Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21.01.2013 відповідач уклав з ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», кредитний договір № 014/ZB74P1/3/001 та отримав кредит у розмірі 10 000 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців, зі сплатою відсотків 0,001 % річних, сплатою щомісячної комісії у розмірі 2,2 % від суми кредиту та формою погашення ануїтет. Банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором в порядку та на умовах визначених договором. Відповідач припинив виконання зобов'язань за кредитним договором, та має заборгованість за кредитним договором в сумі 12 277 грн. 20 коп., тому ПАТ «Фідобанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 21.01.2013 відповідач уклав з банком кредитний договір № 014/ZB74P1/3/001. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредитор, банк надав [PERSON] кредит в сумі 10 000 гривень, зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців, із сплатою 0,001 процентів річних, сплатою щомісячної комісії у розмірі 2,2% від суми кредиту та формою погашення ануїтет. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER] відкритий у кредитора. 21.01.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір №? 26208000400955 про відкриття та ведення поточного рахунку, відповідно до умов даного договору був відкритий поточний рахунок в гривні. Крім того, пунктом 2.2 додатку №1 до кредитного договору визначено, що моментом (днем) надання /отримання кредиту вважається момент (день) зарахування грошових коштів, (кредиту) на поточний рахунок позичальника, вказаний в договорі. З виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] за період з 21 січня по 01 квітня 2014 року вбачається, що банк 21.01.2013 року надав [PERSON] у кредит грошові кошти в сумі визначеній кредитним договором. Отже, позивач повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором в порядку та на умовах визначених договором. Як вбачається з п.1.4 кредитного договору повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з графіком погашення, наведеним в додатку №2 до договору кредиту. [PERSON] припинив виконання зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку [NUMBER], у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 26 березня 2014 року складає 12 277 грн. 20 коп., з яких: - прострочені нараховані проценти - 238 грн. 55 коп.; - борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору - 3 333 грн. 25 коп.; - залишок строкової заборгованості - 6111 грн. 21 коп.; - прострочені нараховані комісії - 2594 грн. 19 коп.. Із змісту п. 4.2.5 додатку №1 до кредитного договору вбачається право ПАТ "Фідобанк" вимагати дострокового погашення заборгованості [PERSON] за кредитом, включаючи прострочену та поточну заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість за процентами, та /або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані проценти за користування кредитом та неустойку, у разі порушення [PERSON] умов укладеного кредитного договору та додатків до нього. Пунктом 5.1.1.1 додатку № 1 до кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний в разі отримання вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту, сплату процентів та інших платежів на умовах договору, кошти мають бути повернені /сплачені протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа - повідомлення (вимоги). 11 листопада 2013 року позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу про порушення зобов'язання за кредитним договором за вих. № 6.2.0.15.0-11/829 з вимогою про дострокове виконання зобов'язання по кредитному договору в тридцяти денний строк. Проте, вимоги банку залишилися без виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у це строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України. Пунктом 6.1 додатку №1 до кредитного договору визначено, що позичальник, який прострочив виконання зобов'язання, на підставі ст. 625 ЦК України, зобов'язаний повернути кредитору суму боргу та сплатити проценти від простроченої суми боргу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу». На підставі викладеного,

Outcome: approved