Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що 20 січня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. В серпні 2012 року сторони припинили спільне проживання, син залишився проживати із позивачем і з того часу [PERSON] не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймав участі у його вихованні. Рішенням Новоушицького районного суду від 20 серпня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно. Виконавче провадження відкрито 21 серпня 2013 року. Боржник ніде не працює, систематично змінює місце проживання, від сплати аліментів ухиляється, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 7700 грн. З часу припинення спільного проживання не провідує сина, участі у навчально-виховному процесі сина не бере, з 2014 року не провідував дитину в школі-інтернаті жодного разу. Син хворіє, є дитиною-інвалідом, проте батько не цікавиться здоров'ям дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON]. Судом за клопотанням позивача до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено орган опіки та піклування Новоушицької районної державної адміністрації. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позові . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце слухання належним чином. Представник орган опіки та піклування Новоушицької районної державної адміністрації Мельник Н.М. позов підтримала, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] та подала висновок Новоушицької районної державної адміністрації з цього приводу. Вислухавши позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши докази справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження від 15 грудня 2011 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 21 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Новоушицького районного суду №680/954/13-ц від 20.08.2013 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 01.08.2013 року до його повноліття. З довідки-розрахунку про заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] від 04 лютого 2016 року, виданої відділом ДВС Новоушицького районного управління юстиції , суд вбачає, що з серпня 2014 року відповідач [PERSON] аліментів на утримання сина не сплачує, внаслідок чого станом на січень 2016 року утворилась заборгованість у сумі 7700 грн. Згідно повідомлення Новоушицького ВП ДВП ГУНПУ в Хмельницькій області від 16 березня 2016 року [PERSON] перебуває на профілактичному обліку в Новоушицькому ВП, як особа , яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності. Згідно акту Новоушицької спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату від 01.03.2016 року, складеного педагогами школи, вбачається, що мати [PERSON] приймає активну участь у навчально-виховному процесі, цікавиться здоров'ям та навчанням дитини, забезпечує необхідним одягом та взуттям, предметами гігієни. Батько [PERSON] участі у навчально-виховному процесі не приймає. За час перебування дитини у закладі з 2014 року батько у школі не з'являвся, дитину не провідував, не цікавився її навчанням та здоров'ям. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 29 квітня 2016 року відповідача [PERSON], він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] та просить справу розглядати без його участі. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Новоушицькій райдержадміністрації від 25.05.2016 року № 1, Новоушицька державна адміністрація як орган опіки та піклування прийшла до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітнього сина [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] вихованням та розвитком сина не займається, матеріально не забезпечує, не створює умов для його проживання. Дитиною займається мати [PERSON] Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виконання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Так, ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, наданих в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За таких обставин, суд дійшов до висновку про доведеність винної поведінки відповідача внаслідок свідомого нехтування батьківськими обов'язками по утриманню та вихованню дитини, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved