Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивачі звернулись 03.04.2019 року до суду з позовом і просять позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначити їй опікуна, а також збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з ј частини доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на ј частину доходу (заробітку), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . При цьому позивачі посилались на те, що являються дідом та бабою дитині, мати дитини померла [INFO] , відповідач доводиться батьком малолітній, проте участі у вихованні і утриманні не приймає, її життям, розвитком і здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, дитина проживає разом з ними. Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини та призначити рідну тітку дитини [PERSON] опікуном, про що підготовили відповідний висновок. Позивачі та третя особа звернулись до суду із заявою про підтримання позовних вимог та проханням розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Представник органу опіки і піклування у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять їх висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та призначення опікуна, а також клопотання щодо розгляду справи за відсутності їх представника. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] , які не перебували у шлюбі між собою, [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що 19.03.2008 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №496 та Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції' у м.Одесі видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , про що 14.11.2018 року складено відповідний актовий запис №11793 та Одеським міським відділом державної реєстрації' актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті матері дитина почала постійно проживати зі своїми рідними бабою та дідом [PERSON] та [PERSON] , які приходилися батьками померлій [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] . Не рахуючи допомоги баби та діда, від часу смерті матері дитина знаходиться на повному утриманні своєї рідної тітки [PERSON] , яка приходилася рідною сестрою померлій. За життя [PERSON] їх спільна з відповідачем дочка [PERSON] проживала разом із матір`ю, добровільної участі в утриманні дитини батько не брав, що зумовило звернення [PERSON] до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.07.2011 року у справі №2-3571/11 позов [PERSON] до [PERSON] був задоволений, судом ухвалено стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з 23.05.2011 року та досягнення дитиною віку 18 років, тобто до [INFO] включно. Зазначене рішення суду разом із відповідним виконавчим листом з 14.10.2013 року перебуває на примусовому виконанні Березівського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області в межах виконавчого провадження №40219255. З листопада 2012 року [PERSON] повністю припинив сплачувати аліменти на утримання дочки, у зв`язку з чим та з урахуванням відсутності даних про місце його фактичного проживання або перебування, зареєстрованого за ним майна, був оголошений у розшук правоохоронних органів відповідно до ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 20.05.2013 року у справі №523/6800/13 та ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04.06.2014 року у справі №6/632/117/14. [PERSON] також не бере участі у вихованні дитини, тривалий час з нею не спілкується, життям та благополуччям дитини не цікавиться, від часу досягнення дитиною двох-трьох років відповідач став проживати окремо і з того часу з дитиною не спілкується. Таким чином, [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його дочки [PERSON] більше семи років. На даний час належний рівень матеріального та фінансового забезпечення, умов виховання та розвитку малолітньої [PERSON] у повній мірі може забезпечити її рідна тітка [PERSON] , [INFO] , яка згодна стати опікуном [PERSON] та до якої дитина має особисту прихильність, обумовлену їх тісними родинними та дружніми стосунками. Згідно висновку №01-05-3/297вх. від 30.07.2019 року, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітньою. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання малолітньої дочки, не проявляє відносно неї батьківської турботи, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За приписами частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Згідно вимог ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідність до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» мінімальна заробітна плата складає 4173 грн. 00 коп. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019р.» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2019р. встановлений у розмірі 1626,00 грн. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.79 СК України). Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачем обставини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно Закону України "Про судовий збір", з кожного з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 2 305 гривень 20 копійок (по 768 гривень 40 копійок за кожну вимогу) із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved