Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно садибний (індивідуальний) житловий будинок з торговими приміщеннями, загальною площею 297, 10 м.кв., що розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 січня 2019 року, виданого та посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М.Т., зареєстрованого в реєстрі за №2-9, вона є власником земельної ділянки площею 0,156 га, кадастровий номер 2124455300:04:008:0146, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку. На вказаній земельній ділянці позивач побудувала об`єкт нерухомого майна садибний (індивідуальний) житловий будинок з торговими приміщеннями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , входять: житловий будинок, підвал та мансарда, загальна площа об`єкту нерухомого майна становить 297, 10 м.кв., з яких: 38,30 м.кв. житлова площа, 152,60 м.кв. допоміжна площа, 106, 20 м.кв. торгова площа. Згідно висновку\~про вартість\~об`єкта\~оцінки,\~ринкова вартість\~вказаного житлового будинку з торговими приміщеннями становить 398\~696,\~00\~гривень. Згідно звіту обстеження технічного стану житлового будинку\~з торговими\~приміщеннями, за\~результатами технічного\~обстеження об`єкту\~встановлено,\~що технічний\~стан конструкцій\~та будівлі\~в цілому\~відноситься до\~ІІ категорії\~(задовільний),\~фактичний стан\~конструкцій задовольняє\~та відповідає\~вимогам міцності\~та надійності\~для подальшої\~експлуатації будівлі\~за її\~функціональним призначенням,\~як житлового будинку з торговими приміщеннями.\~Однак,\~право власності\~на зазначене\~нерухоме майно\~не встановлено,\~оскільки позивачем\~не було\~введено в\~експлуатацію побудовану\~будівлю у\~встановленому законом\~порядку,\~позаяк розроблена\~проектна документація\~не відповідає\~законодавству у\~сфері містобудування.\~Позивач зверталася\~в Управління\~Державної архітектурно-будівельної\~інспекції України\~в Закарпатської\~області з\~метою введення\~в експлуатацію\~вказаного нерухомого\~майна,\~однак,\~повідомленням від\~04\~вересня \~2019\~року їй\~було відмовлено\~у цьому\~з тих\~підстав,\~що відсутні\~умови для\~введення в\~експлуатацію об`єкту\~нерухомого майна.\~Крім того,\~постановою головного\~інспектора будівельного\~нагляду управління\~ДАБІ у\~Закарпатській області\~від 04\~вересня 2019\~року №83/1007\~позивачку [PERSON] \~притягнуто до\~відповідальності за\~здійснення будівництва\~садибного (індивідуального)\~житлового будинку\~з торговими\~приміщеннями без\~документів,\~що дають\~право на\~виконання будівельних\~робіт у\~вигляді штрафу\~у сумі\~8\~500,00\~гривень,\~який позивачем\~було сплачено\~згідно квитанції\~від 04\~вересня 2019\~року.\~Самочинно побудований\~нею садибний (індивідуальний) житловий будинок з торговими приміщеннями розташований на її власній земельній ділянці і не порушує прав та інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації, що також підтверджено довідкою Буштинської селищної ради від 04 жовтня 2019 року за № 573. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Рішко П.М. в судове засідання не з`явилися, позаяк адвокат Рішко П.М. подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності та в заяві вказує, що позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Представник відповідача Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника селищної ради, в заяві вказує, що позовні вимоги Буштинська селищна рада визнає повністю, проти їх задоволення та визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно не заперечує. Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Рачкулинець М.Ю. в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні належними доказами та підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10 січня 2019 року, виданого та посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М.Т., зареєстрованого в реєстрі за №2-9, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,156 га, кадастровий номер 2124455300:04:008:0146, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.6, 7, 8). Як стверджено технічною документацією, позивач [PERSON] являється забудовником садибного (індивідуального) житлового будинку з торговими приміщеннями, розташованого на належній їй на праві власності земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок з торговими приміщеннями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальна площа об`єкту нерухомого майна становить 297,10 м.кв., з яких: 38,30 м.кв. житлова площа, 152,60 м.кв. допоміжна площа, 106,20 м.кв. торгова площа (а.с.9-15). Звітом технічного обстеження садибного (індивідуального)\~житлового будинку\~з торговими\~приміщеннями,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] , підтверджено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до ІІ категорії (задовільний). Фактичний стан конструкцій житлового будинку з торговими приміщеннями відповідає вимогам міцності на надійності для подальшої безпечної експлуатації будівлі за її функціональним призначенням як житловий будинок\~з торговими\~приміщеннями (а.с.16-24). Згідно довідки\~Буштинської селищної\~ради Тячівського\~району Закарпатської\~області №\~573\~від 04\~жовтня 2019\~року,\~розташування побудованого [PERSON] \~садибного (індивідуального)\~житлового будинку\~з торговими\~приміщеннями,\~загальною площею\~297,10\~м.кв.,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] , не порушує прав та інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації. Із довідок Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 574 та № 575 від 04 жовтня 2019 року, вбачається, що належні [PERSON] земельна ділянка площею 0,156 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташований на ній садибний (індивідуальний) житловий будинок з торговими приміщеннями, загальною площею 297,10 м.кв., мають адресний\~номер поштову\~адресу: [ADDRESS] . Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved