Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради на користь [PERSON] кошти у вигляді компенсації реабілітованому в розмірі 49 579,20 гри. (сорок дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять гривень 20 копійок) В своїй позовній заяві позивач зазначає, що ухвалою Верховного Суду України від 26.01.2007р., вирок Київського обласного суду від 31.05.1967 р. та ухвалу Верховного Суду України УРСР від 4.06.1967 р. в частині засудження [PERSON], за частинами 1,2 ст. 22 КК УРСР скасовано, а справу в цій частині закрито за відсутності в його діях складу злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. [PERSON] по даній справі реабілітовано, про що свідчить довідка про реабілітацію №5-47п06 від 30.03.2007 р. Позивач звернувся до комісії з питань поновлення прав реабілітованих та у справах увічнення пам'яті, жертв війни та політичних репресій при виконавчому комітеті Бучанської міської ради з заявою про виплату грошової компенсації за час перебування в місцях позбавлення волі в період з 27.02.1967 р. по 27.02.1970 р. згідно ст. 5 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні. 26.07.2007р. виконавчим комітетом Бучанської міської ради рішенням №1 комісії з питань поновлення прав реабілітованих та у справах увічнення пам'яті, жертв війни та політичних репресій при виконавчому комітеті Бучанської міської: встановити для [PERSON], який відбував покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки і згодом був реабілітований, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць ( 36 місяців) позбавлення волі. 25.10.2007р. виконавчим комітетом Бучанської міської ради рішенням № 441-20-V вирішено: встановити для [PERSON], який відбував покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки і згодом був реабілітований, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць (36 місяців) позбавлення волі. 8.02.2016 р. позивач повторно звернувся до комісії з заявою про виплату грошової компенсації за три роки ув'язнення, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць позбавлення волі, однак листом № м-172 від 10 .03.2016 року у задоволенні заяви позивача було відмовлено. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 49 579,20 гри. (сорок дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять гривень 20 копійок) У судове засідання представник позивача не з'явився. Надав до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою ВСУ від 26.01.2007р., вирок Київського обласного суду від 31.05.1967 р. та ухвалу ВСУ УРСР від 4.06.1967 р. в частині засудження [PERSON], за частинами 1,2 ст. 22 КК УРСР скасовано, а справу в цій частині закрито за відсутності в його діях складу злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. [PERSON] по даній справі реабілітовано, про що свідчить довідка про реабілітацію №5-47п06 від 30.03.2007 р. [PERSON] звернувся до комісії з питань поновлення прав реабілітованих та у справах увічнення пам'яті, жертв війни та політичних репресій при виконавчому комітеті Бучанської міської ради з заявою про виплату грошової компенсації за час перебування в місцях позбавлення волі в період з 27.02.1967 р. по 27.02.1970 р. згідно ст. 5 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні. Виконавчим комітетом Бучанської міської ради рішенням №1 від 26.07.2007р. комісії з питань поновлення прав реабілітованих та у справах увічнення пам'яті, жертв війни та політичних репресій при виконавчому комітеті Бучанської міської: встановити для [PERSON], який відбував покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки і згодом був реабілітований, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць ( 36 місяців) позбавлення волі ( ас. 5-6). 25.10.2007р. виконавчим комітетом Бучанської міської ради рішенням № 441-20-V вирішено: встановити для [PERSON], який відбував покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки і згодом був реабілітований, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць (36 місяців) позбавлення волі. ( ас. 7). 8.02.2016 р. позивач повторно звернувся до комісії з заявою про виплату грошової компенсації за три роки ув'язнення, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць позбавлення волі. Листом № м-172 від 10.03.2016 року у задоволенні заяви позивача було відмовлено ( ас. 8). Розмір мінімальної заробітної плати становив 440 грн., розмір мінімальної заробітної плати станом на 2016 становить 1378 грн. Розрахунок підвищеного коефіцієнту: 1378 грн./440 грн. = 3,13. Розмір виплати згідно рішення № 441-20-V двадцятої сесії п'ятого скликання Бучанської міської ради Київської області від 25.10.2007р.становить 36 мінімальних заробітних плат на момент розгляду заяви: 440 грн. * 36 = 15 840 грн. Станом на 2016 рік сума компенсації становить : 15 840 грн. * 3,13 = 49 579,20 грн. Станом на дату подачі заяви сума грошової компенсації позивачу, сума грошової компенсації становить 49 579,20 грн. За таких обставин, з урахуванням того, що вимоги позивача про стягнення збитків на думку суду ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та можуть бути задоволені судом. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вбачає порушення прав позивача, які підлягають захисту та підстав для задоволення заявлених ним вимог. Таким чином, враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи, позивачем надано достатньо доказів, а тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», встановлено для осіб, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом реабілітовані відповідно до статті 1 цього Закону, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць позбавлення волі, але не більш як 75 мінімальних заробітних плат. Одноразово як грошова компенсація реабілітованій особі виплачується до 15 мінімальних заробітних плат, а решта належних грошей - протягом наступних п'яти років. У разі можливості, на вимогу реабілітованого, вся нарахована грошова компенсація може бути виплачена одноразово. Виплата компенсації спадкоємцям не проводиться, крім випадків, коли компенсація була нарахована, але не отримана реабілітованим. Відповідно до п. 9 Положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування грошової компенсації його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1993 року № 112 (далі - положення) громадянам, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі або примусового поміщення до лікувальних закладів і згодом реабілітовані відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", виплачується грошова компенсація у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що встановлена на час розгляду заяви, за кожний місяць позбавлення волі, але не більше як 75 мінімальних заробітних плат. Після прийняття рішення реабілітованим громадянам одноразово виплачується до 15 мінімальних заробітних плат, а решта належних грошей - рівними частками протягом наступних п'яти років. Таким чином, рішеннями Бучанської міської ради Київської області від 25.10.2007 р. визнано та підтверджено право позивача на виплату грошової компенсації у розмірі 36 мінімальних заробітних плат. Відповідно до п. 15 Положення, виплата передбаченої цим Положенням грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам провадяться незалежно від часу реабілітації. Указана компенсація виплачується за рахунок коштів місцевого бюджету відповідним фінансовим органом за місцем проживання реабілітованого, а якщо реабілітований громадянин проживає за межами України - фінансовим органом за місцем провадження попереднього слідства. Відповідно до абз. 2 п. 22 Положення, щорічна виплата залишку грошової компенсації за час позбавлення волі реабілітованого, що належить до виплати протягом п'яти років, провадиться з підвищенням за коефіцієнтом, обчисленим шляхом ділення розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня поточного року, на розмір мінімальної заробітної плати, з якого призначалась грошова компенсація. Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 12.05.2016 року не здійснювалось.

Outcome: approved