Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 7512,14 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Чигиринського районного суду від 19.03.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття. За рішенням суду було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у відділі ДВС Чигиринського РУЮ. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, у зв"язку з цим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 01.04.2016 року складає 24 662, 25 грн. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 7512 грн 41 коп. Вважає, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, оскільки він про обов"язок сплачувати аліменти на утримання сина знав. Тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача пеню по сплаті аліментів за період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року в сумі 2226 грн 44 коп., поскільки відповідач умисно ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини і проплату проводив частково. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що аліменти на користь сина сплачував частково, але не зберігав квитанцій про сплату та не подавав їх до виконавчої служби. Крім того, його дохід носить мінливий характер, поскільки він не має постійного місця праці і в подальшому буде сплачувати аліменти по мірі своїх фінансових можливостей. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Чигиринського районного суду від 19.03.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше мінімального розміру встановленого законодавством, до повноліття дитини. Відповідач ухилявся від виконання обов'язків по утриманню дитини, аліменти сплачував не регулярно та не в повному обсязі, тому заборгованість по аліментах за період перебування виконавчого документа на виконанні за період з 28.02.2013 року по 01.05.2016 року становить 22 513, 35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах проведеним 20.05.2016 року головним державним виконавцем ВДВС Чигиринського районного управління юстиції [PERSON] Ст. 196 Сімейного кодексу України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене статтею 196 Сімейного кодексу України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення. За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Оскільки, згідно з положеннями Сімейного кодексу України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Матеріалами справи підтверджується, що з лютого 2013 року відповідач несвоєчасно або не в повному розмірі сплачував аліменти на утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах. Так, станом на 01.05.2016 року заборгованість по аліментах становить 22 513, 35 грн. за період з 28.02.2013 року по 01.05.2016 року. Відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти й періодично сплачував аліменти протягом даного часу, тобто, суд вважає встановленою наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів. Суд також погоджується з розрахунком неустойки (пені) позивача за період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року в сумі 2226 грн 44 коп., оскільки розрахунок здійснено за правилами ст. 196 Сімейного кодексу України та з урахуванням правової позиції, сформованої в постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладених обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2226, 44 грн. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved