Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що протягом 2019-2020 років вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , як жінка і чоловік, які не перебували у шлюбі між собою. Під час спільного проживання в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Вона самостійно, власними силами, намагаюся матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Відповідач в супереч вимогам закону ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання їх сина, у зв`язку із чим нею подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, а також матеріально не підтримує її у зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] до суду 15.06.2020 року надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність, на позові наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся в законному порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі протягом 2019-2020 років проживали однією сім`єю, як жінка і чоловік, які не перебували у шлюбі між собою. Під час спільного проживання в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), яка на даний час проживає з [PERSON] та знаходяться на її утриманні (а.с. 8, 9). Відповідач є матеріально забезпеченим, оскільки працює Ф-ОП та має стабільний заробіток, здоровий, інших дітей не має, на утриманні нікого не має. Частиною 2 ст. 91 СК України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою приживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , якому не виповнилось трьох років та який проживає разом з матір`ю, є матеріально забезпеченим, працює Ф-ОП , здоровий, інших дітей не має, на утриманні нікого не має, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу та платити аліменти на утримання позивача у розмірі ј частки від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином трьох років. На підставі п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнення з відповідача підлягають судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved