Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної ради м.Полтава, про визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що позичав та відповідач - [PERSON] перебували у шлюбі з 29 травня 2013 року, який було зареєстровано Центральним відділом державної РАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 29 травня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 402, який було розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави 11 жовтня 2018 року по справі № 554/7560/18, провадження № 2/554/3072/2018. Проживають з відповідачем сторони окремо вже тривали час, ще до подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , п`яти років та [PERSON] , [INFO] , одного року, які постійно проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні та вихованні. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу Відповідач у письмових заявах, які нотаріально завірені зазначав суду, що ними досягнуто згоди щодо проживання дітей, а також зазначав, що за їхньою взаємною згодою діти будуть проживати з нею, матір`ю. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Зараз діти мешкають разом з позивачем, вона виховує їх самостійно, їй допомагає її мати [PERSON] . Позивач переконана, що їхні діти, які проживають та повинні проживати разом з нею у квартирі [ADDRESS] , яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло належить її матері [PERSON] . Квартира розташована на другому поверсі двохповерхового будинку та складається з трьох кімнат. Позивач любе своїх доньку та сина і забезпечує та має змогу забезпечувати їх всім необхідним. Вважає, що в інтересах дітей проживати саме з нею, їх мамою, а не з їх батьком, який раніше допускав насильство у сім`ї, що вказує на те, що він негативно може впливати на їх виховання. Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за меншою дитиною, але має достатню можливість повністю утримувати та виховувати своїх дітей та забезпечувати їх усім необхідним. Позивач проживає у комфортабельній трьох кімнатній квартирі, яка розташована на другому поверсі двохповерхового будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Діти проживають кожний в своїй кімнаті, які обладнанні для них, щоб вони мали здоровий сон, мали змогу навчатися та гратися. Позивач у повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей задовольняючи гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивач проживає разом із матір`ю, яка в усьому їй допомагає та яка має сили і бажання доглядати за своїми внуками. В той час як Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дітей, мешкає у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дітей, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дітей. Під час вагітності та після народження дітей позивач постійно піклується про них та утримує їх матеріально: купує одяг, їжу, іграшки, старша дитина ходить до Полтавського спеціалізованого навчально-вихованого комплексу № 85 «Лебідка» Полтавської міської ради Полтавської області, відвідує спортивний комплекс Спортлайф, де отримує спортивно-оздоровчі послуги, а також навчається в англійські школі Helen Doron Poltava, за усе навчання дитини позивач сплачує кошти. Постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у позивача з дітьми психологічний контакт, прив`язаність один до одного. При розгляді даного питання просить суд врахувати те, що Відповідач не має постійного місця проживання, не забезпечений належними житловими умовами, як дам себе так і для дітей, має кочовий спосіб життя та постійно змінює місце роботи, що вказує на те, що в нього не стабільний заробіток. Він емоційний, неврівноважений, схильний до психологічних та фізичних образ, як по відношенню до позивача так і до членів сім`ї, що вказує на те, що він не зможе забезпечити нормального розвитку та виховання дітей. Ще раз звертає увагу, що відповідач під час розгляду справи про розірвання шлюбу у письмових заявах, які нотаріально завірені зазначав, що ними досягнуто згоди щодо проживання дітей, а також зазначав суду, що за їхньою взаємною згодою діти будуть проживати з матір`ю. Поведінка Відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Він емоційний, не врівноважений та схильний до фізичних образ по відношенню до власних дітей. Відповідач допускав насильство у сім`ї, неодноразово висловлювався з погрозами в мою адресу та створював психологічний тиск на неї щодо позбавлення її батьківських прав, він неодноразово погрожував та виношував намір, що забере дітей до себе, тому змушена звернутися до суду для визначення місця проживання моїх дітей. Відповідно до п.2 ст.161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд це можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від прав спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Позивач не має наміру перешкоджати Відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхніх дітей. Таким чином, проживання дітей разом з позивачем відповідає їх інтересам, має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, приділяти їм увагу та турбуватися про них, розвивати їх в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, чого Відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, позивач не чинить та не чинитиме жодних перешкод для спілкування Відповідача із дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлення піклування батька. Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до дітей. Вважає, що перебування дітей в сім`ї Відповідача негативно впливає на їх виховання та здоров`я. Хоче дати дітям освіту і добробут. Діти також хочуть жити з позивачем. За таких умов дітям буде краще з позивачем. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дітей умов проживання. Позивач зверталася із заявою від 22 квітня 2019 року до органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної ради м. Полтави для того щоб вони виїхали за місцем її проживання та оглянули умови проживання його дітей та склали відповідний акт обстеження житлово-побутових умов. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від її представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи, зокрема копія оголошення на сайті «Судова влада». Від представника третьої особи - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної ради м.Полтава на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач та відповідач - [PERSON] перебували у шлюбі з 29 травня 2013 року, який було зареєстровано Центральним відділом державної РАЦС реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 29 травня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 402, який було розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави 11 жовтня 2018 року по справі № 554/7560/18, провадження № 2/554/3072/2018. Проживають з відповідачем сторони окремо вже тривали час, ще до подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , п`яти років та [PERSON] , [INFO] , одного року, які постійно проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні та вихованні. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу Відповідач у письмових заявах, які нотаріально завірені зазначав суду, що ними досягнуто згоди щодо проживання дітей, а також зазначав, що за їхньою взаємною згодою діти будуть проживати з нею, матір`ю. До теперішнього часу позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Зараз діти мешкають разом з позивачем, вона виховує їх самостійно, їй допомагає її мати [PERSON] . Діти, проживають разом з позивачкою у квартирі [ADDRESS] , яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло належить її матері [PERSON] . Квартира розташована на другому поверсі двохповерхового будинку та складається з трьох кімнат. Позивач любе своїх доньку та сина і забезпечує та має змогу забезпечувати їх всім необхідним. В інтересах дітей проживати саме з позивачкою їх мамою, а не з їх батьком, який раніше допускав насильство у сім`ї, що вказує на те, що він негативно може впливати на їх виховання. Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за меншою дитиною, але має достатню можливість повністю утримувати та виховувати своїх дітей та забезпечувати їх усім необхідним. Позивач проживає у комфортабельній трьох кімнатній квартирі, яка розташована на другому поверсі двохповерхового будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Діти проживають кожний в своїй кімнаті, які обладнанні для них, щоб вони мали здоровий сон, мали змогу навчатися та гратися. Позивач у повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей задовольняючи гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивач проживає разом із матір`ю, яка в усьому їй допомагає та яка має сили і бажання доглядати за своїми внуками. В той час як Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дітей, мешкає у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дітей, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дітей. Під час вагітності та після народження дітей позивач постійно піклується про них та утримує їх матеріально: купує одяг, їжу, іграшки, старша дитина ходить до Полтавського спеціалізованого навчально-вихованого комплексу № 85 «Лебідка» Полтавської міської ради Полтавської області, відвідує спортивний комплекс Спортлайф, де отримує спортивно-оздоровчі послуги, а також навчається в англійські школі Helen Doron Poltava, за усе навчання дитини позивач сплачує кошти. Постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у позивача з дітьми психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Відповідач не має постійного місця проживання, не забезпечений належними житловими умовами, як дам себе так і для дітей, має кочовий спосіб життя та постійно змінює місце роботи, що вказує на те, що в нього не стабільний заробіток. Він емоційний, неврівноважений, схильний до психологічних та фізичних образ, як по відношенню до позивача так і до членів сім`ї, що вказує на те, що він не зможе забезпечити нормального розвитку та виховання дітей. Поведінка Відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю. Він емоційний, не врівноважений та схильний до фізичних образ по відношенню до власних дітей. Відповідач допускав насильство у сім`ї, неодноразово висловлювався з погрозами в адресу позивача та створював психологічний тиск на неї щодо позбавлення її батьківських прав, він неодноразово погрожував та виношував намір, що забере дітей до себе, тому позивачка звернулася до суду для визначення місця проживання дітей. Відповідно до п.2 ст.161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд це можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від прав спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Позивач не має наміру перешкоджати Відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхніх дітей. Таким чином, проживання дітей разом з позивачем відповідає їх інтересам, має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, приділяти їм увагу та турбуватися про них, розвивати їх в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, чого Відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, позивач не чинить та не чинитиме жодних перешкод для спілкування Відповідача із дітьми і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлення піклування батька. Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до дітей. Перебування дітей в сім`ї Відповідача негативно впливатиме на їх виховання та здоров`я. Позивач хоче дати дітям освіту і добробут. Діти також хочуть жити з позивачем. За таких умов дітям буде краще з позивачем. Відповідач не може дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дітей умов проживання. Позивач зверталася із заявою від 22 квітня 2019 року до органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Шевченківської районної ради м. Полтави для того щоб вони виїхали за місцем мого проживання та оглянули умови проживання його дітей та склали відповідний акт обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Відповідно до ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, а також бере до уваги інтереси дітей, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи те, що діти тривалий час проживають з матір`ю, нею створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, з огляду на інтереси дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю [PERSON] підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved