Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. В заяві вказувалося, що до Хорольської районної державної адміністрації надійшли рішення виконавчого комітету Вишняківської сільської ради від 10.01.2019 року №2 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] » та від 15.01.2019 року №6 «Про затвердження висновку про позбавлення батьківський прав». В зв`язку з вищевказаним позивач прохає: позбавити батьківських прав [PERSON] , 1975 р.н., та [PERSON] , 1978 р.н., по відношенню до їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , 1975 р.н., та [PERSON] , 1978 р.н., аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача Хорольської районної державної адміністраціїне з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подали, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від представника позивача не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] , є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Однак відповідачі ухиляються та фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, так як вихованням та утриманням неповнолітньої доньки не займаються. У висновку комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації від 04.02.2019 року №01-38/47 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , 1975 р.н. та [PERSON] , 1978 р.н., та про доцільність позбавлення їх батьківських прав по відношенню до їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] », вказується, що відповідачі - батьки неповнолітньої дитини [PERSON] 2003 р.н., не піклуються про дитину, не беруть участь у її житті, матеріально не утримують та фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. Дитина навчається у Хорольському міжрегіональному центрі професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців та проживає в гуртожитку. З 14 листопада 2017 року дитина перебувала в КЗ «Обласний притулок для дітей «Світанок» служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації по причині залишення її без батьківського піклування. Наказом начальника служби у справах дітей Хорольської РДА дитину [PERSON] , 2003 р.н., взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах та тимчасово влаштовано в сім`ю родичів. Комісія з питань захисту прав дитини Хорольської райдержадміністрації вважає за доцільне затвердити висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачами та про доцільність позбавлення їх батьківських прав по відношенню до їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку виконавчого комітету Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області затвердженого рішенням даної сільської ради №6 від 15.01.2019 року «Про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] , 1975 р.н. та [PERSON] , 1978 р.н., по відношенню до їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та про доцільність позбавлення їх батьківських прав», вказується, що оскільки фактично відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки та не створюють належних умов для її проживання виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.164 ч.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постановивбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідачі працездатні, а тому спроможні надавати матеріальну допомогу, отже стягнення з відповідачі слід проводити в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу). Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 06.02.2019 року Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір в сумі 1 536, 80 грн. в рівних долях з усіх відповідачів, тобто по 768, 40 грн. з кожного з відповідачів. На підставі ст. ст. 150,152,155,164,165, 166, 180-183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved