Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилюючись на наступне. На підставі рішення Лисичанської міської ради № 931 від 16.12.2003року Управліннм з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.12.2013року, а саме квартира [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно втрачено. 29.12.2003року позивач прийняла в дар ? квартири [ADDRESS] від [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується договором дарування зареєстрований в реєстрі за № 2147. 18.07.2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. В оформленні договору купівлі-продажі позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Серія [NUMBER] від 23.12.2003 року) на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. У зв'язку з вищевикладеними обставинами позивач звернулася до заступника голови Лисичанської міської ради з проханням надати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 23.12.2003 року, але у видачі останнього позивачу було відмовлено, оскільки на сьогоднішній час здійснювати видачі свідоцтво про право власності на нерухоме майно а ні Управлінням з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства, а ні ЛКМ «Бюро технічної інвентаризації» законних підстав не має. Оскільки у позивача відсутні можливості підтвердити право власності на квартиру [ADDRESS], в поза судовому порядку, так як орган місцевого самоврядування, Лисичанська міська рада, який видав свідоцтво про право власності на вище зазначену квартиру не має можливості видати дублікат свідоцтва у зв'язку з його втратою, тому позивач просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] на праві приватної власності в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомллена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача, Лисичанської міської ради, у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини "Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановчого документу на квартиру створює об'єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Оскільки правовстановлюючий документ позивачем втрачений, то вона має право на визнання свого права власності відповідно до ст. 392 ЦК України. У правовій позиції від 18 лютого 2015 року, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-244 цс14 також зазначено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа архівного відділу Лисичанської міської ради №188/15-27 від 12.07.2016року на адресу заступника міського голови Якимчук А.П., архівний відділ надав копію рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 16.12.2003року № 931 (а.с.11). Відповідно до рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 16.12.2003року № 931 було вирішено затвердити акт ввода в експлуатацію приміщення магазину і двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS], та було доручено КП «БТІ» оформити свідоцтво про право власності на приміщення магазину та квартиру на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12,13). [PERSON] 20.07.2002 року уклала шлюб з [PERSON], і взяла прізвище чоловіка, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 20.07.2002р. відділом РАГС Лисичанського МУЮ Луганської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 312. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2003року вбачається, що рішенням Лисичанської міської ради № 931 від 16.12.2003року Управліннм з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства оформлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.12.2003року, а саме квартира [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.8). Оригінал вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно втрачено. 29.12.2003 року позивач прийняла в дар ? квартири [ADDRESS] від [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується договором дарування зареєстрований в реєстрі за № 2147.( а.с.19-21). Відповідно до довідки № 178 від 04.07.2016року про належність належності нерухомого майна, наданого Лисичанським КП «БТІ», за архівними даними станом на 01.01.2013року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.12.2003року, виданого на підставі рішення Лисичанської міської ради № 931 від 16.12.2003р.-1/4 частка та договору дарування від 29.12.2003року посвідченого приватним нотаріусом реєстро № 2147-3/4 частки.(а.с.22). Як вбачається з відповіді Лисичанським КП «БТІ» №6 від 19.07.2016року на заяву [PERSON], оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 23.12.2003 року було видано Управлінням з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі ЖКГ, ЛКП «БТІ» немає законної підстави видати дублікат, так як дублікат має право видати тільки те підприємство, яке видавало оригінал.(а.с.26). 18.07.2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18ю.07.2016року позивачу було відмовлено в оформленні договору купівлі-продажі квартири [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на нерухоме майно на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. (а.с.27). На підставі ст. 392 ЦК України (2003 р.) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач втратила оригінал правовстановлюючого документу на належну їй ? частину квартири [ADDRESS] і не може отримати його дублікат, а також підтвердити своє право власності на вищевказану частку квартири в позасудовому порядку. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.392 ЦК України необхідно визнати право власності за позивачем на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved