Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, що залишились після смерті [PERSON], посилаючись на те, що 29.06.2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки: площею 3,5345 га, кад. № 0522286400:04:000:0159; площею 3,5241 га, кад. № 0522286400:04:000:0160, що розташовані на території Славнянської сільської ради Липовецького району. Позивачка протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до діючого законодавства, прийняла спадщину, подавши заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Однак в оформленні спадщини на земельні ділянки нотаріус їй відмовив, у звязку з тим, що існують спадкоємці, які прийняли спадщину фактично в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України, а в своїй заяві до нотаріуса позивач претендує на все майно, що належало її батькові [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивач використала надане їй ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. 29.06.2012 року помер в селі Славна Липовецького району помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії 1-АМ № 239684 (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина. Судом було витребувано матеріали Спадкової справи до майна померлого, відповідно до яких встановлено, що покійний [PERSON] заповіту не залишав, отже має місце спадкування за законом. Згідно довідки виданої виконачим комітетом Славнянської сільської ради від 12.08.2016 року за №149, судом встановлено, що до складу сімї [PERSON] входили: син [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON], тобто позивач у справі. [PERSON], будучи дочкою спадкодавця підтвердженням чому є свідоцтвом про її народження (а.с. 6), та відповідно свідоцтво про шлюб (а.с.7), виявила намір на спадкування майна батька, подавши нотаріусу за місцем відкриття заяву відповідного змісту в межах шестимісячного строку (а.с.1 Спадкової справи). Інші спадкоємці: сини [PERSON] та [PERSON] в межах шестимісячного строку подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини, яка ними не була відкликана. Відповідно до інформації, яка надана за відомостями Славнянської сільської ради від 22.08.2016 року за №148 (а.с.17), на день смерті [PERSON], 29.06.2012 року із спадкодавцем були зареєстровані слідуючі особи: донька [PERSON], зять [PERSON], внучка [PERSON] Син [PERSON], [INFO] на момент смерті батька з ним не проживав, хоча був зареєстрований, а син [PERSON], не проживав і не був зареєстрованим. Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого батька [PERSON] 11.09.2015 року постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори позивачеві було відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, у звязку з тим, що існують спадкоємці, які прийняли спадщину в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України, а в своїй заяві до нотаріуса вона претендує на все майно, що належало її батькові - [PERSON]. В постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, висловив наступну правову позицію, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Факт належності майна у вигляді земельної ділянки, площею 3,5345 га, кад. № 0522286400:04:000:0159, розташованої на території Славнянської сільської ради, підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 631223 від 25.05.2011 року; земельної ділянки, площею 3,5241 га, розташованої на території Славнянської сільської ради, кад. № 0522286400:04:000:0160, доведено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 229525 від 10.07.2003 року (а.с. 8, 9). Наведене підтверджується також Витягами з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель за №14-28-0.1-2011/2-15 від 28.05.2015 року, та за №14-28-0.1-2012/2-15 від 28.05.2015 року, виданим Відділом Держземагенства у Липовецькому районі ( а.с.10, 11). Відповідно до заяви поданої [PERSON] 22.08.2016 року, справжність підпису якого засвідчена головою Славнянської сільської ради, перший підтвердив, що його відмова від спадщини є безумовною. За правилами ст.1273 ЦК України, визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а порушене право позивача підлягає захисту судом, отож вимоги за позовом підлягають до задоволення. На підставі глави 84, ст.ст.1258, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України,

Outcome: approved