Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який обґрунтував тим, що шлюб між ними було зареєстровано 15.12.1991 року. Від цього шлюбу вони мають дочку Анну, [INFO]. Причиною його звернутись до суду, позивач зазначив те, що в нього є нова сім'я. Шлюбні відносини з відповідачем в нього не склалися через різні характери і погляди на життя. Впродовж тривалого часу разом вони не проживають, а тому, відновлювати сімейні стосунки із відповідачкою позивач не бажає. У звязку з зазначеним, позивач просить суд їх шлюб припинити шляхом розірвання. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду подала клопотання в якому просила суд розглянути справу у її відсутність. В клопотанні відповідач також зазначила, що проти розлучення вона не заперечує, причиною розпаду сім`ї з відповідачем є різниця характерів, просить суд залишити їй дошлюбне прізвище "Черняк". Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.12.1991 року (а.с. 3). Від цього шлюбу є дітина, дочка [PERSON], [INFO]. Разом сторони не проживають близько чотирьох років, шлюбних стосунків не підтримують, господарства разом не ведуть. У позивача є нова сім`я, з якою він проживає впродовж останніх двох років і від якої в нього є малолітня дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №302301 від 14.01.2015 року. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем вже тривалий час відсутні близькі стосунки та ознаки сім'ї, наміру продовжувати спільне життя з відповідачкою позивач не має, а тому, позовні вимоги про припинення шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved