Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до Запорізької міської ради, третя особа ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» про визнання наймачем житлового приміщення. В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначає, що на протязі 28 років (з 24.07.1978 р. по 17.01.2006 р.) перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат». У травні 1981 року позивачці була надана кімната [ADDRESS] За цією адресою вона проживає по сьогоднішній день, що підтверджує відмітка у паспорті та довідка №04-26/7-5608 від 21.03.2017 р., надана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Мешканцями будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] було проведено реконструкцію гуртожитку зі зміною статусу на житловий будинок за кошти мешканців відповідно до Рішення Запорізької міської ради №180/28 від 22.04.2008 р. «Про проектування та реконструкцію будинковим комітетом по [ADDRESS] будівлі гуртожитку під житловий будинок». Позивач також приймала активну участь у здійсненні реконструкції, про що свідчать квитанції до прибуткового касового ордеру. У січні 2017 року позивачка мала намір приватизувати вказану квартиру [ADDRESS], але було з'ясовано, що ордер чи договір найму на житлове приміщення відсутні. Саме тому позивачка змушена звернутися за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки з травня 1981 року вона фактично являється наймачем житлового приміщення - квартири [ADDRESS], постійно проживає у вище вказаній квартирі, несе всі обов'язки, які передбачені договором найму житлового приміщення по утриманню квартири, проводила капітальний ремонт та переобладнання за власні кошти, а також сумлінно і своєчасно сплачує комунальні послуги. З урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати її наймачем квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилася, через представника подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, посилаючись на вказані обставини, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача повторно у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву не подавав. В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, є обґрунтованим письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Ст. 7 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло . Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно закону. Відповідно до положень ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Як вбачається із матеріалів справи, позивач на протязі 28 років (з 24.07.1978 р. по 17.01.2006 р.) перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки позивача [NUMBER] У травні 1981 року позивачці була надана кімната [ADDRESS] Так, згідно із відповіддю ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» від 13.05.2017 р. №38/1131 [PERSON] в 1981 році була заселена в гуртожиток, який належав комбінату за адресою: [ADDRESS] однак ордер їй не був виданий. На той період заселенням працівників комбінату в гуртожиток займався відділ житлово-комунального господарства, який в подальшому був ліквідований. У квартирі №№126 за адресою м. Запоріжжя, [ADDRESS] позивач проживає по сьогоднішній день, що підтверджує відмітка у паспорті та довідка №04-26/7-5608 від 21.03.2017 р., надана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Законність вселення позивачки [PERSON] у кімнату [ADDRESS], з 1981 року ніким в тому числі ПрАТ "Запорізький образивний комбінат" не оспорювались. Мешканцями будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] було проведено реконструкцію гуртожитку зі зміною статусу на житловий будинок за кошти мешканців відповідно до Рішення Запорізької міської ради №180/28 від 22.04.2008 р. «Про проектування та реконструкцію будинковим комітетом по [ADDRESS] будівлі гуртожитку під житловий будинок». Той, факт, що позивач особисто брала участь у реконструкції підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №109 від 02.07.2008 р., №108 від 15.04.2011 р. та №109 від 06.11.2012 р. У січні 2017 року позивачка мала намір приватизувати вказану квартиру [ADDRESS] але було з'ясовано, що ордер чи договір найму на житлове приміщення відсутні. Згідно зі ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). В силу ст. 395 ЦК України до видів речових прав на чуже майно відносяться, зокрема, право володіння, право користування (сервітуту). Згідно із ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено, зокрема, відносно нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, а згідно із ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ст. 6 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації особа або її законний представник подає, зокрема, заяву, документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Здійснення заходів з реконструкції житлового приміщення, сплата внесків на проектування та утримання приміщення свідчать про законні підстави володіння і користування нерухомістю, а визнання цього права необхідне позивачці для реєстрації її за саме у квартирі за певною адресою, а не у кімнаті, для реалізації права на приватизацію житла, тому за таких обставин суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved