Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] в якій просила усунути перешкоди [PERSON] в користуванні приміщенням загального користування, а саме приміщенням під літерою[NUMBER] на дев`ятому поверсі гуртожитку по [ADDRESS] шляхом надання доступу до приміщення. До судового засідання позивачка з`явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, проти прийняття заочного рішення не заперечувала. Інші сторони до судового засідання не з`явились, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кімнати [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] , що підтверджується ордером №159 від 19.10.1989, виданого Одеською обласною радою. 26 липня 2017 року позивач отримала відповідь на звернення з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, згідно якої повідомляють, що з 2007 року при розподілі місць загального користування, громадянка [PERSON] , яка проживає у кімнаті [NUMBER] зі згоди сусідів, але без дозвільних документів зайняла колишній учбовий клас, приміщення під літерою [NUMBER] на дев`ятому поверсі гуртожитку. На даний час з [PERSON] проживає її дочка - [PERSON] . Таким чином, колишній учбовий клас, приміщення під літерою [NUMBER] на дев`ятому поверсі гуртожитку є приміщенням загального користування, на сьогоднішній день не має доступу до вище вказаного приміщення, у звязку з тим, що відповідачі зайняли його. . З цього виходить, що відповідачі порушують право користування інших власників на користування приміщення загального користування під літерою [NUMBER] на дев`ятому поверсі гуртожитку. . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» володіння жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах - право володіння жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі приватизації мешканцями гуртожитків жилих і нежилих (житлових і нежитлових) приміщень у таких гуртожитках відповідно до цього Закону та Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а також на підставі правочинів, укладених відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не заборонено законом; Відповідно до п.3 та п. 11 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежилі приміщення у гуртожитку - приміщення адміністративного, господарського та іншого призначення (для проведення культурно-масових заходів, навчання, спортивних занять, відпочинку, громадського харчування, медичного і побутового обслуговування тощо), що входять до житлового комплексу гуртожитку, але не належать (не віднесені) до жилих (житлових) приміщень і є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин; Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . Отже, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] проживають приміщенні під літерою [NUMBER] (учбовий клас) на дев`ятому поверсі гуртожитку по [ADDRESS] , що є приміщенням загального користування, без дозвільних на це документів та перешкоджають власникам кімнат гуртожитку використовувати ці приміщення, як приміщення загального користування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved