overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що є власником квартири [ADDRESS]. 04 грудня 2012року в будинку за її згодою був зареєстрваний син - відповідач по справі [PERSON], [INFO]. 15 січня 2013року відповідач вивіз з квартири свої особисті речі , пояснив, що він не буде користуватися квартирою, та виїхав для постійного місця мешкання та праці в Крим. З того часу відповідач добровільно за власною ініціативою не мешкає у її квартирі, не користується житолм та не сплачує комунальні платежі. Перепон у користуванні житлом вона йому не чинила. При виїзді з квартири , відповідач не знявся з реєстраційного обліку. Відомості про фактичне місце проживання відповідача у неї відсутні. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що в січні 2013року син вирішив поїхати в Крим разом зі своєю дівчиною. Він знайшов там роботу і вирішив залишитися проживати в Криму. Повертатися не збирається. Конкретне місце проживання його в Криму їй не відомо, оскільки вони наймають квартири. Можливо він би і приїхав знятися з реєстрації, але на сьогодні це неможливо, через ситуацію в країні. Просить її позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. До суду надана судова повістка з позначкою житлової організації про неможливість вручити повістку відповідачу через його відсутність за місцем реєстрації: вул. Леніна, 20/17 м.Дружківка. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10,13) Відповідач з грудня 2012року зареєстрований і проживав в зазначеній квартирі, як член сім"ї позивача, що визнається позивачем . Судом встановлено, що відповідач з січня 2013року в квартирі не проживає, оскільки змінив місце проживання, виїхавши до республіки Крим, що підтверджується Актом територіального комітету від 03.12.2015року. Також підтверджується поясненнями свідка [PERSON], яка є сусідкою позивача, і пояснила, що в січні 2013р відповідач виїхав до Криму, вона з ним спілкувалася в соціальних мережах. Він не має наміру повертатися, у нього є робота, дівчина, на якій він бажає одружится і яка мешкає в м. Джонкой. Конкретне місце проживання відповідача в Криму їй не відомо. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS], оскільки за вказаною адресою він відсутній без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що згідно свідоцтву про право власності на житло від 08 січня 2004року їй, її сестрі - відповідачці по справі, а також їхній матері [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS]. В травні 2014року відповідачка подарувала їй свою 1/3 частку квартири і виїхала з міста Дружківки разом з малолітніми дітьми до Росії на постійне проживання, де знаходиться і зараз, але зі спірної квартири вона не виписалась до теперішнього часу. Вона не має можливості розпорядитися належним їй майном, оскільки в квартирі зареєстрована відповідачка. Також не може оформити субсидію. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши [PERSON] разом з її дітьми [PERSON], 2010року народження, та [PERSON] ,2013року народження, такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги частково, і просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом в квартирі [ADDRESS], оскільки вона продала свою частку квартири і виїхала. Вимоги про визнання дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, просить залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з,явилася. До суду надана судова повістка з позначкою житлової організації про неможливість вручити повістку відповідачу [PERSON] через відсутність останньої за відомим місцем реєстрації відповідача - [ADDRESS] Інше місце проживання відповідача суду не відомо. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно та договором дарування від 14.05.2014р (а.с.7,10). Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні і домовою книгою підтверджується реєстрація відповідача [PERSON] в спірній квартирі з липня 2001року (а.с.12,18-19). Фактично, в квартирі відповідач [PERSON] не проживає, що підтверджується Актом обстеження квартири від 30 червня 2015року , який складено комісією КП "Комсервіс" (а.с. 11). Зі слів позивачів відповідач мешкає в Росії, але точне місце проживання невідомо. Суд вважає, що відповідач втратила право користування квартирою [ADDRESS] з моменту продажу цієї квартири, оскільки в неї припинилося право користування квартирою внаслідок її відчуження. Суд вважає, що реєстрація відповідача в зазначеній квартирі, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 03.09.2006 року відповідач, уклавши договір №DNH4KР3400134, отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 2223,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов"язання перед позичальником банк виконав, відповідач же, умови укладеного договору порушив, своєчасно кредит не погашає, станом на 04.04.2014 року утворився борг в сумі - 15057,14 грн. (заборгованість по кредиту - 1676,85 грн., заборгованість по пороцентам за користування кредитом - 3402,76 грн., пеня за не своєчасність виконання зобов»язань за договором - 9977,53 грн.) Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4598,08 грн., яка була задоволена судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк», різниця заборгованості становить - 10459,06 грн. Крім того штрафи, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. та 522,95 грн. Через що, позивач, посилаючись на умови договору просить суд стягнути з відповідача суму боргу 11482,01 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав, подавши відповідну заяву (л.с.25,31). Відповідач проти позову не заперечив, своїм правом на участь в розгляді справа не скористався, судом проведено розгляд справи за правилами ст. 224 ЦПК України.(л.с.24,30). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.09.2006 року відповідач, уклавши договір №DNH4KР3400134, отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 2223,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов"язання перед позичальником банк виконав, відповідач же, умови укладеного договору порушив, своєчасно кредит не погашає, станом на 04.04.2014 року утворився борг в сумі - 15057,14 грн. (заборгованість по кредиту - 1676,85 грн., заборгованість по пороцентам за користування кредитом - 3402,76 грн., пеня за не своєчасність виконання зобов»язань за договором - 9977,53 грн.) Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4598,08 грн., яка була задоволена судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк», різниця заборгованості становить - 10459,06 грн. Крім того штрафи, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. та 522,95 грн. Через що, позивач, посилаючись на умови договору просить суд стягнути з відповідача суму боргу 11482,01 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., тому вимоги позивача передбачено ст.ст.509, 526,527,1050,1054 ЦК України і обґрунтовано доказами в т.ч. розрахунком боргу (л.с.5,6) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв"язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач письмово повідомила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дочки суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач зобов"язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв"язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання 2 неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дітей суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного та визнання позову відповідачем суд вважає, що відповідач зобов"язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу, щомісячно . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв"язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття . Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутність, у зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В січні 2013 року відповідач залишив сім"ю і перестав надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Оскільки добровільно про сплату аліментів їй з відповідачем не вдалось домовитись просить рішенням суду стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття . В судове засідання сторони не з"явились. Позивач письмово повідомила про можливість розгляду справи у її відсутність. Відповідач про час та місце розгялду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони від спільногопроживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки, тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від спільного проживання з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у звязку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач письмово повідомила про можливість розгляду справи у її відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленням про отримання судового виклику, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред"явлених вимог суду не подав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання сина суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, \~ суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач зобов"язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв"язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на їз утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття на кожну дитину. Позивач письмово повідомила про можливість розгляду справи у її відсутність. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотан не надав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дітей суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач зобов"язаний надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки доходу, щомісячно . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у звязку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивач письмово повідомила про можливість розгляду справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання доньки суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, \~ суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного суд вважає, що відповідач зобов"язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно . На підставі викладеного,

Outcome: approved