Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в якому просить визначити йому додатковий строк, протягом двох місяців, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його тітка по материнській лінії [PERSON] . На момент смерті тітки він перебував за межами України, і повернувся лише в листопаді 2020 року. З метою збереження майна покійної поїхав до її будинку в селі Дмитрівка, де серед речей знайшов заповіт посвідчений 05 грудня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за №206 секретарем Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Цим заповітом [PERSON] заповілайому усі свої права та обов`язки, та все своє майно яке належало їй на момент складання заповіту. Після того як знайшов заповіт, відразу ж звернувся до нотаріуса щодо прийняття спадщини [PERSON] , але нотаріусом йому було роз`яснено, що він пропустив встановлений законом строк для прийняння та рекомендував звернутися до суду із заявою про визначення дотаткового строку для прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглядати зайого відскутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [INFO] в селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області померла [PERSON] , [INFO] (а.с.7). За життя вона склала заповіт, яким усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту , а також ті права та обов`яззки, які можуть належати їй у майбутньому та все своє майно, де б воно не ьуло і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Вказаний посвідчено Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградській області 05 грудня 2017 року та зареєстровано в реєстрі за №206. (а.с. 9). Цей заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), видана 24 грудня 2020 року. Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року, [PERSON] , [INFO] на день своєї смерті - [INFO] , проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З довідки Знам`янської районної державної нотаріальної контори від 24 грудня 2020 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Роз`ясненням завідуючого Знам`янською районною державною нотаріальною конторою Гаврилюк П.П. відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для її подання (а.с. 11). За даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] позивач зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 3). Пспорт громадяина України для виїзду за кордон № [NUMBER] свідчить про те, що позивач у листопаді 2020 року перебував за межами України (а.с. 5-6). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №314037 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,37 гектарів, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, кадастровий номер 3522281500:03:000:1151 (а.с.10). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що кореспондується з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом вказаних положень, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272\~ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3\~статті 2 ЦПК України. Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до статті 3\~ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41\~Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний\~кодекс України у статті 1\~закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. З урахуванням положень ст.8\~Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року), а також зважаючи на те, що при наданні позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки її спадщину після смерті ніхто не прийняв, позивач є її спадкоємцем за заповітом, але про заповіт дізнався за сплином встановленого законом строку для прийняття спадщини, інші спадкоємці не встановлені, а також, що проміжок часу, який пропущено незначний, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, є поважною, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а тому вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved