Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Ще до народження сина шлюб між ними було розірвано рішенням Верховинського районного суду від 14.10.2010. Син [PERSON] проживає з нею та перебуває виключно на її утриманні, окрім цього на її утиманні перебувають також її двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Стабільного доходу вона немає, так як влаштуватися на роботу з повною зайнятістю не може, через те, що багато часу приділяє вихованню дітей. Відповідач працездатний, інших аліментних зобов'язань або стягнень за виконавчими документами не має, а тому має можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. А тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 08.08.2018 було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 03.10.2018, у зв'язку з тим, що місцезнаходження відповідача позивачу невідоме, а також з тим, що згідно інформації Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області було встановлено, що відповідач [PERSON] на території сільської ради ніколи не проживав та не був зареєстрований розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. Надала в суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить справу розглянути без її участі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, оскільки відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явився у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивачки, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Ухвалою суду від 12.11.2018 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення . Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд задовольняє позов з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5), батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки, виданої Хижинецькою сільською радою Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області (6) вбачається, що позивач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та на її утриманні перебувають неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Таким чином, судом безспірно встановлено, що неповнолітній [PERSON]перебуває виключно на матеріальному утриманні позивачки. В той же час відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати, так як є особою працездатного віку, інших аліментних зобов'язань немає. А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, та виходячи з визначеного законодавством рівного обов'язку батьків щодо утримання малолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приходить до висновку про те, що слід визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що з врахуванням наданої допомоги матір'ю дитини, забезпечить їй, належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання.

Outcome: approved