Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом до відповідача [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Посилається на те, що 08.07.2012 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с.Коритне вул.Набережна, 25, Вижницького району Чернівецької області. Спадкове майно після смерті [PERSON] прийняла його матір [PERSON], однак не встигла оформити своїх спадкових прав, оскільки 17.03.2013 року померла. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори 13.02.2013 року, зареєстрований в реєстрі за №50, який не був змінений чи скасований на момент її смерті, яким житловий будинок, який розташований с.Коритне вул.Набережна, 25, Вижницького району Чернівецької області, заповіла їм у рівних частинах. Вони як спадкоємці за заповітом, своєчасно прийняли спадщину, фактично вступили в управління спадковим майном у встановлений законом шестимісячний термін звернулись із заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини. Крім них, спадкоємцями за законом є діти покійної - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які спадщину не прийняли і на неї не претендують. Зазначають, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державний нотаріус їм відмовив, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просять визнати за ними право власності у рівних долях на спадкове майно, а саме на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Коритне вул.Набережна, 25, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлій 17.03.2013 року [PERSON]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судове засідання треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08.07.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-МИ №108329, виданого 09.07.2012 року, виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №24. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Коритне по вул.Набережна, 25, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок в с.Коритне по вул.Набережна, 25, Вижницького району Чернівецької області, 1982 року побудови, вартістю 58007,00 грн. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], спадщину прийняла [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №299/2012 року. 17.03.2013 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №114988, виданого 18.03.2013 року, виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №11. За життя [PERSON] залишила заповітне розпорядження, а саме все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла позивачам [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується копією заповіту, посвідченого 13.02.1997 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №50. З довідки виданої [PERSON] сільської ради №960 від 22.04.2013 року вбачається, що [PERSON] На день смерті проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання у [INFO] з 1950 року по 17 березня 2013 року, тобто по день її смерті. [PERSON] знята з реєстраційного обліку за місцем проживання 17.03.2013 року у звязку із смертю. На день смерті [PERSON] в одному будинку проживали та були зареєстровані, але фактично не проживали [PERSON] онук, [PERSON] дружина онука, [PERSON] правнук. За наявними відомостями у виконавчому комітеті спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом першої черги є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спадкоємцями спадкового майна померлої по заповіту є [PERSON], [PERSON] Судом також встановлено, що крім позивачів [PERSON], [PERSON]Д,, спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копіями заяв. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], спадщину не прийняли та не претендують на спадкове майно. Інших спадкоємців, та осіб які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №253/2013 року. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.1275 ч.2. ч.3 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але в звязку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на будинок йому було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 25.02.2016 року №193/02-31. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1982 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 ідеальні частки спадкового майна в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved