Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять прийняти від [PERSON] , [PERSON] відмови від своїх прав на належні кожному з них по 1/5 частки в майні колгоспного двору (будинковолодінні) за адресою: [ADDRESS] в користь [PERSON] [INFO] та визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на належні кожному з них по 1/5 частці в майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в тому числі на 1/5 частку даного колгоспного двору в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , 1/5 частку колгоспного двору (будинковолодіння) після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] та 2/5 частки від яких відмовились [PERSON] і [PERSON] ; визнати в цілому за [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку (пай) загальною площею 2,70 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, цільового призначення - ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і відповідно до Сертифіката на право приватної власності на земельну (середню земельну частку) серії ЛВ № 003824 виданого на підставі рішення Полоничнівської сільської ради від 27 грудня 1994 року та зареєстрованого у Книзі записів сертифікатів за № 352 належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею - 0.4708 га, кадастровий номер 4622184800:02:000:0376; площею - 0,4452 га, кадастровий номер 4622184800:05:000:0199; площею - 0,8424 га та кадастровий номер 4622184800:06:000:0145, разом площею 1,7584 га, яка розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, цільового призначення - ведення селянського господарства і відповідно до Державного акта на право власності па земельну серії ЛВ № 076479 виданого 20 серпня 2004 року на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації від 20 лютого 2004 року № 76 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 01:04:453:03078 належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивачі не з`явилися, але подали заяви, у яких позовні вимоги підтримали, просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, а саме свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке 11 липня 1963 року видане Незнанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області вбачається, що 11.07.1963 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] в результаті чого остання змінила свої прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке 14.02.1964 року видане Незнанівською сільською радою вбачається, що [INFO] народився [PERSON] . У даному свідоцтві зазначено, що його батьками є: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] Також, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке 27 серпня 1988 року видане Незнанівською сільською радою вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] . У даному свідоцтві моїми батьками зазначені: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Із свідоцтва про шлюб, яке 20 грудня 2007 року видане Полоничнівською сільською радою вбачається, що 20.12.2007 року, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » Із сертифіката на право приватної власності на середню земельну частку серії ЛВ № 003829, який згідно рішення Полоничнівської сільської ради від 27.12.1994 року виданий на ім`я [PERSON] вбачається, що останній на праві приватної власності належить земельна ділянка (пай) без контурного визначення меж на місцевості площею 2,70 га. Також, з державного акта серії ЛВ № 076479 на право власності на земельну ділянку, який виданий 20 серпня 2004 року на підставі розпорядження Кам`янка-Бузької РДА № 76 від 20.02.2004 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка (пай) загальною площею 1.7584 га. Також із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 07.05.1991 року який виданий на підставі рішення виконкому Кам`янка-Бузької районної ради № 84 від 18.04.1991 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] відноситься до типу господарств «колгоспний двір», головою якого є [PERSON] . Дане будинковолодіння як майно колгоспного двору 07.05.1991 року зареєстроване Червоноградським МБТ1 в реєстрові книзі під № 186. З витягу погосподарської книги Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району вбачається, що за станом на 15.04.1991 року господарство [PERSON] відносилось до суспільної групи господарств - «колгоспний двір» у якому проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - син; [PERSON] - невістка; [PERSON] - внучка; [PERSON] - внучка. Таким чином, відповідно до вимог законодавства, яким встановлювалось правоволодіння «колгоспним двором» вищезазначений житловий будинок належить у рівних частинах (по 1/5 частці) наступним особам: [PERSON] - голові двору, його синову - [PERSON] , невістці - [PERSON] , внучці - [PERSON] . [PERSON] . З довідки № 214, яка 21.10.2020 року видана Полоничнівською сільською радою вбачається, що рішення сільської ради про розподіл часток колгоспного двору [ADDRESS] між його співвласниками не виносилось і державна реєстрація часток співвласників у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не проводилась. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке повторно 06.02.2018 року видане Кам`янка-Бузьким відділом РАЦС вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . З довідки виданої Полоничнівською сільською радою № 216 вбачається, що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. З довідки № 217, яка 21.10.2020 року видана Полоничнівською сільською радою вбачається. що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживали її чоловік [PERSON] , син [PERSON] . Із свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , яке видане Полоничнівською сільською радою вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . Також із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 06 жовтня 2014 року видане Полоничнівською сільською радою вбачається, що [INFO] у ві помер [PERSON] . З довідок № № 215, 220, які 21.10.2020 року видані Полоничнівською сільською радою вбачається, що заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] , Полоничнівською сільської радою не посвідчувались З довідок № 213,218 від 21.10.2020 року виданих Полоничнівською сільською радою вбачається, що до дня смерті діда [PERSON] та батька [PERSON] позивачка проживала разом з ними адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 1261,ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з батьків, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Із заяв, які складені [PERSON] та сестрою [PERSON] , 21.10.2020 року, підписи на яких нотаріально завірені секретарем виконкому Полоничнівської сільської ради, реєстри № 32,33 вбачається, що останні на спадщину після смерті батька не претендують і від даної спадщини відмовляються в користь [PERSON] . Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права. Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст. 328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved