Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 травня 2007 року вона уклала з відповідачем шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні цінності, а тому рішенням Дубровицького районного суду Рівненської област від 26 лютого 2014 року шлюб між ними було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 24 березня 2014 року. Відповідач не турбується та не піклується про дитину, не допомагає в її вихованні та утриманні. Усім необхідним вона змушена забезпечувати дитину самостійно. На даний час дитина повністю знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що її коштів не вистачає, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. До початку судового засідання, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання (а.с.21), не одержані, повернуті суду через відсутність адресата (а.с.14-15, 16-17), суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, враховуючи положення частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 4\~статті 169 Цивільного процесуального кодексу України,\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №069368 вбачається, що батьком [PERSON], [INFO] є відповідач - [PERSON] (а.с.4). Судом встановлено, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської област від 26 лютого 2014 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Згідно довідки №203 від 10 квітня 2017 року, виданої Нивецькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, неповнолітня дитина [PERSON], 10 квітня 2008 народження, знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.8). Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України, повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України,мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 2 статті 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і проводити до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Outcome: approved