Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири за кожним, обґрунтовуючи свій позов тим, що [PERSON] успадкувала ? частину спірної квартири, а позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками ? частини квартири кожний на підставі свідоцтва про право власності на житло. У зв'язку з тим, що право власності на спірну квартиру не було зареєстровано у встановленому законом порядку спадкодавцями та власниками, позивачу [PERSON] було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а [PERSON] та [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на вказане майно. Можливості оформити право власності на вказане майно не інакше як у судовому порядку у позивачів не має. В судове засідання позивачі, представник позивачів [PERSON] і [PERSON], а також представник відповідача не з"явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва №24684 про право власності на житло від 18.12.1997 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої спадщину у вигляді ? частини вищезазначеної квартири фактично прийняв в силу ч.3 ст.1268 ЦК України її чоловік - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, який на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею. Інші спадкоємці першої черги за законом - діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], своїх прав на спадщину не заявляли, проти фактичного прийняття спадщини їх батьком не заперечували. Таким чином, [PERSON] набув право власності на ? частину спірної квартири шляхом спадкування за законом і разом зі своєю ? частиною на цю квартиру набутою шляхом приватизації, його частка у праві спільної сумісної власності становила ? частину. 11.12.2007 року [PERSON] склав заповіт згідно умов якого належну йому частину вказаної квартири заповів дочці [PERSON] [PERSON] помер [INFO] року, спадщину за заповітом після його смерті у встановленому законом порядку прийняла [PERSON] Постановою нотаріуса від 10.10.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину спірної квартири у зв'язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючого документу на майно. З огляду на зазначене, у позивача [PERSON] не має можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у встановленому законом позасудовому порядку. Позивачам [PERSON] та [PERSON] 25.11.2014 року було відмовлено державним реєстратором прав на нерухоме майно у державній реєстрації права власності на належні їм частки в спірній квартирі, оскільки документи для проведення державної реєстрації подано лише двома співвласниками та відсутній документ, що посвідчує виділ часток із спільної сумісної власності. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищезазначене та відсутність спору між позивачами, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved