Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], АТ " Житомиробленерго" в особі Коростишівського РЕМ про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом розірвання договору постачання електричної енергії. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 29.11.2005 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав у ПП «Голубіївське» приміщення пилорами, яке розташоване в [ADDRESS] З 2008 року, вказане приміщення перебувало в користувані [PERSON] на підставі довіреності, виданої власником - [PERSON] від 02.07.2008 №3753. Саме на підставі довіреності, як єдиного документа, який давав підставу для користування приміщенням пилорами, ФОП [PERSON] уклала договір з Коростишівським РЕМ від 25.10.2010 про постачання електричної енергії, який діє і по нині. В установленому порядку 19.02.2018 вказана довіреність позивачем відкликана. З часу припинення дії єдиного правовстановлюючого документа на приміщення, у [PERSON] з 19.02.2018 належних правових підстав користуватися приміщенням немає, з грудня 2013 р. остання не має статусу ФОП. Відповідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.04.2018 та довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.03.2018 № 237, єдиним власником приміщення пилорами в [ADDRESS], є [PERSON] 17.04.2018 позивач особисто звернувся до Коростишівського РЕМ АТ «Житомиробленерго» з заявою про укладення договору постачання електричної енергії до належного йому приміщення цеху. На вказану заяву йому було направлено відповідь, що укладення договору між ним та постачальником електроенергії можливо лише після припинення діючого договору. На адвокатський запит представник позивача отримав відповідь з Коростишівського РЕМ АТ «Житомиробленерго» про те, що договір на постачання електроенергії до пилорами в [ADDRESS], укладено з ФОП [PERSON] 25.10.2010 на підставі, довіреності про право користування приміщенням від 02.07.2008 року, виданого [PERSON] 08.05.2018 представник [PERSON] звернувся до Коростишівського РЕМ з заявою про ініціювання розірвання договору про надання послуг з електропостачання з [PERSON] до приміщення, належного [PERSON], на яку отримав відповідь про те, що розірвання договору постачання електроенергії можливе лише в порядку, передбаченому п 6,18 Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28, шляхом повідомлення безпосередньо споживачем [PERSON] про припинення користування електроенергією. Всупереч вимог п.п.6, 18 Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28 [PERSON] не повідомила Коростишівський РЕМ про припинення дії документа, на підставі якого вона користувалася нерухомим майном, до якого підключено електроенергію - а саме - про скасування довіреності від 02.08.2008. Наявність чинного договору з ФОП [PERSON] чи іншою особою, враховуючи припинення правових підстав у користуванні нею приміщенням, призводить до порушення прав [PERSON] як власника приміщення, оскільки перешкоджає подальшому розпорядженню ним шляхом продажу, передачі в оренду тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено можливості надання послуг з електропостачання до нерухомого майна власника поза його волею. Позивач просить суд розірвати договір про постачання електричної енергії № 978 від 25.08.2010, за яким Коростишівським РЕМ АТ «Житомиробленерго» надаються послуги постачання електричної енергії споживачу [PERSON] до приміщення [ADDRESS] з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 29.05.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз'яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позов від відповідачів до Коростишівського районного суду Житомирської області не надійшов. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 29.11.2005 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбав у ПП «Голубіївське» приміщення пилорами, яке розташоване в [ADDRESS] ( а.с. 9-10). В період з 2008 року, вказане приміщення перебувало в користувані [PERSON] на підставі довіреності, виданої власником - [PERSON] від 02.07.2008 №3753. ( а.с. 21). На підставі довіреності від 02.07.2008 №3753 як єдиного документа, який давав підставу для користування приміщенням пилорами, ФОП [PERSON] уклала договір з Коростишівським РЕМ від 25.10.2010 № 978 про постачання електричної енергії. До договору було додано вказану вище довіреність та свідоцтво про державну реєстрацію ФОП [PERSON] ( а.с.18-20). 19.02.2018 р. довіреність № 3753 від 02.07.2008 р. [PERSON] відкликана, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 26.02.2018. ( а.с.22). Отже, з часу припинення дії єдиного правовстановлюючого документа на приміщення, у [PERSON] з 19.02.2018 належних правових підстав користуватися приміщенням немає. Відповідно до відкритих відомостей Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] не має статусу ФОП з грудня 2013 року (Дата запису: 02.12.2013; Номер запису: 22880060003000274; Стан суб'єкта: припинено). ( а.с. 25) З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.04.2018 та довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.03.2018 № 237, слідує, що єдиним власником приміщення пилорами в [ADDRESS], є [PERSON] ( а.с. 11-12). 17.04.2018 [PERSON] звернувсь до Коростишівського РЕМ АТ «Житомиробленерго» з заявою про укладення договору постачання електричної енергії до належного йому приміщення цеху. На адвокатський запит від 04.05.2018 надійшла відповідь з Коростишівського РЕМ АТ «Житомиробленерго» про те, що договір на постачання електроенергії до пилорами в [ADDRESS], укладено з ФОП [PERSON] 25.10.2010 на підставі, довіреності про право користування приміщенням від 02.07.2008 року, виданого [PERSON] 08.05.2018 представник [PERSON] звернувся до Коростишівського РЕМ АТ «Житомиробленерго» з заявою про ініціювання розірвання договору про надання послуг з електропостачання з [PERSON] до приміщення, належного [PERSON] З повідомлення № 1048 від 18.05.2018 р. Коростишівського РЕМ слідує, що розірвання договору постачання електроенергії можливе лише в порядку, передбаченому п 6,18 Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28, - шляхом повідомлення безпосередньо споживачем [PERSON] про припинення користування електроенергією. Всупереч вимог п.п.6, 18 Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28 (чинними на момент укладення договору та на момент відкликання довіреності на право користування приміщенням), [PERSON] не повідомила Коростишівський РЕМ про припинення дії документа, на підставі якого вона користувалася нерухомим майном, до якого підключено електроенергію - а саме - про скасування довіреності від 02.08.2008. Наявність чинного договору з ФОП [PERSON] призводить до порушення прав [PERSON] як власника приміщення, оскільки перешкоджає подальшому розпорядженню ним шляхом продажу, передачі в оренду тощо. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно ст. 321 ЦК, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Відповідно ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч. 2 ст. 651 ЦК, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно ч. 3 ст. 653 ЦК, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до п.5.1. Правил користування електричною енергією від 31.07.1996 № 28 (чинними на момент укладення договору та на момент відкликання довіреності на право користування приміщенням, далі - Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Відповідно п. 5.23. Правил, зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України. Відповідно п. 6.18 Правил, з новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з вищевикладених мотивів. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., тобто по 352 грн 40 коп. з кожного.

Outcome: approved