір, що підтверджується підписом відповідача в договорі. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання. Згідно з Тарифами банку відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі, встановленому ними, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, та відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту,а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку позичальник зобов'язаний повернути кредит та оплатити винагороду банку. У разі непогашення суми простроченого кредиту та у разі виникнення прострочених зобов'язань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 цих Умов, відповідач сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг». В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 07 серпня 2017 року утворилася заборгвоаність у розмірі 14 463, 52 гр., яка складається з: - 1 617, 53 гр. - заборгованості по тілу кредиту; - 11 681, 06 гр. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 гр. грн. - штраф (фіксована частина); - 664, 93 гр. - штраф (процентна складова). Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за умовами договору виконав у повному обсязі. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов»язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved