Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який у відповідності до рішення суду від 01.11.2012 року розірвано. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до виконавчого листа № 345/1177/18 від 30.07.2018 р.з відповідача стягувалися на користь позивача аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. [INFO] р. їхній дочці виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинено. Однак на даний час дочка є студенткою ІІ курсу (бакалаврського) освітнього рівня групи ФТЕб - 1-18-4.0д Факультету здоров`я фізичного виховання і спорту Київського університету імені Бориса Грінченка, IV рівень акредитації. Форма навчання денна, строк навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 рік. Оскільки донька навчається на денній формі навчання, не працює, вона не в змозі повністю забезпечити дитину всім необхідним, у зв`язку з чим змушена звернутись з позовом до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі по 3500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задоволити.У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 22.08.2019 р.. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.11.2012 року (а.с.20). Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.4), яка є повнолітньою, проживає з позивачем . [PERSON] , [INFO] , є студенткою ІІ курсу (бакалаврського) освітнього рівня групи ФТЕб - 1-18-4.0д Факультету здоров`я фізичного виховання і спорту Київського університету імені Бориса Грінченка, IV рівень акредитації,за спеціальністю 227 Фізична терапія, ерготерапія, форма навчання денна,навчання за державним замовленням. Строк навчання з 01.09.2018 до 30.06.2022 р. , що підтверджується довідкою № 287 від 13.09.2018 року, виданою Київським університетом імені Бориса Грінченка(а.с.3). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться стан здоров`я та матеріальне становище дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліменти витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. В ході розгляду справи, зокрема з пояснень позивача викладених у позовній заяві з`ясовано, що відповідач є здоровою, працездатною особою, займається ремонтно-будівельними роботами, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у зв`язку з її навчанням. Суд бере до уваги, що навчання дитини в університеті ,крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Повнолітній дочці [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має таку допомогу надавати, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на її утримання на час навчання. Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу . Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім зазначених обставин, суд враховує, що навчання дитини є бюджетне, повнолітня дитина сторін навчається на денній формі навчання та не може самостійно себе утримувати, обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, та вважає, що заявлений позов слід задовольнити та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3500 грн. щомісячно, починаючи з 06.08.2019 року і до закінчення її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. У відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд покладаає судові витрати на відповідача. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265,280-282, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: approved