Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні дочки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2015. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач, починаючи з 2014 року, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Весь цей час відповідач життям дочки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. На сьогоднішній день дитині вже майже п'ять років, вона не має до батька ніяких почуттів, оскільки вже довгий час його не бачила. Також в спілкуванні з нею ніколи нього не питала та не цікавилась. З 2015 року вони з дочкою проживають у Харкові. Дитині забезпечені гідні умови проживання тa гармонійна атмосфера оточення. Між нею та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці м. Харкова. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні, амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних, норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», заяв про відкладення розгляду справи, або розгляд за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.11.2015 шлюб між сторонами у справі було розірвано. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23.05.2012 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Відповідно до довідки № 146 від 23.11.2016 та листа №24 від 06.03.2017, виданих Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №418 компенсуючого типу Харківської міської ради», [PERSON], [INFO], дійсно відвідує комунальний заклад з вересня 2015 року. Дитину до закладу приводить та забирає мати [PERSON], [PERSON], батько дитини жодного разу за весь цей час не з'являвся у закладі, не відвідував батьківські збори, не цікавився життям доньки в дошкільному закладі. Згідно листа №193 від 21.02.2017, виданого Комунальним закладом охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №14», дитина [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом лікарів комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська дитяча поліклініка №14» з 26.08.2015. При зверненні за медичною допомогою з приводу захворювань та проведення профілактичних щеплень дитина знаходилась під наглядом матері [PERSON]. Батько дитини до лікарів поліклініки не звертався з приводу стану здоров'я його доньки. На питання про сплачення батьком ліків та лікування інформація відсутня. Відповідно до висновку управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської радивід 17.05.2017, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини, покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved