Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 28.08.2019 року до суду з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своєї позовної заяви [PERSON] зазначає, що 17 червня 1955 року за ухвалою Народного суду м. Білгород-Дністровського, Одеської області за позовом її бабусі - [PERSON] і [PERSON] , встановлено факт володіння домобудівлею на праві особистої власності по [ADDRESS] (колишня нумерація згідно довідки №160 від 13.02.2019 року з КП «Білгород-Дністровське БТІ») їх батьками: [PERSON] і [PERSON] , які померли в 1935 році. 09.07.1955 року на підставі вказаної ухвали суду за [PERSON] і [PERSON] зареєстровано право власності, про що видано свідоцтво про право власності. В 1951 році народився батько позивачки - [PERSON] , який разом зі своєю матір`ю проживав все своє життя у будинку [ADDRESS] , що підтверджується актом від 31.07.2019 року. [INFO] народилася позивачка - [PERSON] . З дня народження і до теперішнього часу вона проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Крім того, вказаним будинком вона відкрито володіє, доглядає, ремонтує, утримує. Даний факт підтверджується Актом КП "ЖЕО-1" від 30.01.2019 року. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . [INFO] бабуся позивачки - [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.07.2019 року відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарськими спорудами [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Білгород-Дністровської міської ради не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до законодавства. Дослідивши матеріали справи, надані та витребувані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно ухвали Народного суду м. Білгород-Дністровського Одеської області від 17.06.1955 року по справі №2-310/1955 року було встановлено факт володіння домоволодінням на праві приватної власності по [ADDRESS] , яке складається з двух кімнат та кухні за [PERSON] та [PERSON] . Те, що [PERSON] та [PERSON] були власниками зазначеного вище будинку підтверджується довідкою №160 від 13.02.2019 року, виданою КП «Білгород-Дністровське БТІ». Відповідно до наявної в матеріалах справи копії домової книги в будинку [ADDRESS] зареєстрована позивачка [PERSON] та її дочка. Факт проживання позивачки [PERSON] в зазначеному вище будинку разом зі своєю матір`ю [PERSON] підтверджується Актом КП «ЖЕО-1» від 30.01.2019 року. Те, що позивачка [PERSON] була дочкою [PERSON] та [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 27.03.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №395. Факт проживання колишньої дружини сина власників [PERSON] , яка померла [INFO] та сина колишньої дружини від другого шлюбу, [PERSON] , який помер [INFO] підтверджується Актом КП «ЖЕО-№1» від 31.07.2019 року. Те, що [PERSON] помер [INFO] підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.03.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №461. Те, що [PERSON] померла [INFO] підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого [INFO] Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, актовий запис №697. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №173043920 від 09.07.2019 року, право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Договори про надання послуг на електропостачання, телекомунікаційних послуг, підключення до мережі Інтернет, водопостачання та водовідведення укладені позивачкою [PERSON] та згідно з копіями квитанцій, що містяться в матеріалах справи сплачуються нею. Відповідно до відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 03.10.2019 року №1422/01-16, спадкові справи до майна померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] , не заводились, спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які містяться в матеріалах справи, позивачка [PERSON] мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS] з народження. На теперішній час позивачка проживає в зазначеному вище будинку разом зі своєю дочкою, ремонтує його та сплачує усі комунальні послуги за нього. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п. 14 Постанови). Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує ту обставину, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, оскільки з народження по теперішній час, тобто на протязі часу, що перевищує десять років, позивачка [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє домоволодінням за адресою: [ADDRESS] що відповідно до положення ч. 1 ст. 344 ЦК України свідчить про набуття нею права власності на цей об`єкт нерухомості за набувальною давністю. Позивачка на підтвердження своїх вимог щодо визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок, надала суду достатньо доказів, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved