Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги, а саме: - стягнути солідарно з відповідачів на\~користь позивача заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 1725 грн. 44 коп., з яких: 1415 грн. 27 коп. - сума основної заборгованості за надання послуг з везення побутових відходів, 248 грн. 38 коп. - інфляційні втрати, 61 грн. 79 коп. - три відсотки річних д простроченої суми. В мотивування позовних вимог позивач вказав: Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 «Про визначення вконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». На виконання вимог чинного законодавства (ст. 35-1 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998, ст. 21, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 позивачем було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия». Відповідно до Графіка планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від іриватних домоволодінь Холодногірського (Ленінського) району погодженого з головою адміністрації Холодногірського району, вивезення побутових відходів по вул. Ткаченківська здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» щопонеділка. Таким чином, послуги з вивезення побутових відходів за адресою: м. Харків, вул. Ткаченківська, б. 22Б, надаються позивачем з 01.01.2013р. на підставі Договору про вивезення побутових відходів опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» № 142(2580)/1 від 27.11.2012р. Відповідно до Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів Виконавець \~ \~ \~ \~Згідно додатку до договору, вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів за одну особу становить 9,08грн../11,69 грн. за місяць. З серпня 2017 року вартість послуг з вивезення твердих побутових віходів за одну особу становить 14,45 грн. за місяць. Станом на 01 червня 2018 року відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги з 01 червня 2015р. по 01 червня 2018р. у звязку з им виникла заборгованість. Тому позивач заявляє позовні вимоги про стягнення суми заборгованості в межех виконання договору. Представник позивача на позові наполягав, в пояснені вказав обставини викладені в мотивуванні позовних вимог. В письмових поясненнях наданих суду представник вказав: В судовому засіданні Відповідач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУР» визнає частково, а саме: визнає заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів з розрахунку на двох осіб-споживачів-Дерев'янченка [PERSON], [PERSON], які дійсно зареєстровані та фактично мешкають за адресою: м. Харків, вул. Ткаченківська, 6.22Б та є споживачами послуг, які надає ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». Додатково в судовому засіданні Відповідач [PERSON] пояснив, що його донька [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO], 6.22Б, але фактично з 2010 року мешкає за межами України, а саме виїхала на навчання до Російської Федерації, де і мешкає досі. Саме тому, відповідач [PERSON], мотивуючи свою позицію тим, що Відповідач [PERSON] фактично за адресою Боржників не мешкає і послугами ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» не користується, просив суд прийняти до уваги суму розрахунку заборгованості на двох осіб-споживачів і просив зобовязати позивача ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» зробити перерахунок заборгованості, виключивши з довідки про рух коштів на їх особовому рахунку нарахування на фактично не мешкаючу [PERSON]. Зазначаємо, що з даним питанням Відповідач [PERSON] звертався і до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». На особистому прийомі йому було розяснено, що у відповідності до вимог п.п.11 п.21 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУР» зменшує розмір плати за послуги в разі тимчасової відсутності споживача або членів його сімї на підставі його письмової заяви та документа, що підтверджує йогоЛ'х відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби чи відбування покарання). Відповідачу було запропоновано надати на адресу ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» документи, які б підтверджували факт того, що [PERSON] не мешкає за адресою боржників та відповідно не є споживачем послуг з вивезення побутових відходів, що надаються ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», за період, за яких нарахована заборгованість за надані послуги, що в свою чергу, буде обґрунтованою підставою для здійснення з боку ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» відповідного перерахунку нарахованої суми заборгованості. Відповідач [PERSON] надав на адресу ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» довідку про склад сімї, що була видана Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради (копія довідки № 3665 від 04.10.2018 року-додається). В зазначеній довідці вказано, що в м. Харкові за адресою: вул. Ткаченківська, 6.22 а, мешкають [PERSON], [PERSON] Однак, у звязку з тим, що довідка про склад сімї датована 04.10.2018 року та фактично була надана на адресу ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» в жовтні 2018 року, відповідні нарахування за надані послуги з вивезення побутових відходів будуть проводитись за особовим рахунком відповідачів з розрахунку двох осіб-споживачів тільки з жовтня 2018 року, тобто з дати, яка не входить до періоду, за який TOB «ХАРКВ ЕКОРЕСУРС» просить стягнути з Відповідачів заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів. За позовною заявою, заборгованість, яку просить стягнути позивач ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», утворилась у відповідачів з 01.06.2015року по 01.06.2018року. Доказів, що б підтверджували позицію Відповідачів по справі та той факт, що відповідачка [PERSON] фактично в період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року не мешкає за адресою боржників та не є споживачем послуг з вивезення побутових відходів Відповідачами не надано ні до суду, ні на адресу ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». Враховуючи викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав. В поясненнях вказав, що вні не погоджується т.я його донька зареєстрована на його адресою, але не проживає, тому не можуть бути на її нарахування. Судом встановлені наступні факти та обставини: В 2014 році позивач звертався до суду про видачу судового наказу, але наказ було скасовано за заявою відповідача. Вказані обставини визнає відповідач, а тому вони не потребують доказуванню. Згідно п. 3.2.5 Рішення Харківської міської ради від 16.11.2011р. № 504/11 «Про встановлення Правил благоустрою території міста Харкова» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендатори житлових будинків (земельних ділянок) приватної власності, зобовязані укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати збирання побутових відходів. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011р. № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». На виконання вимог ст. 35-1 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 № 187/98-ВР, ст. 21, 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII) позивачем було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия». Разом з тим, 20.11.2012р. між Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта» та позивачем, було укладено Договір про надання послуги з доставки рекламної та/або інформаційної продукції № 06-736 за яким, УДППЗ «Укрпошта» було здійснено доставку примірника газети «Харьковские известия», в якому було опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року, в т.ч. за адресою відповідачів. Вказаний договір набув чинності. Відповідно до п.1, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобовязані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою визначеною у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ч.\~2\~та 10\~ст.\~35-1\~Закону України\~«Про відходи»\~власники або\~наймачі,\~користувачі,\~у тому\~числі орендарі\~житлових будинків,\~земельних ділянок\~укладають договори\~з юридичною\~особою,\~яка в\~установленому порядку\~визначена виконавцем\~послуг на\~вивезення побутових\~відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюється юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Відповідно до Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів Виконавець зобовязується, згідно з графіком, надавати споживачу послуги з вивезення побутових відходів на підставі рішення виконавчого плету Харківської міської ради від 28.12.2011 р. №940 «Про визначення виконавців послуг з вивезення бутових відходів в місті Харкові» та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 24.12.2003 р. № 284/03 зі змінами та доповненнями, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором. Оплата послуг здійснюється щомісячно. Платежі вносяться не пізніше ніж до 15 числа періоду, настає за розрахунковим. Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі. Плата вноситься на поточний рахунок виконавця. На думку суду, бездіяльність відповідачів, щодо оскарження умов опублікованого договору, свідчить про укладення договору на умовах та обовязках яки викладені в вказаних рішеннях. Відповідачі, які є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, про що свідчить особовий рахунок № 46931. Станом на\~01\~червня 2018\~року відповідачі не здійснили оплату за надані послуги з 01 червня 2015р. по 01 червня 2018р. у звязку з чим виникла заборгованість, яка складає 1415 (одна тисяча чотириста пятнадцять) грн. 7 коп. З огляду на наявну заборгованість, позивач вважає, що відповідач зобовязаний сплатити суму інфляційних втрат за час прострочення у розмірі - 151 грн. 23 коп., та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі - 37 грн. 85 коп. Розрахунок суми боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми надано суду, який відповідачами не спростовано. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи судом встановлено: Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а . замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.\~Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.\~ За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щодо правової позиції відповідача, про відсутність у місці мешкання [PERSON] як підставу в перерахунку заборгованості, відсутності укладеного договору на відсутності побутового відходу, суд вважає: Вимогами статті\~12\~ч.3\~ЦПК України\~визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на думку суду вказана позиція відповідача необґрунтована відповідно до вимог ст..12 ЦПК України, т.я. докази матеріалів справи свідчать про відсутність вказаного відповідача з 04 жовтня 2018р., що не входить в межи заборгованості. Крім того, факт відсутності договору суперечить встановленим обставинам, згідно наданих доказів позивачем. Проте, відповідачем не доведено суду, відсутність у його побутового відходу. Таким чином, позиція відповідача є хибною. Виходячи з наведеного, суд вважає, вимоги обґрунтованими, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved