Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» з заявою щодо отримання кредиту та надав всі необхідні документи. 13 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 500232724, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 40 000,00 грн., з кінцевим строком погашення до 14 жовтня 2014 року. Відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором № 500232724 від 13 жовтня 2011 року. 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерим товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №500232724 від 13 жовтня 2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON]. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 23 грудня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 53 192,21 грн., що складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі - 46 992,21 грн., прострочені відсотки за користування кредитом у розмірі - 6200,00 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 23 грудня 2013 року становить 53 192,21 грн. та витрати по сплаті судового збору. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 13 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 500232724, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 40 000,00 грн., з кінцевим строком погашення до 14 жовтня 2014 року. (а.с.29). Згідно витягу з реєстру передачі прав вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором № 500232724 від 13 жовтня 2011 року станом на 23 грудня 2013 року становить у розмірі 53 192,21 грн., що складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 46 992,21 грн. та прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 6200,00 грн. (а.с. 15). 29 травня 2018 року на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про порядок погашення кредитної заборгованість за кредитним договором № 500232724 від 13 жовтня 2011 року (а.с. 34). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерим товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №500232724 від 13 жовтня 2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 5-14). Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Однак, відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого станом на 23 грудня 2013 року утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 992,21 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Отже, з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46 992,21 грн. Крім того, позивач просить про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 6 200,00 грн. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно п. 2.2. Кредитного договору процентна ставка за користування Кредитом становить у розмірі 17.00 % відсотків річних. Судом перевірено розрахунок відсотків за несвоєчасне погашення кредиту та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитного договору: загальна заборгованість по відсоткам становить у розмірі 6200,00 грн. Отже, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження за адресою: м. Київ, бульвар В. Гавела,6 ) заборгованість за кредитним Договором № 500232724 від 13 жовтня 2011 року станом на 23 грудня 2013 року у розмірі 53 192 (п'ятдесят три тисячі сто дев'яносто два) грн. 21 коп., що складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 46 992,21 грн., прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 6200,00 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved