Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» «Містобудівельний загін № 12» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з квітня 2013 року по червень 2014 року з урахуванням індексу інфляції у сумі 33 578 (тридцять три тисячі п'ятсот сімдесят вісім) гривень 50 копійки, а також заборгованість за відрядження у сумі 15 920 ( п'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять) гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його прийнято згідно з Наказом № 89к від 24 березня 2006 року на роботу до підприємства-відповідача на посаду капітан у містобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд». Пропрацювавши на даному підприємстві 8 років позивач був звільнений у зв'язку із виходом на пенсію (ст.38 КЗпП України) 01 жовтня 2014 року. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата за період з квітня 2013 року по червень 2014 року у сумі 29 978 гривень 46 копійок, а також заборгованість за відрядження у сумі 15 920 гривень. Загальна сума заборгованості без урахування індексації становить 45 898 гривень 46 копійок. Звернувшись у день звільнення до відповідача з проханням виплатити заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі і відрядженням позивач отримав відмову. Відповідач обґрунтовував свою відмову тим, що у підприємства відсутні кошти у зв'язку з тим, що перед Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» виникла заборгованість. На виниклу заборгованість з заробітної плати позивачем нараховано індексацію, сума якої становить 3600,04 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Позивач до судового засідання не з`явився, надавши суду заяву, згідно з якою позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», заміненого в судовому засіданні з Мостобудівельного загону № 12 Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» подав заяву, у відповідності до якої не заперечив проти задоволення позову, просив розглянути справу у його відсутність. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до ст. 121 КЗпП, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Судом встановлено, що [PERSON] 11 червня 2012 року позивач прийнятий на роботу до ПАТ «Мотобуд» Мостозагін № 12 трюмним мотористом 5 розряду. 01 серпня 2012 року переведений капітаном на т/х «Севан». 01 жовтня 2014 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України. 20 серпня 2014 року позивачу ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 12 видано довідку № 156 про наявну заборгованість по заробітній платі та відрядженням станом на 20 серпня 2014 року, у відповідності до якої заборгованість перед позивачем за період з квітня 2013 року по серпень 2014 року становить 45898,46 грн., з яких заборгованість по заробітній платі становить 29978,46 грн., по відрядженням - 15920,00 грн. Матеріали справи не містять доказів виплати позивачу заборгованості по заробітній платі в день його звільнення. Крім того, відповідачем надано довідку № 01 про наявність заборгованості перед позивачем, за якою станом на 18 січня 2017 року сума заборгованості не змінилася. З огляду на зазначене, з відповідача слід стягнути заборгованість по заробітній платі та заборгованість по відрядженням за час роботи на користь позивача у розмірі 45898,46 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми індексації, нарахованої на заробітну плату суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно із вимогами ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17 липня 2003 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно п.2 даної Постанови, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, а саме: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Позивач просить стягнути з відповідача суму індексації, нарахованої на заборгованість з заробітної плати за період з квітня 2013 року по червень 2014 року включно в розмірі 3600,04 грн. Водночас, з наданої довідки про заборгованість вбачається, що заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за: квітень 2013 року становить 1691,74 грн.; травень 2013 року становить 2794,81 грн.; червень 2013 року становить 2288,75 грн.; липень 2013 року становить 2526,61 грн.; серпень 2013 року становить 2702,79 грн.; вересень 2013 року становить 2911,63 грн.; жовтень 2013 року становить 1933,41 грн.; листопад 2013 року становить 1970,86 грн.; грудень 2013 року становить 1852,86 грн.; січень 2014 року становить 2202,76 грн.; лютий 2014 року становить 379,44 грн.; березень 2014 року становить 2378,75 грн.; травень 2014 року становить 1988,11 грн.; червень 2014 року становить 2355,94 грн. Відтак, сума індексації на нараховану, однак не виплачену заробітну плату за період, який просить врахувати позивач становить 4394,12 грн. (281,45 + 461,77 + 378,14 + 420,42 + 471,94 + 508,44 + 328,57 + 330,26 + 299,72 + 351,26 + 57,84 + 303,89 + 102,97 + 97,45). Таким чином, з огляду на положення ст.11 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму нарахованої індексації на заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 01 квітня 2013 року по 31 серпня 2014 року в розмірі 3600,04 грн., як на тому наполягає позивач. На підставі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved