Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

позивачі звернувся до суду з позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги просять суд визнати за ними в порядку спадкування право власності за кожним із них по 1/4 ідеальній частині будинковолодіння за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, яке складають житловий будинок А-1 з верандами а-1 та а2-1, східцями а'-1, який має загальну площу 67,9 кв.м., в тому числі житлову площу 53,8 кв.м., та допоміжну (підсобну) площу 14,1 кв.м., а також належні до будинку господарські будівлі та споруди: погріб «пг/а», літня кухня Б, сарай В, веранда Г, вбиральня Д, хвіртка, ворота, дві огорожі, колодязь К згідно з технічним паспортом на будинок, складеним Львівським бюро технічної інвентаризації 20.08.1989 року; скасувати запис від 19.09.2011 року про проведену державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: Львівська область, Пустомитівський район. с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7 (реєстраційний номер майна 34661401) на підставі скасованого рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2011 року у справі №2-1316/1366/11; зняти арешт з нерухомого майна, належного [PERSON], та заборону на його відчуження, накладених постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції [PERSON] ВП №43531183 від 04.06.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які були зареєстровані 05.06.2014 року о 17:16:06 державним реєстратором Пустомитівського районного управління юстиції Віблою.І.Ю. (рішення/№13599270 від 05.06.2014 17:40:31), в частині житлового будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, стягнути з відповідача на користь позивачів витрати понесені ними у справі. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову зазначають, що 23 червня 2010 року померла бабця позивачів, мати їхнього батька [PERSON], яка на час своєї смерті проживала за адресою: [INFO]. 01 грудня 2010 року помер батько позивачів [PERSON]. 16 грудня 2010 року в шести місячний строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, з дня смерті спадкодавця [PERSON] позивачі подали заяву в Пустомитівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилось після смерті бабці - житловий будинок за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Годовиця, вул. Лесі Українки, 7. Їхню заяву в нотаріальній конторі зареєстровано за №609 16.12.2010 року, спадкову справу №50422069 у Спадковому реєстрі та №368/2010 у нотаріуса на майно бабці було заведено 07.12.2010 року, що стверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №25548254, який їм надав державний нотаріус [PERSON] Отже, після смерті бабці спадкоємцями за законом першої черги були діти [PERSON] батько позивачів [PERSON] та його рідна сестра [PERSON]. Батько позивачів помер 01 грудня 2010 року після відкриття спадщини на майно [PERSON], яка померла 23 червня 2010 року, тобто через 5 місяців та 7 днів після смерті бабці. Внаслідок смерті батька позивачів за правом спадкової трансмісії спадкові права на майно бабці, належні батькові, отримали її внуки, позивачі у справі, подавши у встановлений законом 6-ти місячний строк з моменту смерті бабці (в 3-х місячний строк з моменту смерті батька) заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини на майно бабці. Як вбачається зі спадкової справи №368/3010, заведеної на майно [PERSON], відповідач 07.12.2010 р. подала заяву про прийняття спадщини на майно [PERSON], у якій зазначає, що на момент смерті [PERSON] залишилось спадкове майно житловий будинок №7 в с. Годовиця, вул. Л. Українки Пустомитівського району Львівської області. Таким чином [PERSON] набула спадкові права на 1/2 частину спадкового майна, належного бабці, а кожний з позивачів по 1/4 частині спадкового майна, належного бабці. До моменту реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою; Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2011 року право власності на цей будинок не було зареєстровано, що засвідчено листом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №5567 від 30.11.2017 р. (копія цього листа долучена до матеріалів справи на підставі клопотання нашого представника від 20.12.2017 року). Оскільки, не було зареєстровано право власності за спадкодавцем на належне їй майно - житловий будинок за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Годовиця, вул.Лесі Українки, 7, право власності на це майно за спадкоємцями може бути визнано лише в судовому порядку. Право позивачів на 1/2 ідеальну частину обєкта спору, належного бабці, своїми фактичними діями заперечила відповідач, оформивши право власності на своє імя на обєкт спору в цілому. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2018 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2011 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок № 7 з господарськими спорудами на вулиці Л.Українки у с. Годовиця Пустомитівського району Львівської області, що рахується за [PERSON], яка померла 23 червня 2010 року. Таким чином відпала обставина, яка перешкоджала захисту нашого права власності, для чого ми змушені звернутись до суду із цим позовом. В ході судового процесу позивачі дізнались, що на все нерухоме майно, належне відповідачеві, накладено арешт та заборону його відчуження на підставі постанови державного виконавця відділу виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції [PERSON] ВГ1 №43531183 від 04.06.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Ці обтяження були зареєстровані 05.06.2014 року о 17:16:06 державним реєстратором Пустомитівського районного управління юстиції Віблою. І. Ю. (рішення №13599270 від 05.06.2014 17:40:31). Так як рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2011 року, яким було визнано за відповідачем право власності на житловий будинок №7 з господарськими спорудами на вулиці Л.Українки у с. Годовиця, Пустомитівського району Львівської області, скасовано в цілому, позивачі вважають, що слід зняти арешт з усього будинку. Окрім того перешкодою для реєстрації за нами права власності на обєкт спору у випадку задоволення цього позову буде і запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Відповідача на обєкт спору на підставі скасованого рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2011 року. Тому слід скасувати і цей запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 27.11.2017 року провадження у справі відкрито 27.11.2017 року задоволено клопотання позивачів про забезпечення позову. 09.02.2018 року задоволено клопотання про витребування доказів. 09.02.2018 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Апеляційного суду Львівської області в справі №2-1366/11, провадження №22-ц/783/7180/17 за позовом [PERSON] до Годовицько-Басівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. 05.04.2018 року поновлено провадження у справі. 21.05.2018 року на адресу суду надійшла оновлена редакція позовної заяви із заявою про усунення її недоліків. 13.06.2018 року задоволено заяву про врегулювання спору за участю судді Кіпчарського М. О. 13.07.2018 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді Кіпчарського М. О., провадження у справі поновлено. 16.07.2018 року згідно повторного автоматичного розподілу справу передано для розгляду судді Мельничук І. І. 18.07.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 08.08.02018 року.11.09.2018 року на адресу суду подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину обєкта нерухомого майна, в якому відповідач, позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку під літ. А-1, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 53,8 кв.м., що складається з: І - коридору, пл. 9,1 кв.м., II - коридору, пл. 12,4 кв.м., 1 - коридору, пл. 6,7 кв.м., 2 - кухні, пл. 7,4 кв.м., 3 - житлової кімнати, пл. 20,1 кв.м., 4 - житлової кімнати, пл. 19,5 кв.м., 5 житлової кімнати, пл. 14,2 кв.м., веранди під літ. а-1, пл. 15,4 кв.м., східців під літ. аІ-1, пл. 5,8 кв.м., веранди під літ. aII-1, пл. 10,3 кв.м., погрібу - пл. 15,4 кв.м., літньої кухні під літ. Б, пл. 17,6 кв.м., сараю під літ. В, пл. 38,2 кв.м., веранди під літ. Г, 4,7 кв.м., вбиральні під літ. Д, воріт -1, пл. 4,4 кв.м., огорожі 2, пл. 20,5 кв.м., огорожі - 3, пл. 93,4 кв.м., хвіртки -4, пл. 1,4 кв.м., колодязю під літ. К, пл. 7 кв.м.; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування зазначила, що 23.06.2010 року померла матір [PERSON] [PERSON]. В межах шестимісячного строку для прийняття спадщини [PERSON] звернулася в Пустомитівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, а тому в порядку ст. 1261 є спадкоємцем померлої першої черги за законом. 11.09.2018 року зустрічну позовну заяву залишено без руху. 11.09.2018 року задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. 21.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву позивачів за первісним позовом, в якому відповідачі та позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] зазначають, що не заперечують факт набуття права на 1/2 частку у спадковому майні [PERSON], однак позивач за зустрічним позовом, на відміну від позивачів за первісним позову, ввела суд в оману, внаслідок чого рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.07.2011 року за нею було визнано право власності на весь обєкт нерухомого майна, що є предметом спору, яке, разом з тим 15.03.2018 року скасоване апеляційним судом Львівської області. 05.10.2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду. 05.10.2018 року закінчено підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовну заяву підтримав з підстав наведених в уточненій позовній заяві, просить первісний позов задоволити в повному обсязі. Просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову, з підстав наведених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Представник [PERSON] [PERSON] дав пояснення аналогічні наведеним у зустрічній позовній заяві. Первісний позов заперечив, а зустрічну позовну заяву підтримав з підстав у ній наведених, просив суд таку задоволити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положень ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 24.06.2010 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її смерть 1-СГ №215505. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.07.2011 року визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: вул. Л.Українки, 7 в с. Годовиця, Пустомитівський район, Львівської області, що рахується за [PERSON], яка померла 23.06.2010 року. Постановою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2018 року у справі № 2-1366/11 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.07.2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок № 7 з господарськими спорудами на вулиці Лесі Українки у с. Годовиця, Пустомитівського району львівської області, що рахується за [PERSON], яка померла 23 червня 2010 року. Постановою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2018 року у справі № 2-1366/11 встановлено, що після смерті [PERSON] її спадкоємцями за законом першої черги були діти, які пережили спадкодавця [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер 01.12.2010 року до спливу шести місяців після смерті [PERSON] За правом представлення після смерті [PERSON] право на спадкування майна бурої М. І. перейшло до [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом шестимісячний строк подали заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (спадкова справа № 368/2010). Судом встановлено та визнано сторонами, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на житловий будинок за адресою; Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, однак на момент смерті [PERSON] право власності на цей будинок не було зареєстровано, що засвідчено листом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №5567 від 30.11.2017 року, а тому позивачі за первісним позовом та відповідач, який є позивачем за зустрічним позовом не можуть у позасудовому нотаріальному порядку здійснити свої спадкові права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.І ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з п.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ст.1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею до 1/2 частки майна її померлої матері [PERSON], та [PERSON] і [PERSON] за правом спадкової трансмісії у рівних частках, є спадкоємицею майна їх померлої бабусі [PERSON], тобто по 1/4 частці кожен. Враховуючи наведене, та те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], проте остання за життя не оформила своє право власності на вказане майно, що є перешкодою для реалізації спадкових прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними право власності по 1/4 ідеальній частці житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, та зустрічної позовної вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, є підставними та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 19.09.2011 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7 (реєстраційний номер майна 34661401) на підставі скасованого рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 липня 2011 року у справі №2-1316/1366/11. Згідно з ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7 слід скасувати. Щодо позовної вимоги позивачів за первісним позовом про зняття арешту з нерухомого майна, належного [PERSON], та заборону на його відчуження, накладених постановою державного виконавця відділу виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції [PERSON] ВП №43531183 від 04.06.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які були зареєстровані 05.06.2014 року о 17:16:06 державним реєстратором Пустомитівського районного управління юстиції Віблою.І.Ю. (рішення/№13599270 від 05.06.2014 17:40:31), в частині житлового будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, суд вважає що така не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Разом з тим, на підтвердження своїх доводів позивачами та їх представником не представлено суду копії виконавчого листа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, постанови про відкриття виконавчого провадження, в рамках якого було винесено постанову державного виконавця Вентик Х.М. ВП №43531183 від 04.06.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які були зареєстровані 05.06.2014 року о 17:16:06 державним реєстратором Пустомитівського районного управління юстиції Віблою.І.Ю. (рішення/№13599270 від 05.06.2014 17:40:31). Окрім того, з матеріалів справи та пояснень сторони позивача не вбачається, які саме виконавчі документи перебувають на виконанні в органах виконавчої служби, боржником за яким є [PERSON], та в межах яких виконавчих проваджень було накладено арешт на все майно боржника. Не надано відомостей про те, на якій стадії перебуває виконавче провадження, та не представлено відомостей щодо оскарження дій державного виконавця. Таким чином, необхідність припинення обтяження усього належного [PERSON] нерухомого майна, в частині житлового будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця, вул. Лесі Українки, 7, є передчасними, не знайшли свого обґрунтованого правового підтвердження у поданих суду доказах. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України слід стягнути судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved