Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з указаним позовом. Вимоги мотивували тим, що їм на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку з 15.06.2011 року зареєстрований відповідач - їхній син. Відповідач з 01.10.2014 року в будинку не мешкає, особистих речей не має, фактично проживає в Росії та повертатись наміру не має. Через реєстрацію відповідача вони не мають можливості оформити субсидію, у зв'язку з чим просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, у якій зазначив, що дійсно проживає за іншою адресою, не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Суд, беручи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, на підставі ст. 206 ЦПК України, яка визначє, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи х наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 28.04.1990 р позивачі придбали у [PERSON] будинок [ADDRESS] (а.с.6,7). Договір зареєстрований в КП «Волноваське БТІ» 14.09.1990 року за №4120 Як убачається з домової книги відповідач [PERSON] - син позивачів, зареєстрований у будинку з 15.06.2011 року (а.с.13) Однак, з 2014 року фактично в будинку не проживає, своїх речей не має, що підтверджено письмовими заявами відповідача, довідкою квартальної [PERSON], складеної за участю сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с.18,19). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень по 352,40 грн. кожному. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved