Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 15 вересня 1987 р. шлюбу, від якого вони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя, стверджує, що відповідач проживає з іншою жінкою та в них є спільна дитина, шлюбні відносини між ними фактично припинилися з листопада 2013 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилися, до початку судового засідання, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечує. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до судового засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. В зв'язку з чим на підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи з постановленням заочного рішення. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони по справі - позивач [PERSON], [INFO], на відповідач [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 1987 р. Калінінським відділом ЗАГС м.Донецька, актовий запис № 770, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 02.04.2014 р. (дублікат), виданим відділом ДРАЦС Калінінського РУЮ у м.Донецьку 02.04.2014 р. Неповнолітніх та малолітніх дітей від даного шлюбу на час розгляду справи сторони не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони певний час проживають окремо один від одного, позивач категорично заперечує проти надання зазначеного терміну. Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Зазначене місце реєстрації відповідача є тимчасово окупованою територією України. Судом приймалися заходи для встановлення зареєстрованого місця перебування відповідача. За отриманими документами, в ніших областях України відповідач зареєстрованим не значиться. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо один від одного, не виявили бажання на примирення. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Подільського РУЮ м. Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про одруження від 15.09.1987 р. № 770, складеному Калінінським відділом ЗАГС м.Донецька. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved