Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позов в якому з урахуванням зменшених позовних вимог, просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП! на користь [PERSON] кошти, сплачені на придбання туристичного продукту - спільної поїздки з [PERSON] до АР Єгипет у розмірі 8721,34 грн., 100 (сто) відсотків вартості туристичного продукту у розмірі 10 271,34 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. Посилається на те, що між [PERSON] та ТОВ «ДЖОІН АП!» склались договірні відносини з приводу надання TOB «ДЖОІН АП» [PERSON] туристичного продукту для поїздки до Арабської Республіки Єгипет разом із малолітньою дочкою та [PERSON]. Договір про надання туристичного продукту (ваучер) було укладено через туристичного агента [PERSON], яка з ТОВ «ДЖОІН АП!» уклала агентський договір. 23.05.2017 року, в міжнародному аеропорту «Бориспіль» державною прикордонною службою України було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України малолітній [PERSON] в супроводі [PERSON] у зв'язку із відсутністю згоди другого з батьків. Відомості про батька дитини відсутні, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України був здійснений запис в свідоцтво про народження за прізвищем матері, а ім'я і прізвище за її вказівкою. Таким чином, для необхідності перетинання державного кордону [PERSON] треба було також дати довідку з відділу РАЦС про внесення відомостей про батька згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Внаслідок неповідомлення туроператором та його представниками [PERSON] про необхідність мати при собі вищезазначені документи під час перетинання кордону, державною прикордонною службою було відмовлено у здійсненні такого разом із малолітньою [PERSON] Тобто туристичний продукт фактично [PERSON] з вини суб'єктів туристичної діяльності не було надано. Через ситуацію, що склалась (спричинена невиконанням обов'язку суб'єкта туристичної діяльності про повне інформування туриста з приводу умов перетину державного кордону) та фактичним ненаданням туристичного продукту туристу, [PERSON] зверталася до турагента з вимогою повернення сплачених коштів, проте, отримала відмову. Таким чином, сприяючи [PERSON] укладенню договору між [PERSON] та ТОВ «ДЖОІН АП!» надавачем туристичного продукту є туроператор - TOB «ДЖОІН АП!». Між [PERSON] як турагентом та ТОВ «ДЖОІН АП!» було укладено агентський договір на реалізацію турпродукту. Таким чином, [PERSON] як турагент повинна була надати повну та достовірну інформацію про порядок перетинання державного кордону разом із малолітньою дитиною, проте, така інформація не була надана. У зв'язку із фактичним ненаданням [PERSON] туристичного продукту, його вартість підлягає поверненню. Також підлягає стягненню 100% вартості неспожитого нею продукту. Також зазначає, що на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню моральна шкода, оскільки через ситуацію, яка склалась, вона із своєю маленькою дитиною [PERSON] на той момент виповнилось повних 1 рік 10 місяців, вимушена була в три години ночі повертатись із аеропорту «Бориспіль» додому, вирішувати в подальшому питання стягнення вартості ненаданого туристичного продукту в досудовому порядку, що вимагає також додаткових сил. Запланований відпочинок був зіпсований саме з вини суб'єктів туристичної діяльності Ухвалою суду від 19 березня 2018 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ФОП [PERSON] в судовому засіданні стосовно задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що ФОП [PERSON] у доступній формі, розбірливо та зрозуміло проінформувала позивача про те, що їй, як матері одиначці, необхідно під час перетину кордону разом із її дитиною мати при собі довідку про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька довідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). На що позивач повідомила про те, що їй про це відомо та в неї такий документ є в наявності. Зазначив, що позивачем не надано доказів наявності збитків, а також будь-яких претензій з боку [PERSON] щодо отримання туристичних послуг не надходило. Таким чином, вважає, що турист [PERSON] отримав замовлений туристичний продукт. Також вказує на те, що право накладати стягнення передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» віднесено до виключної компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за держанням законодавства про захист прав споживачів. Крім цього, заперечував щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, оскільки не відомо, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу та якими доказами це стверджується. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечував, подав до суду відзив, в якому вказував, що вина ТОВ «ДЖОІН АП!» взагалі не доведена. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Статтею 1 Закону визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Згідно визначених законом понять «Туроператор» та «Турагент», - Туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. В судовому засіданні встановлено, що у системі онлайн бронювання в ТОВ ТОВ «ДЖОІН АП!» , ФОП [PERSON] було здійснено замовлення туристичного продукту для туристів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що не заперечується сторонами. Відповідно до п.3.3.1 агентського договору від 19.08.2016р. ФОП [PERSON] діяла від імені, під контролем та в інтересах туроператора ТОВ «Джоін Ап!». Позивачка сплатила ФОП [PERSON] 16 393,29 грн. за туристичні послуги, що підтверджується меморіальним ордером від 22.05.2017р. Згідно контракту від 01.07.2016р., ТОВ «Джоін Ап!» на рахунок Sun international for tourism 247,06 доларів США. Пунктом 3.1.3 договору, який мав бути укладений, передбачено, що тур агент зобов'язується забезпечити туриста необхідними документами відповідно до кількості туристів: ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейси згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаними в листі бронювання. Відповідно до п. 6.1. договору у випадку невиконання умов даного договору з боку турагента, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги, за умовами дотримання вимог п. 3.3 даного договору. Згідно із п. 6.2. договору у випадку відмови тур агента від виконання даного договору, турист має право на відшкодування підтверджених документальних збитків, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста. Позивачу було повернуто частину коштів за ненадані туристичні послуги, що не заперечується сторонами. Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо інше не суперечить суті зобов'язання. Відповідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Згідно з ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за ненадані туристичні послуги підлягають задоволенню. Позивач посилається на те, що їй була завдана моральна шкода у зв'язку з ненаданням туристичних послуг, яку остання оцінила в 2 000 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. З урахуванням ситуації яка склалась з вини відповідачів та стан в якому перебувала позивач в нічний період доби з малолітньою дитиною, суд вважає, що позивачем надано докази на підтвердження завдання останній моральної шкоди, а тому суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, надано договір про надання правової допомоги, відповідно до якого нею сплачено 2500 грн., у зв'язку з чим, вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню. Крім цього, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги з відповідача підлягає стягненню сто відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: approved