Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 01.06.2013 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 25.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку із тим, що позивачка самостійно займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя сина, забезпечує його харчуванням, лікуванням, піклується про його фізичний розвиток, а відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] . щодо його малолітнього сина [PERSON] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримаи у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.14/. Заочним рішенням Городищенського районного суду Київської області від 25.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Одночасно суд визначив місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] /а.с.15-16/ . Судом також встановлено, що заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, до повноліття сина, починаючи з 24.01.2018 року. /а.с. 17-18/. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №241 від 18.09.2020 року, [PERSON] має заборгованість по аліментам в розмірі 25 758,00 грн. за період з 24.01.2018 року по 31.08.2020 року /а.с. 21/. 20 липня 2018 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації якого, змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 20/. Відповідно довідки №865 від 03.08.2020 року, виданої Хлистунівською сільською радою Городищенського району Черкаської області, про те, що разом з [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , проживає та знаходиться на її утриманні неповнолітня дитина - Син [PERSON] , [INFO] . /а.с. 22/. Згідно довідки-характеристики №559 від 03.08.2020 року, виданої виконавчим комітетом Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області про те, що разом з [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , проживають: чоловік [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Одночасно повідомляють, що на [PERSON] заяв чи інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку до сільської ради не надходило. [PERSON] характеризується позитивно /а.с. 23/. Відповідно до довідки Хлистунівського закладу дошкільної освіти «Промінчик» №46 від 26.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , відвідував Хлистунівський ЗДО «Промінчик» з 01.06.2016 року по 30.05.2019 року, був зарахований в групу «Ромашка». Батько [PERSON] за весь період перебування дитини в садочку, контакт не підтримував ні з вихователями, ні з завідуючою. За даний період у дитячому садочку не з`являвся, життям дитини не цікавився. [PERSON] до садочка приводила та забирала лише мама./а.с. 24/. Згідно характеристики учня 1 класу Хлистунівського академічного ліцею Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] навчався у 1 класі Хлистунівського академічного ліцею в 2019-2020 навчальному році. Мати [PERSON] приділяє йому належну увагу вихованню свого сина, бере активну участь у житті класу та постійно цікавиться шкільним життям дитини. Батько участі і шкільному житті та вихованні дитини не приймав /а.с. 25-26/. В матеріалах справи міститься також виписка із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] , з якої вбачається, що з 2015 року [PERSON] перебуває на обліку в лікаря педіатра [PERSON] в КНП «Городищенський РЦПМСД» м. Городища. Мати з`являється на медичні огляди вчасно та виконує рекомендації по догляду. Батько за весь період з дитиною на медичні огляди не з`являвся. /а.с. 27/. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому суд, з врахуванням всього наведеного, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виходячи в першу чергу з інтересів дитини, оскільки відповідач дійсно ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дитини не займається, крім того він сам не заперечував про позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved