Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON]. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.122) просить: стягнути із [PERSON], жителя [INFO] в користь держави в особі Львівської міської ради витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] у сумі 1400 грн. 91 коп. Позов мотивує тим, що вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.12.2015 року визнано винним [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] змушений був знаходитися на стаціонарному лікуванні в комунальній 8-й міській клінічній лікарні м. Львова та витрати понесені на лікування [PERSON] становлять 1400 грн. 91 коп. Зазначає, що потерпілий [PERSON] у день скоєння відносно нього злочину, а саме 12.06.2015 року отримав, також, тілесні ушкодження з власної необережності, вказане підтверджується матеріалами кримінальних проваджень та висновками судово-медичних експертиз, які долучені до матеріалів цивільної справи. Звертає увагу суду на те, що при переломах, які не потребують хірургічної корекції термін стаціонарного лікування пацієнтів складає 7 днів із подальшим наглядом лікаря поліклініки. Вважає, що за умови госпіталізації пацієнта у К8МКЛ із діагнозом зламом величної кістки, злам верхньої щелепи пацієнт госпіталізується у нейрохірургічне відділення і термін стаціонарного лікування у нейрохірургічному відділенні становить 7 днів. Звертає увагу суду на те, що вартість однієї доби перебування у нейрохірургічному відділенні станом на 2015 рік складала 200 грн.13 коп. В судовому засіданні прокурор позов підтримала, просила такий задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні 24.06.2016 року позов заперечив та пояснив, що дійсно вдарив один раз [PERSON] по обличчі. Однак, інших тілесних ушкоджень спричинених йому цього ж дня не завдавав. Тому, вважає, що не може нести відповідальності за шкоду спричинену [PERSON] невідомими особами. Представник третьої особи просив позов задовольнити. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що такий слід задовольнити, виходячи з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2015 року біля 20.00 години [PERSON] іванович, знаходячись на вулиці в с. Дусанів Перемишлянського району Львівської області, навпроти свого господарства, під час суперечки з [PERSON], яка виникла на грунті неприязних відносин, умисно наніс удар кулаком правої руки в обличчя зліва [PERSON], чим спричинив останньому перелом лівої виличної кістки, нижнього краю лівої орбіти та бічної стінки лівої верхньо - щелепової пазухи зі синцями в навколо орбітальних ділянках. Ця травма могла утворитьсь від одноразового удару в ліву половину обличчя тупим предметом зі сферичною поверхнею, можливо рукою стисненою в кулак та відноситься до легкого ушкодження середньої важкості за ознаками тривалого розладу здоровя. Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, й призначено йому покарання. Постановою прокурора прокуратури Перемишлянського району Львівської області від 25.09.2015 року виділено в окреме провадження матеріали за фактом отримання [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження з необережності, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України (а.с.30-31). Постановою заступника начальника слідчого відділення Перемишлянського відділення поліції Золочівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України закрито у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Як вбачається з довідки Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова та медичної картки №6470/537 стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], такий перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні з 15.06.2015 р. по 05.07.2015 року у нейрохірургічному відділенні з 06.07.2015 р. по 21.07.2015р. Загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 38 403 грн. 05 коп. (а.с.9), Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.11.2016року по даній справі призначалась судову медична експертиза для встановлення затрачених коштів на лікування [PERSON] внаслідок вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №290 комунального закладу ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 19.01.2017 року тривалість необхідного стаціонарного лікування встановлюється лікуючим лікарем. Відповідно до записів виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] знаходився спочатку на стаціонарному лікуванні у Перемишлянській ЦРЛ в період з 13 по 15 червня 2015 року. В даній медичній установі потерпілим проведено 2 ліжко-дні. Після цього був переведений у 8-му МКЛ м. Львова. При вивченні медичної картки стаціонарного хворого 8-ї МКЛ вбачається, що [PERSON] 15 червня 2015 року поступив у відділення реанімації та лікувався там до 05 липня 2015 року. З 05 липня 2015 року був переведений у відділення нейрохірургії, де лікувався до 21 липня 2015 року. За період стаціонарного лікування у 8-й МКЛ, у звязку із встановленим йому діагнозом гр. [PERSON] провів 36 ліжко-днів, з яких 20 ліжко-днів у відділенні реанімації та 16 у відділенні нейрохірургії (а.с.93-95) Як вбачається із довідки Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м. Львова від 02.06.2017р. №880, відповідно до Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України, затверджених наказом МОЗ України №226 від 27.07.1998 року передбачається, що лікування пацієнтів із зламом величної кістки, зламом верхньої щелепи складає 2-3 тижні, залежно від потреби у виконанні хірургічних втручань на зубо - целеповій ділянці. При переломах, які не потребують хірургічної корекції термін стаціонарного лікування пацієнтів складає 7 днів із подальшим наглядом лікаря поліклініки. За умови госпіталізації пацієнта у К8МКЛ із діагнозом зламом величної кістки, злам верхньої щелепи він госпіталізується у нейрохірургічне відділення і термін стаціонарного лікування у нейрохірургічному відділенні становить 7 днів, після чого пацієнт скеровується для подальшого лікування у поліклініку за місцем проживання. Вартість однієї доби перебування у нейрохірургічному відділенні станом на 2015 рік складає 200 грн.13 коп. (а.с.126) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 р. Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат cудам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що внаслідок вчинення злочину [PERSON], передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження [PERSON], а саме спричинення останньому перелому лівої величної кістки нижнього краю лівої орбіти та бічної стінки лівої верхньо-щелепової пазузи зі синця, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні К8МКЛ 7 днів. Тому, відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] від злочину. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved