Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір, право вимоги за яким згодом перейшло до позивача, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі з строком користування та сплатою відсотків за користування ним. Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. З згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113441938В, згідно умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 17 000,00 грн. із строком повернення грошових коштів до 09.07.2016 року та сплатою 15% річних за користування кредитом. ПАТ «ВТБ Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме позивачу було надано кошти в сумі 17 000,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером № 64240 від 09.07.2013 року. Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість у розмірі 24 090,04 грн., з яких 14 962,76 грн. заборгованість по тілу кредиту, 9 127,28 грн. пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями п.5.1. кредитного договору встановлено, що в разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь кредитора пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Встановлено, що 15.07.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги №150714нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № R53113441938В від 09.07.2013 року. 15.07.2014 року між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» було укладено договір про відступлення права вимоги №150714вс відповідно до якого ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» набуло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № R53113441938В від 09.07.2013 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З наведеного вище випливає висновок про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved