Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № CL51511 від 03.06.2008 року 117.139,50 грн. (яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 21.079,09 грн., відсотків 9.210,09 грн., підвищених відсотків 86.853,32 грн.) та покласти на відповідача судові витрати. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між сторонами спору укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в сумі 27.888,00 грн. із сплатою 36% річних за користування кредитом і строком до 10.05.2011 року. Позивач, посилаючи на те, що позичальник в порушення вимог кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.04.2014 року утворилася заборгованість в сумі 117.139,50 грн., на вимогу позивача про повернення кредиту відповідач не реагує, жодних дій для погашення заборгованості не здійснює, просить суд стягнути з відповідача суму боргу, разом з понесеними судовими витратами. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив та подав суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій зазначив, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня від припинення сплати відповідачем щомісячного платежу від 04.11.2010 року, тому трирічний строк позовної давності сплив 04.11.2013 року. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що строк позовної давності не сплив, а тому наполягав на задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 03.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є позивач) було укладено Кредитний договір № CL51511 (далі - Кредитний договір), згідно з п.п. 1.1. 2.4. Кредитного договору, додатку 1 до Кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 27.000,00 грн., із сплатою 36% річних та підвищених відсотків у розмірі 108% річних, а відповідач зобов'язувався повернути суму кредиту до 10.05.2011 року Позивачем надано відповідачу кредит в сумі 27.000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Позивач направив відповідачу вимоги від 05.02.2013 року, 13.02.2013 року, в яких у зв'язку з невиконання відповідачем умов Кредитного договору вимагав прострочену заборгованість, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. ст. 610, 612 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З розрахунку заборгованості відповідача по Кредитному договору, перевіреним судом, вбачається, що заборгованість відповідача станом на 15.04.2014 року складає 117.139,50 грн. (яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 21.079,09 грн., відсотків 9.210,09 грн., підвищених відсотків 86.853,32 грн.). Відповідачем вимоги позивача не виконано, заборгованість за Кредитним договором не погашено. Враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт непогашення відповідачем заборгованості за Кредитним договором в сумі 117.139,50 грн. (яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 21.079,09 грн., відсотків 9.210,09 грн., підвищених відсотків 86.853,32 грн.). Щодо строку позовної давності, то відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.06.2013 року звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором спочатку до Оболонського районного суду міста Києва, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправляння. Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 26.07.2013 року повернув позовну заяву для подання до належного суду. В наступному позивач звертався до Васильківського міськрайонного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором і ухвалою від 20.09.2013 року позовну заяву повернуто позивачу. Ухвалою від 04.11.2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі № 362/6037/13-ц, а ухвалою від 30.07.2014 року у цій же справі позов залишено без розгляду. В цей же день позивач звернувся до суду з позовом про той же предмет та з цих саме підстав. Отже, строки позовної давності переривалися і їх перебіг розпочинався спочатку. Тому на час вирішення спору строк позовної давності не сплив, а тому наслідки спливу строків позовної давності не застосовуються. Виходячи з викладеного, позов є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved