Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0950 га, кадастровий номер 18242861100:07:000:0047, та площею 0,2330 га, кадастровий номер 1824281100:05:000:0624, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району, і належали його батьку - [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №029247 та серії ЖТ №029246, виданих 23.12.2002 на підставі розпорядження голови Овруцької райдержадміністрації №322 від 11.11.2002, мотивуючи тим, що він прийняв спадщину за законом після смерті батька, так як має на руках ощадну книжку останнього. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на зазначені земельні ділянки, йому було відмовлено, так як державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті батька. В судове засідання позивач не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, але надала клопотання, в якому просить справу слухати у її відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Копія списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ( а.с.12) свідчить, що членом КПС «Мир» під №600 значиться [PERSON] . З листа відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Ч-195/0-0.29-198/138-21 від 12.08.2021 вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Мир» [PERSON] , який помер [INFO] , сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Разом з тим, копія уточненого списку громадян-співвласників СТОВ «Великохайчанське» Овруцького району Житомирської області, що мають право на земельну частку (пай) станом на 18.11.2001 свідчить, що до списку громадян-співвласників СТОВ «Великохайчанське», що мають право на земельну частку (пай) включено під №875 [PERSON] , якому було виписано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ №0138521. Відповідно, [PERSON] при житті набув право власності на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.06.1997. На день його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0950 га та площею 0,2330 га, які розташовані на території Великохайчанської сільської ради Овруцького району. Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Він прийняв спадщину після смерті батька, вступивши в установлений законом шестимісячний строк в управління та володіння спадком майном, так як робив ремонт будинку, покрівлі, користувався предметами домашнього вжитку та земельною ділянкою. Крім позивача, інших спадкоємців немає. В нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначені земельні ділянки, йому було відмовлено, так як державні акти на них були видані після смерті спадкодавця. Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.09.1958, довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №940 від 10.08.2021, державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №029247 та серії ЖТ №029246 від 23.12.2002, витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 02.03.2021, а також повідомленням Овруцької ДНК №1821/01-16 від 06.09.2021 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1604/02-31 від 10.08.2021. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна, а саме, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 1824281100:05:000:0624 і 1824281100:07:000:0047 та інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать, що у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкові земельні ділянки на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави.

Outcome: approved