Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ТзОВ «Геліус» 60\~676 грн. 87 коп., з яких: 20\~763 грн. 21 коп. - компенсація за невикористані відпустки (вже за мінусом податків і зборів), 39\~913 грн. 66 коп. середній заробіток для виплати за час затримки виплати компенсації (вже за мінусом податків і зборів), стягнути з ТзОВ ВП «Координата» 15\~385 грн. 23 коп., з яких: 5\~406 грн. 16 коп. компенсація за невикористані відпустки (вже за мінусом податків і зборів), 9\~979 грн. 07 коп. середній заробіток для виплати за час затримки виплати компенсації (вже за мінусом податків і зборів). Свої вимоги мотивує тим, що позивач 29.07.1994 р. разом з [PERSON] та [PERSON] заснували ТзОВ «Геліус». [PERSON] став директором підприємства, а позивач безпосередньо відповідав за поставку металу та реалізацію готової продукції. З 05.02.1997р. по 05.01.2004 р. та з 03.01.2011 по 28.04.2015 р. позивач працював на посаді заступника директора у ТзОВ «Геліус» , про що свідчать записи у трудовій книзі, а в період з 05.01.2004р. по 03.01.20011 р. працював за сумісництвом. 28.04.2015р. позивач був звільнений з ТзОВ «Геліус» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи, однак, позивачу не було виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки за весь період роботи. 01.06. 2015 року позивач надіслав директору ТзОВ «Геліус» [PERSON] письмову заяву з вимогою виплатити йому компенсацію за невикористані дні відпустки, однак жодної відповіді і жодної компенсації позивач не отримав. Оскільки колективним договором для працівників із ненормованим робочим днем встановлено щорічну відпустку тривалістю 28 днів, то за період роботи в ТзОВ « Геліус» з 2007 року по 2014 рік невикористана позивачем відпустка складає 169 днів, за яку позивачу підлягає виплаті компенсація в сумі 25706 грн. 59 коп. Разом з тим, враховуючи, що з вказаної компенсації підлягають сплаті податки та збори, то з ТзОВ «Геліус» підлягає стягненню сума 20763 грн. 21 коп. згідно з розрахунком. Крім цього, оскільки вищевказану компенсацію позивачу не виплачено у день звільнення, то відповідно до ст.117 КЗпП України позивач має право також на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що за період з 06.06.2015р. по 20.04.2016р. становить 48675 грн. 20 коп. Разом з тим, враховуючи, що з вказаної компенсації підлягають сплаті податки та збори, то з ТзОВ «Геліус» підлягає стягненню сума 39913 грн. 66 коп. згідно з розрахунком. Крім цього, позивач з 05.01.2004р. по 28.04.2015 р., працював на посаді комерційного директора у ТзОВ ВП «Координата», про що свідчать записи у трудовій книзі, а з 05.02.1997 р. по 05.01.2004 р. та з 03.01.2011 р. по 28.04.2015 р. працював за сумісництвом. 28.04.2015 року позивач був звільнений із посади комерційного директора ТзОВ ВП «Координата» на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Аналогічно, як і з ТзОВ «Геліус», після звільнення з ТзОВ ВП «Координата» позивачу не було виплачено жодної компенсації за невикористанні дні відпустки за весь період роботи. 01.06.2015 року позивачем було надіслано письмову заяву Деректору ТзОВ ВП «Координата» [PERSON] з вимогою виплатити компенсацію за невикористані дні відпустки, однак жодної відповіді і жодної компенсації позивач не отримав. Оскільки колективним договором для працівників із ненормованим робочим днем встановлено щорічну відпустку тривалістю 28 днів, то за період роботи в ТзОВ ВП «Координата» з 2007 року по 2014 рік невикористана позивачем відпустка складає 176 днів, за яку позивачу підлягає виплаті компенсація в сумі 6693 грн. 28 коп. Разом з тим, враховуючи, що з вказаної компенсації підлягають сплаті податки та збори, то з ТзОВ ВП «Координата» підлягає стягненню сума 5406 грн. 16 коп. згідно з розрахунком. Крім цього, оскільки вищевказану компенсацію позивачу не виплачено у день звільнення, то відповідно до ст.117 КЗпП України позивач має право також на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що за період з 06.06.2015р. по 20.04.2016р. становить 12169 грн. 60 коп. Разом з тим, враховуючи, що з вказаної компенсації підлягають сплаті податки та збори, то з ТзОВ ВП «Координата» підлягає стягненню сума 9979 грн. 07 коп. згідно з розрахунком. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у поданих до суду уточненнях до позовної заяви (а.с.39-42, 74-80, 195-203) та письмових поясненнях (а.с.101-109). Представник відповідача [PERSON] «Геліус» в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.56-57). Вважає, що позивачем неправильно проведено розрахунок компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки її виплати, що підтверджується консультацією аудитора (а.с.140-185). Крім цього, зазначив, що позивачем не доведено вину ТзОВ «Геліус» в затримці виплати компенсації, оскільки позивач до відповідача з вказаною вимогою не звертався. Крім цього, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вказаними вимогами. Представник відповідача ТзОВ ВП «Координата» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] «Геліус», покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] 05.02.1997р. прийнятий на посаду заступника директора ТзОВ «Геліос», 05.01.2004р. звільнений з вказаної посади в порядку переводу в ТзОВ ВП «Координата», 03.01.2011р. звільнений з роботи в порядку переводу в ТзОВ «Геліус», звідки звільнений 28.04.2015р. за власним бажанням (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. В судовому засіданні сторонами визнано, що при звільненні позивача з ТзОВ «Геліус» компенсацію за невикористані дні відпустки йому виплачено не було. Крім цього, позивачу не виплачено також і компенсацію за невикористані дні відпустки у ТзОВ ВП «Координата», що підтверджується заявою позивача про виплату такої (а.с.8). Як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.23 Постанови від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (ст. 182-1 КЗпП), тільки в разі звільнення його з роботи. Якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Відповідно до ст.238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Крім цього, як вбачається з роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України , наданих у Листі від 22.02.2008 р. N 33/13/116-08 «Щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки», якщо працівник з якихось причин не скористався своїм правом на щорічну відпустку за кілька попередніх років (у т. ч. і за 2, 3, 4 чи більше років), він має право використати їх, а в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути виплачено компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, визначених пунктом 1 частини першої ст. 4 Закону України "Про відпустки". Законодавством не передбачено терміну давності, після якого працівник втрачає право на щорічні відпустки, воно не містить заборони надавати щорічні відпустки у разі їх невикористання. Враховуючи наведе, суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача [PERSON] «Геліус», як на підставу для відмови у позові, на пропуск позивачем строку звернення до суду із вказаними позовними вимогами. Як вбачається із представленого позивачем розрахунку кількості днів невикористаної відпустки, така за період роботи з 2007 року по 2014 рік в ТзОВ «Геліус» становить 169 днів, а в ТзОВ ВП «Координата» - 176 днів (а.с.199-200). Таким чином, загальна сума компенсації за невикористану відпустку в ТзОВ «Геліус» становить 25706 грн. 59 коп. (4500 грн.*12 місяців/355днів*169днів). Разом з тим, оскільки з вказаної суми підлягає сплаті 1,5% військового збору та 18% податку на доходи, то сума виплати компенсації за невикористану відпустку (вже за мінусом податків і зборів) становить 20763 грн. 21 коп. (а.с.201). Загальна сума компенсації за невикористану відпустку в ТзОВ ВП «Координата» становить 6693 грн. 28 коп. (1125грн.*12 місяців/355днів*176днів). Разом з тим, оскільки з вказаної суми підлягає сплаті 1,5% військового збору та 18% податку на доходи, то сума виплати компенсації за невикористану відпустку (вже за мінусом податків і зборів) становить 5406 грн. 16 коп. (а.с.202). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з ТзОВ «Геліус» 20763 грн. 21 коп. - компенсації за невикористані відпустки (вже за мінусом податків і зборів), з ТзОВ ВП «Координата» 5406 грн. 16 коп. компенсації за невикористані відпустки (вже за мінусом податків і зборів) є підставними та підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку (а.с.201) загальна сума середнього заробітку за час затримки виплати позивачу [PERSON] «Геліус» компенсації за невикористану відпустку за період з 06.06.2015р. по 20.04.2016р. становить 48675 грн. 20 коп. (320днів*152,11грн.). Разом з тим, оскільки з вказаної суми підлягає сплаті 18% податку на доходи, то сума середнього заробітку за затримку виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку, що підлягає виплаті позивачу (вже за мінусом податків і зборів) становить 39913 грн. 66 коп. Загальна сума середнього заробітку за час затримки виплати позивачу ТзОВ ВП «Координата» компенсації за невикористану відпустку за період з 06.06.2015р. по 20.04.2016р. становить 12169 грн. 60 коп. (320днів*38,03грн.). Разом з тим, оскільки з вказаної суми підлягає сплаті 18% податку на доходи, то сума середнього заробітку за затримку виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку, що підлягає виплаті позивачу (вже за мінусом податків і зборів) становить 9979 грн. 07 коп. (а.с.202). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з ТзОВ «Геліус» 39 913 грн. 66 коп. середнього заробітку для виплати за час затримки виплати компенсації (вже за мінусом податків і зборів), з ТзОВ ВП «Координата» 9\~979 грн. 07 коп. середнього заробітку для виплати за час затримки виплати компенсації (вже за мінусом податків і зборів) також є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, судом не береться до уваги представлена представником відповідача, як розрахунок належних позивачу виплат, письмова консультація аудитора (а.с.140-185), оскільки всупереч п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, аудитором не взято до уваги, що за останні 12 календарних місяців року, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки, позивач не мав заробітку не зі своєї вини, тому помилково не взяв для розрахунку встановлену позивачу у трудовому договорі тарифну ставку, посадовий (місячний) оклад, що суттєво змінює весь розрахунок. Крім цього, в консультації аудитора за 2012, 2013, 2014 роки коефіцієнти в таблиці вказані одні, в той час як в розрахунках застосовані інші, що впливає на кількість днів відпусток за ці роки. Крім цього, розрахунок проведено за період до 29.02.2016р., в той час як відповідачу було відомо про дату наступного судового засідання 20.04.2016р. та саме по цей час позивач просить виплатити йому середній заробіток за час затримки виплати компенсації. Безпідставними є також заперечення представника відповідача [PERSON] «Геліус» проти позовних вимог щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористану відпустку у зв'язку з тим, що останній до відповідача з вказаною вимогою не звертався, оскільки відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення і лише у разі, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, при цьому, про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум, чого відповідачем зроблено не було. Не беруться судом до уваги також заперечення проти позову відповідача з тих підстав, що ТзОВ «Геліус» деякий час не працювало, оскільки для проведення розрахунку позивачем взято період, коли сплачувались страхові внески, що підтверджується індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України про застраховану особу (а.с.10-12). Крім цього, не є належним доказом представлена представником відповідача [PERSON] «Геліус» копія заяви [PERSON] про надання чергової відпустки з 01.06.2011р. (а.с.204), оскільки така не містять відомостей про те, за який саме період роботи така відпустка надана, а копія видаткового касового ордеру (а.с.205) не містить підпису позивача, що підтверджувало б отримання ним вказаних коштів та спростовується індивідуальними відомостями Пенсійного фонду України за 2011 рік. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є колишнім бухгалтером ТзОВ «Геліус» та ТзОВ ВП «Координата», пояснила, що тривалість відпустки працівників встановлена колективним договором. Однак накази про відпустки не видавалися, тому і не було підстав нараховувати відпускні. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, такий слід стягнути в дохід держави з відповідачів.

Outcome: approved