Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

\~\~ Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права на власності на житловий будинок за заповітом по ? частині, посилаючись на те, що 10 червня 2003 року померла спадкодавець (їх мати) [PERSON], останнім постійним місцем проживання якої було с.Товсте, Радомишльського району, Житомирської області, вул. Соболів, 12. Актовий запис про смерть №10, зроблений виконавчим комітетом Раковицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області 11 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ТП № 218944. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок під №12 (дванадцять) по вул. Соболів в с.Товсте, Радомишльського району. Житомирської області. За життя [PERSON] склала заповіт від 18 травня 1999 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Раковицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, в якому заповідала будинок № 12 по вул. Соболів, в с.Товсте, Радомишльського району, Житомирської області, своїм дітям [PERSON] та [PERSON] у рівних долях кожному» Так як право власності на вищезазначене нерухоме майно не було зареєстроване в бюро технічної інвентаризації та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а на сьогоднішній день зареєструвати право власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя померлого не можливо, то позивачам нотаріусом було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно не має можливості, і рекомендовано звернутися до суду з питанням визнання права власності на це майно. Позивачі у судове засідання з"явилися, позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 10 червня 2003 року померла спадкодавець (мати позивачів) [PERSON] у віці 78 років в с.Товсте, Радомишльського району, Житомирської області, Актовий запис про смерть №10, зроблений виконавчим комітетом Раковицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області 11 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ТП №218944. Останнім постійним місцем проживання якої було с.Товсте, Радомишльського району, Житомирської області, вул.Соболів, будинок № 12. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок під № 12 (дванадцять) по вул.Соболів в с.Товсте, Радомишльського району, Житомирської області. Судом встановлено що, право власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] в бюро технічної інвентаризації не було зареєстроване, що підтверджується довідкою №188 від 22 березня 2016 року Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Раковицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області за №59 від 24 березня 2016 року, крім [PERSON] у вищезазначеному будинку разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, спадщину в шестимісячний строк прийняли її діти: [PERSON] та [PERSON] шляхом організації поховання, обробітку земельної ділянки та догляду за будинком. Діючим на той час законодавством не передбачено було реєстрацію права власності на будинок в бюро технічної інвентаризації, а підтвердженням права власності на будинок був запис в погосподарській книзі сільської ради, а тому спадкодавець [PERSON] вільно та відкрито користувалася вказаним будинком протягом всього свого життя. Крім того, відповідно до п.4 ч.8 п.п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу У PCP, затвердженої Мін комунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (яка припинила свою дію 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. На підставі довідки № 3525 від 02 лютого 2008 року Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради вартість житлового будинку складає 10 342,00 гривень. За життя [PERSON] склала заповіт від 18 травня 1999 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Раковицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, в якому зробила таке розпорядження: «Належний мені на праві особистої власності жилий будинок і предмети домашньої обстановки і вжитку заповідаю своїм дітям [PERSON] та [PERSON] у рівних долях кожному» Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями першої черги спадкування згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, після смерті [PERSON], що підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] серії І-УР №163750, виданого 21 жовтня 1959 року Раковицьким сільбюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області; - свідоцтвом про народження [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] серії ІV-УР №1513932, виданого 17 травня 1962 року Раковицьким сільбюро ЗАГС Радомишльського району, Житомирської області. Як вбачається з матеріалів справи у встановлений законом шестимісячний строк спадкоємці прийняли спадщину шляхом подання заяв про прийняття спадщини до майна померлої [PERSON], які знаходяться в матеріалах спадкової справи №54/2016, що заведена Радомишльською державною нотаріальною конторою. На підставі п.4.15 та п.4.18 Розділу 11 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та проведення реєстрації права, але якщо правовстановлюючий документ відсутній, то нотаріус роз'яснює спадкоємцю процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Так як право власності на вищезазначене нерухоме майно не було зареєстроване в бюро технічної інвентаризації та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а на сьогоднішній день зареєструвати право власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя померлого не можливо, то позивачі були змушені звернутися до суду з питанням визнання права власності на це майно. Відповідно до ч.1\~ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом мають особи, зазначені у\~ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалися позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved