Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 27.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, натомість подали заяви, якою позивач позов підтримала, відповідач - визнав та просили розглянути справу у їх відсутності. За викладеного суд ухвалив провестти розгляд справи у відсутності сторін спору, що узгоджується із положеннями ст.169 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того достатніх законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що сторони спору з 27.08.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст.181 п.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому останній має бути задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3% частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивач звільнена від сплати судового збору. Останній у відповідності до положень ЗУ "Про судовий збір" та ст.88 ЦПК України стягується на користь держави з відповідача у справі.

Outcome: approved