Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового майна по праву спадкування за заповітом та виділення в натурі 1/2 частки із земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що [INFO] померла її та відповідачки [PERSON] мати - [PERSON], про що видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 16 червня 2001 року (повторне), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,140 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 3591 від 19 лютого 2001 року. За життя померла [PERSON] залишила заповіт посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 18 липня 2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 113, по якому все своє майно заповідала [PERSON], яка прийняла свою частку в спадковому майні у розмірі 1/2 його частки, відповідно до виданого на її ім'я свідоцтва про право на спадщину від 18 жовтня 2001 року, в тому числі і 1/2 частку спірної спадкової ділянки, в зв'язку з тим, що вона та відповідач є дітьми спадкоємиці і мають як спадкоємці першої черги за законом на обов'язкову частку в спадковому майні, яка відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) становить по 2/3 частки за кожною від тих часток, які б належали їм за при спадкування за законом на загальних підставах, при цьому відповідач по справі [PERSON] відмовилась від прийняття своєї обов'язкової частки у спадщині, подавши відповідну заяву на її користь, при цьому інших спадкоємців, які мають обов'язкову частку в спадковому майні не має та відповідачка [PERSON] не заперечує, щодо визнання за нею права власності на 1/2 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки та виділу її в натурі відповідно до схеми розподілу земельної ділянки. Для оформлення свідоцтва на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що в повноваження нотаріуса не входить виділення в натурі частки із спільного спадкового майна та роз'яснено право на звернення до суду, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивачки - адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 07 жовтня 2014 року (а.с. 42, 43) не з'явилась, до суду надійшла заява (а.с. 41), згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явились, до суду надано заяви (а.с. 38, 40), в яких просять суд справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення, при цьому відповідач [PERSON] погоджується з успадкуванням належної їй обов'язкової частки в спадковому майні позивачкою. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла позивачки [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5, 12) та відповідачки [PERSON], [INFO] (а.с. 39) мати - [PERSON], про що видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 16 червня 2001 року (повторне) (а.с. 6), після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з належної останній земельної ділянки площею 5,140 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщеної на території Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 3591 від 19 лютого 2001 року (а.с. 13, 15). За життя померла [PERSON] залишила заповіт посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 18 липня 2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 113 (а.с. 8), по якому все своє майно заповідала [PERSON], яка прийняла свою частку в спадковому майні у розмірі 1/2 його частки, відповідно до виданого на її ім'я свідоцтва про право на спадщину від 18 жовтня 2001 року (а.с. 7), в тому числі і 1/2 частку спірної спадкової ділянки, при цьому вона отримала і Державний акт на належну їй частку спадкової земельної ділянки площею 2,5600 га, в зв'язку з тим, що позивачка та відповідачка є дітьми спадкоємиці і мають як спадкоємці першої черги за законом на обов'язкову частку в спадковому майні, яка відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) становить по 2/3 частки за кожною від тих часток, які б належали їм при спадкування за законом на загальних підставах, при цьому відповідач по справі [PERSON] відмовилась від прийняття своєї обов'язкової частки у спадщині, подавши відповідну заяву на користь позивачки (а.с. 9), при цьому інших спадкоємців, які мають обов'язкову частку в спадковому майні не має (а.с. 10, 11) та відповідачка [PERSON] не заперечує, щодо визнання за позивачкою права власності на 1/2 частки спадкового майна, а саме земельної ділянки та виділу її в натурі відповідно до схеми розподілу земельної ділянки, по якій [PERSON] було виділено її частку в натурі та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5600 га. Для оформлення свідоцтва на спадщину позивачка звернулась до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що в повноваження нотаріуса не входить виділення в натурі частки із спільного спадкового майна та роз'яснено право на звернення до суду, тому позивач звернулась до суду з даним позовом (а.с. 1, 2-3). Відповідно до наданої, зробленою ТОВ "Земком-Дніпро" схеми розподілу земельної ділянки (паю) [NUMBER] загальною площею 5,140 га, яка належить спадкодавцю [PERSON] і є спадковим майном, яке спадкують позивач та [PERSON], розташованої на території Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, відповідно до належних їм часток, визначено наступний розподіл: позивачці [PERSON] - пай [NUMBER] площею 2,580 га, [PERSON] - пай [NUMBER] площею 2,5600 га (а.с. 14). Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року) щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом та нормами діючого Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України щодо виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 статті 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно до ст. 534 ЦК України (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 535 ЦК України (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. У відповідності до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 553 ЦК України (1963 року) передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Право позивачки на спадщину в порядку спадкування за законом підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах цивільної справи в їх сукупності та приведеними вище, а також матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] за № 233-01 (а.с. 22-37). Тому, з урахуванням визнання позову відповідачами, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов частково і визнати за позивачкою право власності на 4/9 частки спадкового майна по праву спадкування за заповітом так як 1/2 частка від спадкової земельної ділянки успадкована [PERSON], позивачка та відповідач [PERSON] мають по 2/3 обов'язкової частки кожна від часток у спадковому майні які б належали їм при спадкуванні за законом на загальних підстав, тобто від 1/3 частки кожній, як непрацездатні діти спадкодавця, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на 4/9 частки спадкового майна по праву спадкування за законом, при цьому суд також враховує, що сторони в порядку спадкування є співвласниками вказаної земельної ділянки та погоджуються з розподілом визначеним судовою експертизою, тому необхідно виділити позивачці в натурі належну їй частку земельної ділянки. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства і обґрунтована на обставинах справи та доказах про належність спірної земельної ділянки спадкодавцю, суд вважає за необхідним постановити рішення про визнання за позивачем права власності на 4/9 частку спадкового майна по праву спадкування за законом та виділення їй вказаної частки земельної ділянки в натурі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved