Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є сином відповідача і народився у цивільному шлюбі між відповідачем та матірю позивача [PERSON] На теперішній час він є повнолітнім і навчається у Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу. Крім того, він щороку сплачує за навчання згідно з договором про надання освітніх послуг. Оскільки відповідач працює слюсарем рухомого складу на СП Пологівське вагонне депо і отримує заробітну плату, тому він має змогу утримувати позивача. У звязку з цим просив стягнути з відповідача на його, позивача, користь аліменти на своє утримання як дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 (25 %) частини від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання або до досягнення позивачем 23 років. Позивач 02 березня 2017 року звернувся до суду з письмовою заявою від 01.03.2017 року про розгляд справи за його відсутності. На своїх позовних вимогах наполягає і просить задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Також зазначив, що повідомлений про слухання справи 02.03.2017 року. Відповідач 02 березня 2017 року звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], який є позивачем у даній справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження від 02.12.1998 року серії І-ЖС № 332978. Із довідки від 08.01.2017 року № 67 встановлено, що [PERSON], навчається за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб у Політехнічному технікумі Конотопського інституту Сумського державного університету на денній формі навчання за спеціальністю «Організація виробництва». Термін навчання з 01.09.2016 року по 28.02.2019 року. Як вбачається із копії договору № 9 про навчання, підготовку або про надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом від 06.08.2016 року, позивач зобовязався здійснювати оплату за надання освітніх послуг Політехнічним технікумом Конотопського інституту Сумського державного університету, загальна вартість яких за весь період навчання складає 17140,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 зазначеного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено у судовому засіданні, що позивач потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається за денною формою навчання в іншому місті і несе витрати на проїзд додому і звідти до навчального закладу, на проживання, харчування, купівлю підручників, тощо, а також витрати на оплату свого навчання. У звязку з тим, що він навчається за денною формою навчання, він не має можливості влаштуватися на роботу. Відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини, визнає у повному обсязі заявлені до нього позовні вимоги. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача можуть бути задоволені шляхом стягнення з відповідача на його користь аліментів у розмірі 1/4 (25 %) частини від заробітку (доходу) щомісяця. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керувався положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання позову про стягнення аліментів. Тому судовий збір у даній справі у сумі 640,00 грн. має бути стягнуто з відповідача у дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved