Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої доньки [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що вона та відповідач, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач, починаючи з 2016 року, проживає окремо та не виконує батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не бере будь-якої участі у вихованні дочки, ні педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової. Весь цей час відповідач життям дочки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною. Спорів стосовно місця проживання дитини не було. На сьогоднішній день дитині вже майже п`ять років, вона не має до батька ніяких почуттів, оскільки у свідомому віці ніколи його не бачила, в спілкуванні з позивачем ніколи про нього не питає і не цікавиться. Зазначає, що з моменту народження доньки вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , у квартирі з ними також проживають мати позивача та її брат. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та донькою склалися доброзичливі стосунки, які сприяють її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" Дніпровського району м. Києва. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивач, її мати [PERSON] . Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 337 у м. Києві, всі питання, пов`язані зі спілкуванням із дошкільним закладом, позивач вирішує самостійно. Відповідач жодного разу до садочку не звертався і не цікавився життям доньки. Всі питання щодо виховання дитини позивач вирішує самостійно без участі відповідача. Вказує, що у відповідності до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2016 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини, проте, з квітня 2019 року і по даний час жодних платежів від нього не надходить. Тому позивач вимушений звернутися до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надіславши до суду заяву, в якій просять суд розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, у встановленому законом порядку. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві 17.12.2015 року, актовий запис №4100, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих у житловому приміщенні, станом на 18.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають позивач - [PERSON] , її дочка [PERSON] , мати позивача та брат (а.с.11). На адвокатський запит від 30.09.2020 року Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Дніпровського району м. Києва» надано відповідь, із якої слідує, що дитина [PERSON] , [INFO] , спостерігається у вказаному закладі охорони здоров`я з народження. Дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Необхідну медичну допомогу по малолітній доньці отримує мати [PERSON] . Батько дитини [PERSON] жодного разу на прийом до лікаря разом з дитиною не з`являвся (а.с.12,13). Із матеріалів справи вбачається психолого-педагогічна характеристика вихованки середньої групи «Ромашка» закладу дошкільної освіти №337 [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики Анжеліка відвідує дошкільний заклад з ясельної групи 01.09.2018 року. Виховується в неповній сім`ї, вихованням займається мама. Вихованка має достатній рівень навчальної діяльності, цілісно відтворює навчальний матеріал та має чіткі уявлення про об`єкти вивчення. За час перебування в середній групі дитина проявила себе як спокійна, врівноважена та безконфліктна (а.с.14). На адвокатський запит від 10.11.2020 року закладом дошкільної освіти №337 Дніпровського району м. Києва надано відповідь від 12.11.2020 року №89, із якої слідує, що дочка [PERSON] [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад з 01.09.2018 року. Заява про зарахування дитини до ЗДО була написана мамою дитини 11.04.2018 року. В журналі прибуття (вибуття) дітей в закладі дошкільної освіти дані про батька відсутні. Дитину до закладу приводить та забирає мама. Батько [PERSON] не цікавився рівнем розвитку дитини, не телефонував вихователю (а.с.15,16). 21.10.2020 за № 12474-17.4-36 Гребінківським районним відділом ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надано розрахунок заборгованості по ВП №53428157, боржник [PERSON] станом на листопад 2020 року має заборгованість по аліментам у сумі 24599,99 грн. (а.с.17). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «БІНОТЕЛ» від 24.09.2020 року №174, [PERSON] дійсно працює у ТОВ «БІНОТЕЛ» з 2019 року за основним місцем роботи та займає посаду менеджера (управителя) систем якості (а.с.18). Згідно з висновком служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві РДА про позбавлення батьківських прав (протокол засідання №5 від 17.03.2021) [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві РДА вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.86,87). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved