Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнень від 23 березня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 січня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір №2099/1 про надання останній кредиту в сумі 54 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 21% річних та строком повернення кредиту не пізніше 27 січня 2028 року, при цьому договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору (п.8.1). Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобовязався передати відповідачеві грошові кошти, а відповідач згідно п.п.4.3.1, 4.3.2 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором, та відповідно до п.4.3.5 відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з договору. Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором №2099/1 забезпечувалося порукою [PERSON] згідно укладеного 28 січня 2008 року договору поруки №1, за яким поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, а також за додатковими угодами до нього, що укладені або можуть бути укладені в майбутньому, при цьому згідно п.2.1 цього договору в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором. Відповідачем [PERSON] несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 03 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 26496 гривень 38 копійки, яка складається з простроченої заборгованості за процентами в сумі 1516 гривень 37 копійок, простроченої заборгованості за кредитом в сумі 2721 гривень 70 копійок, строкової заборгованості за процентами в сумі 429 гривень 89 копійок, строкової заборгованості за кредитом в сумі 19254 гривні 28 копійок, пені за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення 555 гривень 39 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 53 гривні 61 копійка, 3% річних за несвоєчасне погашення боргу в сумі 40 гривень 29 копійок, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 630 гривень 73 копійки та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 1294 гривні 12 копійок. У звязку з наявністю заборгованості по кредитному договору як позичальнику [PERSON], так і поручителю [PERSON]М банком 13 липня 2015 року направлялася вимога №19/19-416/3347 про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором від 28 січня 2008 року, які після отримання боржниками залишилися без задоволення, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про солідарне дострокове стягнення зазначеної заборгованості з боржника та його поручителя, так як відповідачі не виконали взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними. Після звернення з даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором боржниками була частково погашена, у звязку з чим станом на 22 березня 2016 року розмір заборгованості зменшився до 22\~679 гривень 16 копійок, яка складається з строкової заборгованості за кредитом в сумі 18 579 гривень 28 копійок, простроченої заборгованість за кредитом в сумі 1 304 гривні 07 копійок, строкової заборгованість за процентами в сумі 347 гривень 96 копійок, пені за порушення зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в сумі 31 гривня 73 копійки, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 59 гривень 39 копійок, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 52 гривні 50 копійок, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів в сумі 1 472 гривні 51 копійка, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу в сумі 831 гривня 72 копійки. Крім цього, з посиланням на положення ст.217 ЦПК України прохали суд при постановленні рішення суду вирішити питання про розстрочення виконання рішення суду боржниками на 34 місяці, починаючи з 29 квітня 2016 року до повного погашення заборгованості по кредитному договору шляхом її сплати за графіком, в тому числі: 29 квітня 2016 року, 27 травня 2016 року, 29 червня 2016 року, 29 липня 2016 року, 29 серпня 2016 року, 29 вересня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, 29 листопада 2016 року, 29 грудня 2016 року, 27 січня 2017 року, 27 лютого 2017 року, 29 березня 2017 року, 29 квітня 2017 року, 29 травня 2017 року, 29 червня 2017 року, 28 липня 2017 року, 29 серпня 2017 року, 29 вересня 2017 року, 27 жовтня 2017 року, 29 листопада 2017 року, 28 грудня 2017 року, 29 січня 2018 року, 27 лютого 2018 року, 29 березня 2018 року, 27 квітня 2018 року, 29 травня 2018 року, 28 червня 2018 року, 27 липня 2018 року, 29 серпня 2018 року, 28 вересня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, 29 листопада 2018 року, 27 грудня 2018 року - по 700 (сімсот) гривень 00 копійок щомісячно; 28 січня 2019 року - 797 (сімсот девяносто сім) гривень 16 копійок. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки (а.с.69,101), у судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника (а.с.115). Відповідачі [PERSON], [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом вручення судових повісток під розписки (а.с.100,102,103,112,113), в судове засідання не зявилися. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти її задоволення, а розгляд справи прохали здійснювати у їх відсутність без фіксації судового засідання засобами технічної фіксації (а.с.116). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а статтею 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки (штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 цього Кодексу виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який повинен відповідати вимогам ст.ст. 1046-1050,1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що 28 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.29-38), як позикодавцем та фізичною особою [PERSON] як позичальником був укладений договір №2099/1 про надання останній кредиту в сумі 54 000 гривень терміном на 20 років зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% річних та строком повернення кредиту не пізніше 27 січня 2028 року. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобовязався передати відповідачеві грошові кошти, а відповідач згідно п.п.4.3.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.4 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором, здійснюючи згідно п.1.5 договору щомісячно до 31(30) числа місяця, наступного за звітним, погашення кредиту рівними частинами в сумі 225,00 гривень та сплачуючи проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з лютого 2008 року та здійснити останній платіж не пізніше 27 січня 2028 року, при цьому кошти у рахунок погашення кредиту та сплати процентів за його користування повинні зараховуватися у черговості встановленій в п. 1.7 договору (а.с.13 оборотна сторона), а у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором, при цьому при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більш ніж на 2 місяці, а також в інших випадках банк згідно п.4.2.2 вправі вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів і інших платежів та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Відповідно до п.8.1 якого договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих за договором зобовязань. За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2), сплатити неустойку в розмірі 0,05% від суми кредиту за ненадання документів, що передбачені умовами кредитного договору (п.5.4), а зазначене свідчить про те, що за формою та змістом укладений між сторонами кредитний договір відповідає зазначеним вимогам. В послідуючому, позичальник [PERSON] у звязку з реєстрацією 08 лютого 2008 року шлюбу з [PERSON] згідно актового запису №10 по відділу реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.26) змінила прізвище на [PERSON]. Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечувалося, в тому числі, договором поруки №1 від 28 січня 2008 року, укладеним між банком та відповідачем [PERSON] як поручителем, за якими останній відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник (а.с.16), при цьому згідно п.2.1 в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором. Обовязок у поручителя виконати за кредитним договором зобовязання за позичальника настає після отримання поручителем повідомлення банку згідно п.п.2.4,2.5,6.1 договору поруки, а відповідно до п. 3.3. цього договору у разі невиконання або неналежного виконання поручителем зазначених зобовязань, поручитель сплачує на користь кредитора штраф в розмірі 10% від суми несплаченого платежу. Відповідно до розділу 2 договору поруки № 1 від 28 січня 2008 року, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніш ніж за три дні до моменту настання строку платежу, а після отримання такого повідомлення поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобовязання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника про прострочення сплати платежу виплатити несплачену боржником суму кредитору, а п. 4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, а також якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, а згідно ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що банк як позикодавець належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] як позичальнику кредит в сумі 54 000 гривень, а відповідач [PERSON] порушував умови кредитного договору та не виконував належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, не надав доказів укладання договору страхування предмету іпотеки відповідно до вимог п. 1.4.3 кредитного договору, у звязку з чим позивачем на адресу як позичальника так і його поручителю були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту від 13 липня 2015 року (а.с.17-18), які були ними отримані, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19-22), але і після цього ні позичальник, ні поручитель не виконав зобовязань за кредитним договором, а вказане свідчать про істотне порушення позичальником [PERSON] в односторонньому порядку умов укладеної угоди. Оскільки судом встановлено, що банк звертався до поручителя з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором №2099/1 від 28 січня 2008 року в межах строків, передбачених договором поруки та звернувся до суду з позовом до поручителя в межах строків, передбачених ЦК України, а поручителем така вимога була отримана 19 серпня 2015 року (а.с.17,19), проте залишена без задоволення, то вимоги про солідарне стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору від 28 січня 2008 року за розрахунком позивача з урахуванням частково сплачених коштів (а.с.8-12,108-111) у відповідача [PERSON] станом на 22 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22679 гривень 16 копійок, яка складається з строкової заборгованості за кредитом в сумі 18 579 гривень 28 копійок, простроченої заборгованість за кредитом в сумі 1 304 гривні 07 копійок, строкової заборгованість за процентами в сумі 347 гривень 96 копійок, пені за порушення зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в сумі 31 гривня 73 копійки, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 59 гривень 39 копійок, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 52 гривні 50 копійок, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу в сумі 831 гривня 72 копійки, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів в сумі 1 472 гривні 51 копійка, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів, якими було порушено як умови кредитного договору та договору іпотеки, так і договору поруки, що дає право банку в разі несплати боржниками заборгованості за кредитом після направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за рішенням суду, тобто в примусовому порядку. Щодо клопотання позивача про розстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором на 34 місяці, починаючи з 29 квітня 2016 року до повного погашення заборгованості по кредитному договору шляхом її сплати за графіком, в тому числі: 29 квітня 2016 року, 27 травня 2016 року, 29 червня 2016 року, 29 липня 2016 року, 29 серпня 2016 року, 29 вересня 2016 року, 28 жовтня 2016 року, 29 листопада 2016 року, 29 грудня 2016 року, 27 січня 2017 року, 27 лютого 2017 року, 29 березня 2017 року, 29 квітня 2017 року, 29 травня 2017 року, 29 червня 2017 року, 28 липня 2017 року, 29 серпня 2017 року, 29 вересня 2017 року, 27 жовтня 2017 року, 29 листопада 2017 року, 28 грудня 2017 року, 29 січня 2018 року, 27 лютого 2018 року, 29 березня 2018 року, 27 квітня 2018 року, 29 травня 2018 року, 28 червня 2018 року, 27 липня 2018 року, 29 серпня 2018 року, 28 вересня 2018 року, 29 жовтня 2018 року, 29 листопада 2018 року, 27 грудня 2018 року - по 700 (сімсот) гривень 00 копійок щомісячно; 28 січня 2019 року - 797 (сімсот девяносто сім) гривень 16 копійок, то суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК України, визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Також Верховний Суд України у п. 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує на те, що суду при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які визначає суд,

Outcome: approved