Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення батьківства та стягнення з відповідача аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 2007 року до 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, мешкали із ним однією сім'єю, вели спільне господарство, відповідач надавав матеріальну допомогу. [INFO] року у позивача народився син [PERSON]. Народження сина було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку за прізвищем позивача «[PERSON]», а запис про батька дитини здійснено за її вказівкою. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] не склались. Відповідач мешкає окремо, від надання матеріальної допомоги також відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду, та просить суд визнати, що відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO], стягнути з нього аліменти та внести відповідні записи в актовий запис про народження. В судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, пояснила, що відповідач знав про її вагітність, не заперечував про народження їх спільної дитини, визнавав як під час вагітності, так і після народження сина [PERSON], [INFO] року, що він є його батьком, але відмовився спільно подати до органу РАЦС спільну із нею заяву про визнання батьківства, на даний час відмовляється зареєструвати своє батьківство. Відповідач проживає окремо та матеріальну допомогу не надає. Оскільки відповідач працює, вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (постановляє заочне рішення). Представник заінтересованої особи - відділу РАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовом погодився, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень на позов суду не надіслав. Отже, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Судом встановлено що згідно зі свідоцтвом про народження, виданого 01 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 1541, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], батько дитини - [PERSON] (а.с. 6). Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було проведено відповідно до ст. 135 СК України, а саме за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини - за її вказівкою, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України . Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. У відповідності зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є хрещеною матір'ю [PERSON]. Підтвердила, що позивач із відповідачем в період з листопада 2008 року мешкали разом однією сім'єю, без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] вели спільне господарство, а потім в травні 2009 року вони переїхали до Дніпропетровської області де купили будинок. Відповідач визнавав своє батьківство, до дитини відносився, як до своєї рідної. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивача. Її донька з січня 2008 року проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу у неїї в літній кухні. В [INFO] році вона народила від нього дитину. Після пологів воне ще у неї прожили дві неділ. Під час пологів [PERSON] був присутній, з пологового будинку він забрав позивача. Потім вони почали проживати за адресою: [ADDRESS]. У травні 2008 року вони переїхали до Дніпропетровської області. На початку 2010 року донька прислала телеграму з проханням забрати її звідти, оскільки [PERSON] її побив та вигнав. У 2012 році [PERSON] приходив до дитини на день народження, матеріальної допомоги не надає. Отже, наведені докази свідчать про походження народженого [INFO] року у позивача сина [PERSON] від відповідача [PERSON], що є підставою для визнання його батьківства відносно цієї дитини. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, а саме: вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, та визнати [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. У зв'язку із задоволенням позову про встановлення батьківства підлягає зміні актовий запис про народження [PERSON], [INFO], де у відомостях про батька дитини необхідно зазначити інформацію про відповідача, прізвище дитини зазначити «[PERSON]» замість «[PERSON]». Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка проживає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною довідкою житлової організації (а.с. 5). Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, але спроможний таку допомогу надавати. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наданих суду матеріалів, а також враховуючи той факт, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є законними, обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON], [INFO], в період з дня подачі позовної заяви. Згідно зі ч.3 ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved