Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Козарівської сільської ради Рогатинського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом внаслідок смерті [PERSON], який помер 05 травня 2002 року в с.Журавеньки Рогатинського району. У позовній заяві зазначено, що внаслідок смерті [PERSON], який помер 05 травня 2002 року відкрилася спадщина заповітом, складеним [PERSON] на користь позивача. До складу спадщини входять житловий і господарські будівлі за №15 по вул.Б.Хмельницького в с.Журавеньки Рогатинського району Івано-Франківської області. Позивач прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем у домоволодінні №15 по вул.Б.Хмельницького в с.Журавеньки, де проживає і на даний час. Оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказані домоволодіння, як спадкоємець за заповітом не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Просив позов задовольнити, визнати за ним, [PERSON], [INFO], уродженцем та жителем [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на домоволодіння №15 вартістю 29 371 грн., що розташовані по вул.Б.Хмельницького в с.Журавеньки Рогатинського району Івано-Франківської області - житловий будинок загальною площею 50,8 м2, житловою площею 37,9 м2, стайню загальною площею 26,8 м2, стайню загальною площею 31,3 м2, криницю 5,0 м/п, які на день смерті належали [PERSON], який помер 05 травня 2002 року. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що на час смерті [PERSON] проживав разом із ним у житловому будинку. Прийняв спадщину, вступив в оперативне володіння і розпорядження спадковим майном. У даний час виготовив технічний паспорт на домоволодіння. Оформити спадкові права у нотаріальній конторі можливості немає через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. Сільський голова Козарівської сільської ради позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо задоволення позову, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача. Відповідно до вимог ст.27 ЦПК України, участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заповіту, посвідченого 02 квітня 2001 року у виконавчому комітеті Козарівської сільської ради секретарем виконавчого комітету Козарівської сільської ради [PERSON], [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповів [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] помер 05 травня 2002 року в с.Журавеньки Рогатинського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №125202, виданим 08 травня 2002 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради. З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, що розташований в с.Журавеньки по вул.Б.Хмельницького буд.№15 Рогатинського району вбачається, що інвентаризаційна вартість будівель становить 29 371 грн. Відповідно до довідки №02, виданої 20.02.2015 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності домоволодіння №15 по вул.Хмельницького в с.Журавеньки Рогатинського району не проводилася. Станом на 23.01.2015 року домоволодіння №15 по вул.Хмельницького в с.Журавеньки Рогатинського району має наступні технічні характеристики: житловий будинок загальною площею 50,8 м2, житловою площею 37,9 м2, стайня загальною площею 26,8 м2, стайня загальною площею 31,3 м2, криниця 5,0 м/п. [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON], який помер 05 травня 2002 року в с.Журавеньки. Заповіт від імені [PERSON], складений 02 квітня 2001 року і зареєстрований у виконкомі Козарівської сільської ради за №23 на день смерті [PERSON] не змінений і не відмінений, що підтверджується довідкою №492, виданою 04.11.2015 року виконавчим комітетом Козарівської сільської ради Рогатинського району. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори 16.12.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №15 по вул.Б.Хмельницького в с.Журавеньки через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння. У постанові зазначено, що станом на 16 грудня 2015 року із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини, заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] інші спадкоємці, крім [PERSON] до Рогатинськоїь районної державної нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За приписами ст. ст.59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. За ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. За [PERSON], [INFO], уродженцем та жителем [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] слід визнати право власності на домоволодіння №15 вартістю 29 371 грн., що розташовані по вул.Б.Хмельницького в с.Журавеньки Рогатинського району Івано-Франківської області - житловий будинок загальною площею 50,8 м2, житловою площею 37,9 м2, стайню загальною площею 26,8 м2, стайню загальною площею 31,3 м2, криницю 5,0 м/п, які на день смерті належали [PERSON], який помер 05 травня 2002 року в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved