Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу, стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23 травня 2016 року між ним та відповідачем за позовом - лізинговою компанією ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» було укладено договір майнового лізингу № 888-762, предметом якого є зобов'язання лізингодавця (відповідача) придбати та передати йому на умовах майнового лізингу у користування предмет лізингу - сільгосп трактор МТ3-82.1.26, а лізингоодержувач (позивач) зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами Договору. Додатком №1 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу у сумі 200 000,00. Додатком № 2 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу 200 000,00 грн., відсоток платежів - 50%, сума виплат - 100 000,00 грн., щомісячний платіж - 8333,33 грн., вартість фінансування - 40000,00 грн., платіж за передачу - 6000,00 грн. На виконання умов договору позивач вказує, що сплатив відповідачу 40 000,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією про перерахування коштів. Після детального ознайомлення з текстом договору встановив, що викладені у тексті Договору умови зовсім не відповідають діючому законодавству та порушують його права як споживача. У зв'язку з викладеним він змушений звернутися до суду з позовом про захист прав споживача, визнання укладеного між ним та відповідачем 23 травня 2016 року Договору майнового лізингу за № 888-762 недійсним, повернення сплачених коштів. Крім того, позивач вказує, що згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, укладений між ним та відповідачем 23 травня 2016 року договір не був нотаріально посвідчений. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у законному порядку. Згідно рекомендованого поштового повідомлення вбачається, що за вказаною адресою: Бульвар Чоколівський, буд. 19, м. Київ ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» не знаходиться. Однак, відповідно до детальної інформації про юридичну особу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців витікає, що місцезнаходження юридичної особи ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» є Бульвар Чоколівський, буд. 19, м. Київ, куди і було направлено судову повістку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою: місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги згоду позивача та неявку відповідача судом 15 вересня 2016 року відповідно до вимог ст.224 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як дійсно між сторонами 23 травня 2016 року було укладено договір майнового лізингу № 888- 762, предметом якого є зобов'язання лізингодавця (відповідача) придбати та передати йому на умовах майнового лізингу у користування предмет лізингу - трактор марки МТ3-82.1.26, а лізингоодержувач (позивач) зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами Договору, що підтверджується копією договору доданим до матеріалів справи. Додатком №1 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу у сумі 200 000,00 та Додатком № 2 до договору майнового лізингу визначені: вартість предмета лізингу 200 000,00 грн., відсоток платежів - 50%, сума виплат - 100 000,00 грн., щомісячний платіж - 8333,33 грн., вартість фінансування - 40000,00 грн., платіж за передачу - 6000,00 грн., що підтверджується копіями вказаних додатків до договору №888-762. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 40 000,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією про перерахування коштів №QS000126842401 від 23.05.2016 року. Відповідно до ч.ч. l, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч.6 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів») . Частина 2 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» закріплює визначення поняття "несправедливі умови договору", за якою умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналіз норм статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів» свідчить про те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. б ст.3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п.п. 2,3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 18 Закону України « Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 5.4 договору розмір вартості фінансування та платежу за передачу предмета лізингу встановлюється в додатку № 2. У разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати Першого лізингового платежу лізингоодержувачем, відповідно до умов цього договору, лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі-предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру першого лізингового платежу визначеного у додатку №2 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю Вартості фінансування до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця Вартості фінансування поверненню не підлягає. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та поточні лізингові платежі будуть розраховані, визначені та встановлені в додатковій угоді до даного договору. Згідно з п. 8.3 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Відповідно до п. 8.8 договору коригування розміру лізингових платежів у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмета лізингу. Згідно з п. 8.15 договору у разі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 діб з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають. З огляду на умови оспорюваного договору майнового лізингу № 888-762 від 25 травня 2016 року, навіть при сплаті лізингоодержувачем лізингових платежів, що перевищують більше ніж 50% вартості предмета лізингу, лізингодавець має право не повертати дані кошти, що фактично є компенсацією за невиконання умов п. 8.13 договору. Умови п.п. 5.4, 8.3, 8.8, 8.12 договору передбачають, що розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачено. Лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів. Приймаючи до уваги вище викладене, вказані положення договору свідчать про несправедливість умов, які вказані у п. п. 4, 5, 7, 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоотримувача, так як п. п. 12.1, 12.2, 12.3, 12.7, 12.10, 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафу. Таким чином, у Договору за № 888-762 від 23.05.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, виключені та обмежені позивача (лізингоодержувача) права як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях та нормах ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі - належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Так, згідно пункту 3.6 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець, але будь-які відомості про нього у договорі відсутні. За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись Споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.6 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст . 808 ЦК України. Відповідно до частини другої ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, укладений між позивачем та відповідачем 23 травня 2016 року договір не був нотаріально посвідчений. Таким чином, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що є достатні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 551,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 551,20 грн., понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved