Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого зазначила, що [INFO] в м. Баранівка Житомирської області, помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, спадкове майно розташоване за адресою: [ADDRESS]. Заповіту померлий не залишав, а тому спадщина відкрилась за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та їхні із спадкодавцем спільні діти - [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі, спадщину не приймали, не подавали нотаріусу заяви про прийняття спадщини та не претендують на спадщину. На день смерті вона проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем [PERSON]. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса з проханням видати їй свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, але отримала відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок і відсутності реєстрації права власності за спадкодавцем. Просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок. В судове засідання позивачка [PERSON], не явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки. Позов підтримує повністю. В судове засідання відповідачка [PERSON] не явилася, надіслала заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги визнає. В судове засідання відповідач [PERSON] не явився, до суду по даній справі надіслав лист з клопотанням про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів в підготовчому судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, а саме визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про смерть серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 122, (а.с. 5) Згідно довідки відділу благоустрою та житлово-комунального господарства Баранівської міської ради від 19.02.2018 року №2013, [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований по день смерті в [ADDRESS], на день смерті з ним була зареєстрована [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва на забудову в сільських населених пунктах, спадкодавцю [PERSON], згідно рішення загальних зборів членів колгоспу від 17.03.1970 року в м. Баранівка по провулку Щорса, (нині провулок О. Вишні), була виділена земельна ділянка під забудову площею 0,0715 га., для будівництва 4 кімнатного житлового будинку, житловою площею- 56.,7 кв.м. (а.с.6-7). Згідно довідки КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 15.03.2018 р. № 575 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за померлим [PERSON] не зареєстровано ( а.с.12). Зазначені докази доводять, що будинок по [ADDRESS] належав померлому [PERSON] та після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] Відповідно до положень ст.ст. 100 -101 ЦК УРСР, 1960 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 «Особиста власність», не пов'язували наявність такого права з його обов'язковою реєстрацією. Ці обставини відповідали вимогам ст.ст.100-101 ЦК України в редакції 1963 року. Дані докази вказують на те, що вказаний будинок не є самовільним будівництвом. Згідно постанови приватного нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюка В.О. від 01.10.2011 №43/02-31/54/2011 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] в зв'язку із відсутністю документу, що підтверджує право власності на житловий будинок та відсутністю реєстрації права власності (а.с. 18). Як визначено частиною 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Крім того, Верховний суд України в Ухвалі в судовій справі № 6-44936св10 вказав на наступне: «Відповідно до чч. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абз. 4 п. 19 постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Частина 3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 27 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Із зазначеного вище видно, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту права позивачки, як належної спадкоємиці. Водночас, той факт, що власника майна, [PERSON], не оформив на себе право власності, не позбавляє позивачку, як кінцевого спадкоємця, в судовому порядку визнати право на це майно. Судові витрати у справі позивачка, згідно клопотання зазначеного в позовній заяві просила залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved