Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що з 03 травня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], 2009 р.н. та сина [PERSON], 2010 р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, постійно виникають сварки з різних приводів. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Вважає, що збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Діти проживають з нею. В добровільному порядку відповідач допомогу на утримання дітей не надає. Відповідач офіційно не працює, його дохід який є мінливим. Просить суд розірвати шлюбу між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], 2009 р.н. та сина [PERSON] 2010 р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. До початку судового засідання позивач подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач до початку судового засідання подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, пред'явлені до нього позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 травня 2009 року, який зареєстровано Відділом РАЦС Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 334 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Діти проживають з матір'ю - позивачкою [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Судом встановлено, що з серпня 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння. Спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо, помиритися не бажають. Спору про поділ майна та про місце проживання дітей між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітніх дітей, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка. дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, має дохід, який є нерегулярним та мінливим. Відповідач є здоровим, працездатним, інших неповнолітніх дітей, утриманців не має. Малолітні [PERSON] та [PERSON] є здоровими, самостійних доходів не мають. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що малолітні діти проживають з матір'ю, батько дітей - відповідач офіційно не працює, отримує дохід, який є нерегулярним та мінливим, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх синів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на місць. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років на 2016 рік встановлений: з 1 травня по 30 листопада - 1228 грн., з 1 по 31 грудня -1313 грн., на дітей віком від 6 до 18 років - з 1 травня по 30 листопада - 1531 грн., з 1 по 31 грудня - 1637 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд приймає до уваги матеріальне становище платника аліментів, його реальну спроможність сплачувати аліменти на утримання дітей. Дохід [PERSON] є недостатнім для утримання дітей позивачкою самостійно або при встановлені аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, у меншому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів 14 квітня 2016 року, тобто аліменти на користь позивача підлягають стягненню починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved