Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що він є пенсіонером, на час звернення до суду з позовом йому виповнилося 74 роки, він постійно хворіє та потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсії у розмірі 1 147 грн. 44 коп. не вистачає на купівлю ліків, одягу, сплату комунальних платежів на житло та на повноцінну їжу. На даний час він проживає у своєї дочки [PERSON], яка здійснює за ним догляд, готує їжу, але будучи вдовою, має обмежені фінансові можливості. З відповідачем, який є його сином, позивач не спілкується, хоча коли він працював і заробляв гроші, то всі зароблені кошти віддавав своєму сину. За рахунок його фінансової допомоги син побудував магазин, придбав собі квартиру та на даний час є фінансово незалежним. [PERSON] в добровільному порядку не бажає надавати йому матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує солідний дохід. Позивач не позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON], ніколи не ухилявся від виконання своїх обов'язків по відношенню до відповідача та все життя надавав йому значну фінансову підтримку. Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з [PERSON]М аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, прохали їх задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, пояснивши, що позивач все своє життя їздив на заробітки, заробляв чималі кошти та всі їх віддавав своєму сину, сподіваючись, що той догляне його в старості. На даний час він проживає у своєї дочки [PERSON], яка здійснює за ним догляд, готує їжу, але й вона має обмежені фінансові можливості, а його пенсії не вистачає на купівлю ліків, санаторно-курортне лікування, купівлю одягу, сплату комунальних платежів та на повноцінне харчування. [PERSON] в добровільному порядку не бажає надавати батьку матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки отримує солідний дохід. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином, відповідно до чинного законодавства, викликаним в судове засідання, а тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що позивач являється її батьком, на даний час він хворіє та потребує стороннього догляду, тому вона забрала його до себе в будинок. Вона доглядає батька, готує йому їжу, однак, не може в повній мірі забезпечити його всим необхідним через скрутне матеріальне становище. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1985 року він працював разом з позивачем на будівництві Чигиринської атомної станції. В 1986 році вони разом поїхали на заробітки до Російської федерації, де працювали протягом тривалого часу. Всі зароблені кошти позивач віддавав своєму сину, а на даний час залищився без засобів до існування, без житла, тимчасово проживає в дочки, перебуває на її утриманні, тому що отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає на ліки, часто хворіє та потребує стороннього догляду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що перебуває в дружніх стосунках з дочкою позивача, пітверджує, що батько проживає у її будинку, отримує лише пенсію, а [PERSON] нещодавно влаштувалася на роботу, де отримує мінімальну заробітнку плату, тому не може утримувати свого батька, який постійно хворіє, потребує лікування та догляду. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За положеннями частин 1,3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків передбачено главою 17 розділу ІІІ СК України, яка містить статті 202-206. Відповідно до статті 202 СК України, на підставі якої був заявлений позов, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Такий обов'язок дітей закріплений в статті 51 Конституції України. За вимогами статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до вимог пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Як встановлено судом і вбачається зі свідоцтва про народження серії І-СР № 218586, позивач є батьком [PERSON]. Позивач є непрацездатним та особою похилого віку, на день звернення до суду йому виповнилося 74 роки, він знаходиться на пенсійному забезпеченні. З довідки управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області № 2496/05 від 26.06.2015 року вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком у сумі 1147 грн. 44 коп. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, медичної картки хворого, позивач хворіє і за станом здоров'я та в силу похилого віку, щомісяця потребує витрачання коштів на придбання ліків, також він несе витрати на придбання побутових предметів першої необхідності та харчів. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується показами третьої особи, свідків, інших доходів, крім пенсії, позивач не має, тобто він є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги. Поскільки доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу чи доказів ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов'язків в судовому засіданні не встановлено, тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, приймати участь в утриманні свого непрацездатного батька і є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 грудня 2015 року довічно. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати за розміщення оголошення в пресі. На підставі викладеного,

Outcome: approved