Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 06.05.2011 року із відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що на даний час змінився матеріальний стан відповідача, оскільки він на час ухвалення рішення працював, однак на даний час не працює. Оскільки відповідач не працює, не має регулярного доходу, аліменти не сплачує, тому позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, стягуючи аліменти в твердій грошовій сумі - 400 гривень щомісячно. На попередній розгляд справи позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на попередній розгляд справи не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 06.05.2011 року із відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4). Відповідно довідки ВДВС про розмір заборгованості по слаті аліментів, зазначено, що відповідач не працює, заборгованість по аліментах розраховується виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості, така заборгованість склала станом на 31.03.2016 року 18902 гривні 41 копійку. (а.с.3). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 р. у справі за № 143 цс 13, котре згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковим для всіх судів України. Враховуючи те, що відповідач на день ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів у частці від доходу працював, однак на даний час не працевлаштований, не отримує регулярного доходу, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і свідчить про зміну матеріального стану та з урахуванням вищенаведеного рішення ВСУ, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу його присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 06.05.2011 року у частці від заробітку (доходу) на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved