Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 02.08.2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. З ініціативи відповідача мід подружжям виникають постійні сварки, свідком яких стають неповнолітні діти, що негативно вливає на їх психічний стан та кожного разу спричиняє позивачці та дітям душевні страждання. Позивачка вказує і на те, що відповідач самоусунувся від виконання сімейних обов'язків та участі у вихованні дітей. Фактично їх сім'я розпалася, надій на її збереження немає, шлюб носить формальний характер та суперечить її та дітей інтересам. Спору щодо поділу майна чи інших претензій майнового характеру до відповідача позивачка не має. Тому вона просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, а також залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 02.08.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №264 (а.с.5). Згідно копій свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, спроб до примирення не роблять, позивачка вважає, що їх з відповідачем примирення та збереження сім'ї є неможливим. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме інтересам позивачки та неповнолітніх дітей сторін. За таких обставин шлюб слід розірвати. Неповнолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з позивачкою, а також залишити останній прізвище, набуте в зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона вказала про це. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved