Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 січня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №490950321, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 11081 гривня 04 копійки та зобов'язалася повернути його, сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в сумі 11081 гривня 04 копійки, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 19 жовтня 2016 року має заборгованість у розмірі 15848 гривень 79 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 11081 гривня 04 копійки, за відсотками в розмірі 3167 гривня 75 копійок, а також нарахований штраф - 1600 гривень 00 копійок, які в добровільному порядку вона не погашає, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з даним позовом до суду для примусового стягнення зазначеної заборгованості. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.29), у судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви (а.с.31-33) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.30,34), в судове засідання 16 січня 2017 року не з'явилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутності (а.с.45-52). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який за змістом та формою відповідає вимогам ст. 1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 29 січня 2016 року був укладений кредитний договір №490950321 (а.с.5-6), шляхом підписання оферти та акцепту від 29 січня 2016 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 11081 гривня 04 копійки строком до 01 лютого 2021 року з метою повернення заборгованості за кредитним договором № 490950321 від 29 січня 2016 року та зобов'язалася погашати його відповідно до умов договору шляхом щомісячного платежу згідно Графіку платежів (додаток № 1 до угоди про надання кредиту) (а.с.7 оборотна сторона). Кредитний договір був укладений з дотриманням умов ст. ст. 641, 642 ЦК України. Пунктом 10 акцепту угоди передбачено, що всі відносини між позивачем та відповідачем врегульовуються Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.10). В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 19 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 15848 гривень 79 копійок, яка згідно розрахунку позивача (а.с.12)складається із заборгованості за кредитом в розмірі 11081 гривня 04 копійки, за відсотками в розмірі 3167 гривня 75 копійок, а також нарахований штраф - 1600 гривень 00 копійок, відповідно до умов кредитного договору, а позивач має право вимагати від відповідача оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Позивач повідомляв відповідача про існуючу заборгованість за кредитним договором шляхом направлення на її адресу вимоги про дострокове повернення кредиту від 28 жовтня 2016 року (а.с.14-17), яка відповідачем залишилася без задоволення. Оскільки в порушення умов кредитного договору, позичальник не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором та графіком строки суму кредиту та відсотки, що свідчить про істотне порушення нею в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, то суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 11081 гривня 04 копійки, за відсотками в розмірі 3167 гривня 75 копійок, а також нарахований штраф - 1600 гривень 00 копійок, в загальній сумі 15848 гривень 79 копійок. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачем під час звернення з позовом до суду пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved