Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить визнати громадянку [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], [PERSON] РСР, такою, що втратила право користування житловим будинком №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин, Харківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона на підставі ч.1 ст. 1222, ч.2 ст. 1223, ч.1 ст. 1258, ч.1 ст. 1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] 25.02.2003 р., а саме: домоволодіння №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області. Приблизно у 1989-1990 році, громадянкою [PERSON], яка була матірю померлого чоловіка [PERSON] та, на той час, власницею домоволодіння №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області, за вказаною адресою для тимчасового проживання у звязку з навчанням було зареєстровано громадянку [PERSON] PCP [PERSON], 19.02.1970р.н., уродженку [INFO] [PERSON] PCP. Вказана особа не є членом родини [PERSON], [PERSON] або [PERSON] та є для позивача сторонньою особою, у звязку з чим наявність реєстрації її місця проживання у домоволодінні №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області суперечить інтересам позивача та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України. Сторони у судове засідання не зявились по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON], постійно проживаю та зареєстрована за адресою: 62416, Харківська область, смт. Пісочин, вул. Весела,будинок 4, що підтверджується копією паспорту. 19.07.1980 року було укладено шлюб між позивачкою, [PERSON] (до шлюбу Синенко) та [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу від 19.07.1980 року, виданим Жовтневим відділом ЗАГС м. Харкова. 25.12.2012 року чоловік позивача, [PERSON], помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії 1-BJI № 380125 від 26.12.2012 року (актовий запис № 17123 від 26.12.2012 року), виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину, домоволодіння №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2007р., виданого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району та області [PERSON] Право власності на домоволодіння №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області (частка 1/1) [PERSON] зареєстроване у встановленому чинним законодавством порядку, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17301055 від 09.01.2008р., виданим комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» та Технічним паспортом на будинок №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області від 09.01.2008р., з якого вбачається, що власником домоволодіння є [PERSON] На час смерті [PERSON] позивачка проживала разом з останнім у домоволодінні №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області та була зареєстрована за вказаною адресою, від спадщини не відмовлялася, у звязку з чим на підставі ч.1 ст. 1222, ч.2 ст. 1223, ч.1 ст. 1258, ч.1 ст. 1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після [PERSON] фактично. При цьому, приблизно у 1989-1990 році, громадянкою [PERSON], яка була матірю [PERSON] та, на той час, власницею домоволодіння №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області, за вказаною адресою для тимчасового проживання у звязку з навчанням було зареєстровано громадянку [PERSON] PCP [PERSON], 19.02.1970р.н., уродженку [INFO] [PERSON] PCP. Водночас, вказана громадянка [PERSON] проживала у домоволодінні №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області протягом півроку та в кінці 1990 року відбула у невідомому напрямку, з 1990 року будь-яких відомостей про неї та її місцезнаходження немає, але остання залишається зареєстрованою в домоволодінні №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області без будь-яких законних підстав. Вказана особа не є членом родини [PERSON], [PERSON] або [PERSON] та є для позивача є сторонньою особою, у звязку з чим наявність реєстрації її місця проживання у домоволодінні №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області суперечить інтересам позивача та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України. Громадянка [PERSON] відсутня за адресою: 62416, Харківська область, смт. Пісочин, вул. Весела,будинок 4, з кінця 1990 року, тобто більше ніж 25 років, відомостей про місце її перебування немає, житловим приміщенням вона не користується, будь-яких обовязків наймача не виконує. При цьому, достовірних відомостей про те, чи укладався згідно з вимогами ст. 158 ЖК України із відповідачкою в письмовій формі договір найму жилого приміщення, розташованого у домоволодінні №4 по вул. Веселій у смт. Пісочин Харківської області та чи реєструвався такий договір у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється - немає. Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В порядку ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.1,2 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання, для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 9 ЖК України житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються всупереч з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, оскільки відповідачка у будинку не проживає понад двадцять пять років, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті та крім того не є членом сімї позивачки, відповідачка вважається такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Приймаючи до уваги викладене вище,

Outcome: approved