Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 серпня 2015 року було укладено договір №1839 про надання освітніх послуг між ДВНЗ «Криворізький національний університет» та [PERSON] (далі по тексту - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання, а саме: за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, починаючи з 4 курсу 7 семестру, за напрямком професійна освіта, форма навчання заочна. Згідно п.1.2 Договору, строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року. Відповідно п.3.1 Договору, відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, що встановлені цим договором. Відповідно до п.4.1 Договору вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладання договору становить 6 082,00 грн, також відповідно до п. 4.3 Договору відповідач повинен був вносити оплату за семестр. Відповідно до наказу ДВНЗ «КНУ» №354су від 11 березня 2016 року, [PERSON] було відраховано зі складу студентів ДВНЗ «КНУ» у зв'язку з порушенням умов договору, а саме відповідач в порушення умов договору та норм діючого законодавства України, в період з 01 лютого 2016 року по 21 вересня 2018 року не оплатив за надані позивачем освітні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 608,20 грн. 08 липня 2016 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №161 на суму 608,20 грн, на яку відповідачем не було прореаговано належним чином. 21 листопада 2016 року позивачем було направлено повторно на адресу відповідача претензію №218 на суму 608,20 грн., на яку відповідачем не було прореаговано належним чином. Станом на 21 вересня 2018 року за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуг нараховані 48,15 грн - 3% річних, станом на 31 серпня 2018 року 188,54 грн - інфляційних витрат. Позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, відзив не подав. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як видно із витягу із наказу по ДВНЗ «Криворізький національний університет» №1290 су відповідач зарахований до складу студентів 4 курсу 07 семестру з 01 вересня 2015 року (а.с.8). 31 серпня 2015 року між сторонами було укладено договір №1839 про надання освітніх послуг. Відповідно до п.1.2 Договору, строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2017 року. Відповідно п.3.1 Договору відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, що встановлені цим договором. Пунктом 4.1 Договору визначено вартість освітньої послуги за перший навчальний рік на час укладання договору становить 6 082,00 грн, також відповідно до п. 4.3 Договору відповідач повинен був вносити оплату за щосеместрово (а.с.7). Відповідно до наказу ДВНЗ «КНУ» №354су від 11 березня 2016 року, [PERSON] було відраховано зі складу студентів ДВНЗ «КНУ» у зв'язку з порушенням умов договору (а.с.9-11). Як видно із розрахунку заборгованості за Договором №1839 від 31 серпня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 608,20 грн (а.с.12). Відповідно до розрахунків заборгованості за період з 01.02.2016 по 21.09.2018 нараховано 48,15 грн - 3% річних, за період з лютого 2016 року по серпень 2018 року нараховано 188,54 грн інфляційних втрат (а.с.13-14). 12 липня 2016 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію №161 від 08 липня 2016 року на суму 608,20 грн (а.с.15, 18). 25 листопада 2016 року позивачем було направлено повторно на адресу відповідача претензію №218 від 21 листопада 2016 року на суму 608,20 грн (а.с.16, 17). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 611, 625, 901, 903 ЦК України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором Згідно ч.2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки заперечень проти позову відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним невиконання[PERSON] взятих на себе зобов'язань та порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1762,00 грн, адже відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved