Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року в розмірі 41155,75 грн., посилаючись на те, що за вказаним договором відповідачу був наданий кредит у розмірі 8000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 41155,75 грн. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просить позов задоволити. Представник позивача просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю. Просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не прибув та не повідомив суду про причини своєї неявки та не заперечив проти позову і з приводу мотивів його заявлення, а тому суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст.629 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач 21.04.2011 року уклав з відповідачем кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої обов'язки за договором не виконує, заборгованості згідно умов вказаного договору не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості представленого позивачем вбачається, що відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість 41155,75 грн., яка складається з наступного: - 7827,81 грн.- заборгованість за кредитом, - 28191,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. -2700,00 грн-заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500, 00 грн.- штраф (фіксована частина). - 1935,99 грн.- штраф ( процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Внаслідок вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є цілком обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1378,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення від 14.03.2016 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України не здійснюється.

Outcome: approved