Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] року в Дмитрівському обласному психоневрологічному інтернаті, який знаходиться в с.Дмитрівка Новоайдарського району Луганської області, помер її син [PERSON]. Після смерті її сина залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS], яка належала їй та сину на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцем після смерті сина є вона, крім неї інших спадкоємців немає. У цій квартирі значиться зареєстрованою тільки одна вона, оскільки син ще 17.06.2011 року знявся з реєстрації у зв'язку з виїздом до інтернату. Тому вона вважала, що строк для прийняття спадщини не пропустила і звернулась до нотаріуса Новоайдарського нотаріального округу Карпенко В.М. з заявою про прийняття спадщини в 2016 році. Але нотаріус, ознайомившись з документами, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також на те, що неможливо визначити склад спадкового майна, так як не визначені його частки, які належать їй та померлому [PERSON] Позивачка вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, тому просить суд визначити їй додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] та визначити за нею і померлим сином [PERSON] по 1/2 частки в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, просить суд її позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Рубіжанської міської ради Луганської області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій вказав, що з позовом згоден та просить розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер у с.Дмитрівка Новоайдарського району Луганської області [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.36). [PERSON] та [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору міни квартир від 08.04.1995 року, зареєстрованого Рубіжанським бюро технічної інвентаризації 12 квітня 1995 за № 272, належить на праві власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10,27). З довідки, виданої Дмитрівським обласним психоневрологічним інтернатом від 26.01.2016р № 25, вбачається, що [PERSON], [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.06.2011р. по дату смерті [INFO] р. ( а.с. 16). Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентарізації» Рубіжанської міської ради від 24.12.2015 року №6259 вбачається, що [PERSON], [INFO], з 28.03.2012 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно розпорядження міського голови м.Рубіжне №36 від 15.02.2016 року «Про перейменування [ADDRESS]» вулиця [ADDRESS] (А.С.38) З відповіді приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Луганській області Карпенко В.М. №16/01-16 від 01.02.2016 р. на звернення [PERSON] щодо спадкування майна померлого [INFO] р. сина [PERSON] вбачається, що так як на час відкриття спадщини після померлого [PERSON] заявник з ним постійно не проживала та не була зареєстрована, з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернулась, [PERSON] вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] З поданого заявником договору міни квартири, посвідченого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області 08.04.1995 р., зареєстрованого Рубіжанським БТІ 12.04.1995 р. за №272, неможливо визначити склад спадкового майна, так як згідно вищезазначеного документу квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] без визначення часток кожного з них. (а.с.15). Згідно відповіді приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Луганській області Карпенко В.М. №79/01-16 від 09.03.2016 р. заяви про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину або інші заяви щодо спадкування майна померлого [INFO] р. [PERSON] не надходили, відповідно, спадкова справа не заводилась. [PERSON] були надані роз,яснення щодо порядку спадкування майна померлого сина [PERSON] (а.с.34) Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст.1258, ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, батьки спадкодавця. Тобто, після смерті [PERSON] право на спадкування за законом мала його мати [PERSON] як спадкоємець першої черги. У відповідності до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи похилий вік позивачки -75 років, викладені нею доводи про те, що будучи зареєстрованою в квартирі, яка належить їй та її померлому сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності, вона вважала, що з заявою про прийняття спадщини після смерті її сина вона може звернутись в будь-який час, в даному конкретному випадку суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], тому вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 3 місяці. Окрім того, як було встановлено судом, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності позивачці [PERSON] та її померлому сину [PERSON] без визначення часток кожного з них. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, посилається на рівність часток. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставину, що існування домовленостей про розмір часток між співвласниками не встановлено, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а невизначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток по 1/2 за позивачкою та її померлим сином [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі викладеного,

Outcome: approved