Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, зокрема, просила змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON], [INFO] на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в сумі 1355 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини; позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина - [PERSON], [INFO]. В обгрунтування вимог позивач вказала, що рішенням суду від 25.04.2013 року між сторонами розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає будь якої участі у вихованні дитини, не піклується про її духовний розвиток, здоров'я, навчання, що негативно впливає на самооцінку дитини та на її підготовку до самостійного життя, відповідач уникає будь якого спілкування з дитиною, не вітає його днем народження. Крім того, посилаючись на те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду - 800 грн. є меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір прожиткового мінімуму на одну дитину, просить збільшити розмір аліментів до 1355,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судові повістки, направлені відповідачу повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи - Чижевський В.М. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. В судовому засіданні 30.11.2017 року було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що батько - [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що вихованням [PERSON] займаються його мама та бабуся, водять дитину на гуртки. Батька - [PERSON] свідок не бачила. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.03.2013 року вирішено стягувати з [PERSON], 1981 року народження, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошові сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 13.02.2013 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку Баштанського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 01.03.2017 року заборгованість [PERSON] по аліментах, станом на 01.03.2017 року становить 50277,42 грн. Згідно довідки ПП «ВЖРЕП - 4» №568 від 21.02.2017 року [PERSON], 2011 року народження проживає разом з матір'ю - [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.02.2018 року №123 затверджено висновок щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] Відповідно до вказаного висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне побавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо сина - [PERSON], що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Як зазначалось вище, за рішенням суду від 20.03.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» (чинний станом на день подання позовної заяви до суду) у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень. Враховуючи, що [PERSON] потребує лікування, що вбачається з виписки №619 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] та відповіді Центральної сидячої міської лікарні поліклініка №3 філія «Крошня» від 23.02.2017 року, враховуючи право дитини на належний рівень життя, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів. На підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1409,60грн.

Outcome: approved