Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. [INFO] . помер батько позивача [PERSON] , якому на праві власності відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21.09.1990 року, як голові колгоспного двору, належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті, спадщину прийняла його дружина, мама позивача - [PERSON] , хоча не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла мама позивача [PERSON] . Ще за життя , а саме 03.12.2001р.? [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить: будинковолодіння [ADDRESS] та земельна ділянка /в цілому/ кадастровий номер 2622883600:02:001:0111, розміром 0,9805 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Копанківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області. Після смерті матері позивач подала до нотаріальної контори заяву від 21.03.2019р. про прийняття спадщини за заповітом. Однак, нотаріус виніс постанову від 08.08.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій та повідомив позивача , що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вищевказане майно не можливо, так як у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по [ADDRESS] /в даний час [ADDRESS] зазначено, що він належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , а відповідно до ст..356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору , а також те що у її свідоцтві про народження матір`ю записана [PERSON] , а померла спадкодавець [PERSON] , що не підтверджує родинних відносин між нею і спадкодавцем. А тому позивач вимушена звернутися в суд з даним позовом. Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує та просить суд його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали в будинковолодінні по [ADDRESS] /колишня [ADDRESS] . Дане будинковолодіння було побудовано ними ще 1981 році . Згідно записів з погосподарської книги Копанківської сільської ради станом на 1991 рік дане будинковолодіння рахувалося як колгоспний двір, в якому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Копанківської сільської ради №896 від 28.08.2019р.(а.с.17). На вищевказане будинковолодіння було видано свідоцтво про право власності від 21.09.1990 року, в якому зазначено, що житловий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]/теперішня [ADDRESS]/ належить членам колгоспного двору , головою якого є [PERSON] (а.с.18). Так як з 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування . Тому до правовідносин, що виникли раніше , застосовується діюче на той час законодавство . Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору . Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства . Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб. В даному випадку , станом на 01.01.1991р. в колгоспному дворі , згідно вищевказаної виписки з по господарської книги за 1991рік проживали тільки батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , а тому з введенням Закону України „Про власність", згідно ст.17,18 цього Закону колгоспна власність будинковолодіння по [ADDRESS] перетворилась у спільну сумісну власність 2-х батьків позивача . У відповідності до ст.368 ЦК України /в редакції 1963р./ майно , набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі . У відповідності до ст.370 ЦК України /в редакції 1963р./ частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України /в редакції 1963р./ співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Звідси батьки позивача , як 2-є членів колгоспного двору , після його припинення отримали рівні частки по Ѕ частині будинковолодіння . [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.15) , один із співвласників цього будинковолодіння, якому належало 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] , і який за життя зробив заповіт від 03.12.2001 року (а.с.23) на все належне йому майно на позивача , однак позивач спадщину не приймала, так як ще з батьком проживала його дружина, а позивача мати [PERSON] . Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким , що прийняв спадщину. Тому мати позивача після смерті батька позивача прийнявши спадщину свого чоловіка [PERSON] стала власником цілого будинковолодіння, хоча не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла мама позивача [PERSON] (а.с.16), будучи вже власником цілого будинковолодіння [ADDRESS] , який належав батькам згідно свідоцтва про право власності від 21.09.1990 року . Крім того, у власності у матері позивача була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка їй належала на праві власності, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №810704(а.с.33). На випадок своєї смерті мати позивача [PERSON] зробила 03.12.2001р. на позивача заповіт на все своє майно, який не відмінявся і не змінювався (а.с.21). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Тому, позивач як спадкоємець за заповітом, після смерті матері [PERSON] , подала до нотаріальної контори заяву від 21.03.2019р. про прийняття спадщини за заповітом. Відповідач по справі, рідна сестра спадкодавця [PERSON] , як спадкоємець 2-ї черги, не приймала спадщину матері позивача , так як проживала окремо від неї по своїй адресі і усунута від спадщини даним заповітом . Проте, постановою нотаріуса від 08.08.2019р. за №737/02-31 було повідомлено позивача , що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вищевказане майно не можливо, так як у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по [ADDRESS] /в даний час [ADDRESS] зазначено, що він належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , а відповідно до ст..356 ЦК України слід визначити частки кожного члена колгоспного двору , а також те що у свідоцтві про народження позивача матір`ю записана [PERSON] , а померла спадкодавець [PERSON] , що не підтверджує родинних відносин між позивачем і спадкодавцем (а.с.19). Як вбачається із матеріалів справи (а.с.8,11), батько позивача [PERSON] з свідоцтва про народження позивача і з його свідоцтва про шлюб одружився з [PERSON] , хоча у її свідоцтві про народження вона була записана по-батькові « [PERSON] ». Також згідно її трудової книжки колгоспника від 1960 року (а.с.13) , вона спочатку була записана по -батькові « [PERSON] » , а у 1986 році запис по-батькові поміняли на « [PERSON] » . Про те заповіт на позивача зробила саме [PERSON] , і згідно довідки Копанківської с/ради №896 (а.с.17) в будинковолодінні з батьком позивача проживала його дружина [PERSON] . Також згідно довідки Копанківської сільської ради №416 від 22.03.2019р.(а.с.14) значиться, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одна і та сама особа. Відповідно до технічного паспорта, вищевказане будинковолодіння побудоване у 1981 році ,відсутні дані про самовільну будову чи реконструкцію та згідно звіту про оцінку №RM-024 (а.с.30-31) його вартість становить 494520грн. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку від 27.08.2019 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки розміром 0,9805 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в Копанківській сільській Раді Калуського району Івано-Франківської області становить 14 869,28 грн. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю та визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved