Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про визнання права власності на 47/100 часток житлового будинку по вул. Купорна, 98 у м.Миколаєві в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 02 листопада 2008 року. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву нотаріально посвідчену про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] подарував а [PERSON] та [PERSON], прийняли у дар: [PERSON] - 20/100, а [PERSON] - 17/100 частини домоволодіння з загальною жилою площею 91,20 кв.м. та належними надвірними спорудами в м. Миколаєві по вул. Купорній, 98, що підтверджується Договіром дарування, який складений старшим нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.03.1972 року та зареєстрований БТІ 19.12.1972 року за реєстровим № 5159. 04.12.1972 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], якій після шлюбу присвоєно прізвище "Леванда". 18.04.1980 року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина. 02.11.2008 року помер брат позивача [PERSON] Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.04.2009 року належить [PERSON] на праві приватної власності 53/100 частин будинку, [PERSON] належать 47/100 частин по вул. Купорна, 98 в м. Миколаєві, яке зареєстроване в МБТІ 09.04.2009 року за р.№ 27000266. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у вигляді 47/100 часток вищевказаного житлового будинку. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], постановою нотаріуса від 08.02.2013 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом на 47/100 часток житлового будинку №98 по вул. Купорній в м. Миколаєві, з тих підстав що правовстановлюючий документ на спадкове майно є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, який виданий та зареєстрований вже після смерті власника майна - [PERSON] Також в постанові вказано, що із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] У відповідності до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті брата [PERSON], суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved