Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, де просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 156, оскільки у грудні 2013 року подружні відносини між ними припинені остаточно і примирення вони не бажають. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила шлюб зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, вказуючи на відсутність взаєморозуміння між ними та втрату почуття любові. При цьому, зауважила, що спільний неповнолітній син [PERSON] проживає на даний час із нею, а [PERSON] постійно спілкується із дитиною. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу зареєстрованого між ним та позивачем 23 липня 2011 року. Пояснив, що вони із дружиною із грудня 2013 року дійсно не підтримують подружніх відносин, проживають окремо, ведуть окреме господарство та мають різні бюджети. При цьому відновити подружні відносини не бажають. Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 156, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та паспорта позивача (а.с. 4,6). При цьому, дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Від подружнього життя мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 5). Однак на даний час, подружніх стосунків між сторонами не існує, проживають вони окремо, ведуть окреме господарство, практично не спілкуються між собою. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаєморозуміння між [PERSON] та [PERSON] та різні погляди на життя, і як наслідок постійні сварки. За таких обставин між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Позивач як і відповідач, вважають, що шлюб існує формально і примирення між ними не можливе. До того ж, позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, шлюб сторони розривають вперше, від спільного життя мають одну неповнолітню дитину, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути із відповідача на користь позивача

Outcome: approved