Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Михайлівської районної державної адміністрації Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла її баба - [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS]. До складу спадщини, що відкрилась зі смертю бабки входить земельна ділянка площею 6,61 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Мир» Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Михайлівською районною державною адміністрацією 25 квітня 1996 року. З метою реалізації спадкових прав позивач звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена Спадкова справа № 167 за 2017 рік. Крім неї, інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом, немає. Проте, спадкоємиць не має оригіналу сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Михайлівською районною державною адміністрацією 25 квітня 1996 року. Відсутність оригіналу документу позбавляє позивача можливості успадкувати спадкове майно після смерті бабки, у зв'язку з чим вона просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Михайлівської районної державної адміністрації Михайлівського району Запорізької області не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» розміром 6,61 в умовно кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 7). Згідно довідки виданої Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області, [PERSON] при житті була членом КСП «Мир» Михайлівського району Запорізької області та мала право на земельну частку (пай) розміром 6,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у колективній власності на землю вищевказаного господарства. Це підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 25 квітня 1996 року та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 921. Записи про внесення змін до сертифікату в книзі відсутні. Державні акти на ім'я [PERSON] в книгах реєстрації державних актів не реєструвались і не видавались (а.с. 8). Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 6 вересня 2017 року встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], яка померла [INFO], та встановлено факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO], є рідною бабою зі сторони матері, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. 27 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. із заявою про прийняття спадщини. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій виданою державним нотаріусом третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольською К.К. від 29 вересня 2017 року за вих. № 598/02-31, [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її баби - [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], позивач є спадкоємцем за законом другої черги, прийняла спадщину, проте оформити своє право вона не може через відсутність оригіналів документів на спадкове майно. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. За таких обставин, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved