Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який мотивують тим, що є співвласниками майна колишньої спілки селян «Україна» с-ща Отинія Коломийського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвами (майновими сертифікатами) виданими Отинійською селищною радою. Загальними зборами співвласників майна колишньої спілки селян «Україна» с-ща Отинія Коломийського району Івано-Франківської області 11.08.2002 р. було уточнено списки пайовиків та розмір майнового паю кожного пайовика, затверджено акт розрахунку пайового фонду, в тому числі вартість основних засобів, активів та пасивів майна пайового фонду спілки селян. Рішенням зборів було уповноважено комісію по врегулюванню і реформуванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» провести врегулювання майнових відносин між пайовиками і новоутвореними юридичними структурами з наступним затвердженням на зборах власників. Ця обставина підтверджується копією протоколу загальних зборів пайовиків майна колишньої спілки селян «Україна» смт. Отинія Коломийського району Івано- Франківської області від 11.08.2002 р. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно колективного сільськогосподарського підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. На підставі ст.9 цього Закону право розпоряджатися своїм паєм член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Тоді ж у нього виникає право на отримання паю натурою. Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001р. № 62, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі, до обслуговуючого кооперативу; обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай в натурі індивідуально чи разом з членами своєї сімї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. 25.02.2004р. комісія по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» на своєму засіданні прийняла рішення про задоволення заяви групи співвласників майнових паїв та виділення позивачам в числі інших власників майнових паїв, серед іншого нерухомого майна, нежитлового приміщення (зерноскладу), 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155000 грн. Ця обставина підтверджується копією протоколу № 14 засідання комісії по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» від 25.02.2004 р. 25.03.2004р. між власниками майнових паїв та ПСП «Сузіря» був укладений договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності та договір оренди основних засобів, належних співвласникам строком на 10 років. Ця обставина підтверджується копією договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 25.03.2004 р., копією договору оренди від 25.03.2004 р. В додатку до договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 25.03.2004р. під № 1.1 вказаний зерносклад 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155000 грн. Згідно п.3.3 цього договору при продажу частки в майні інші співвласники мають право привілеєвої купівлі частки, що продається співвласником, по ціні, за якою вона продається, й інших рівних умов, крім випадку продажу з прилюдних торгів. У вересні 2012 р. громадянин [PERSON], який, як тепер виявилося, скупив у кількох десятків співвласників їх майнові паї, звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом до Отинійської селищної ради про виділення майнового паю в натурі з майна колишньої спілки селян «Україна». В обгрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що має право на частку в майновому фонді колишньої спілки селян «Україна» на суму 156 702 грн., що підтверджується свідоцтвом виданим Отинійською селищною радою. Бажав виділити йому в натурі будівлю зерноскладу вартістю 155 000 грн. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 р. ( справа № 0909/4684/2012) позов задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на майновий пай, виділивши його в натурі, а саме будівлю зерноскладу, що складається з навісу та складу, позначених літерою «А», що знаходиться в с-щі Отинія, вул. Українська, 57 ч, Коломийського району. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2013 р. рішення Коломийського міськрайонного суду скасоване та ухвалено нове рішення. В задоволенні позову [PERSON] до Отинійської селищної ради про виділення майнового паю в натурі на майно колишньої спліки селян «Україна» відмовлено. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. [PERSON] скориставшись наявністю в нього рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 р (справа №0909/4694/2012) , встиг до ухвалення рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2012 р. зареєструвати право власності на нежитлове приміщення (зерносклад) в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації та 31 жовтня 2012 р. уклав договір купівлі-продажу цього нежитлового приміщення з [PERSON] (договір посвідчено державним нотаріусом Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори [PERSON]., зареєстровано в в реєстрі за № 1184). Через два тижні - 13 листопада 2012 р. [PERSON] уклав договір купівлі- продажу нежитлової будівлі (зерносклад) з [PERSON], який, як виявилось, є сватом [PERSON] Продаж цієї нежитлової будівлі вчинено за 45000 грн., договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в в реєстрі за № 3220. Ця обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (зерносклад) [PERSON] з [PERSON] від 13.11.2012 р. Вважають, що вони, як співввласники майнових паїв, мають право на витребування цього майна у відповідача, оскільки нежитлове приміщення (зерносклад), на яке вони мають майнові права, вибуло з їх володіння не з їх волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вказано в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Як вказано в ч. 1 ст. 358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Цивільний кодекс України ( ч. 1 ст 388 ЦК України ) дає право власнику на витребування майна і від добросовісного набувача. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи ,якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В рішенні апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2013 р. вказано, що [PERSON] не був ні членом спілки селян «Україна», ні членом новоутворених підприємств в результаті реорганізації спілки селян і доказів, що інші співвласники погодилися на виділення йому саме цього майна в справі немає. На обгородженій території зерноскладу знаходиться й інше майно співвласників, в тому числі, те, що перераховане в додатку до договору про спільне володіння між співвласниками від 25.03.2004р. і перераховане в додатку до договору оренди між співвласниками та ПСП «Сузіря» від 25.03.2004р. Загальна вартість цього майна досягає 500 000 грн. Таким чином, в звязку з тим, що формально власником нежитлового приміщення (зерноскладу) рахується [PERSON], який є сватом [PERSON], останні мають можливість безперешкодно володіти, користуватися і безперешкодно користуватися майном співвласників , що їм не належить. До цього майна, яке є спільною частковою власністю пайовиків, позивачі доступу не маємо і не можуть ним володіти, користуватися та розпоряджатися. З подібних правовідносин сформована правова позиція Верховного Суду України (постанова ВСУ від 17.12.2014 р. у справі № 6-14-цс14). Верховний Суд України у даній постанові вказав, що за положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому, норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. Як вказано в ч.2 ст.16 ЦК України , одним із способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. В заяві про збільшення позовних вимог позивачі вказують, що в ході розгляду справи в суді [PERSON] став власником частки майна колишньої спілки селян «Україна» с-ща Отинія Коломийського району на суму 141616 грн. Ця обставина підтверджується копіями свідоцтв (сертифікатів) виданими на його імя Отинійською селищною радою та Угорницькою сільською радою. Як видно з списків пайовиків колишні власники цих сертифікатів - це співвласники майнових паїв, що отримали за рішенням комісії по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» згідно протоколу № 14 від 25.02.2004 р., серед іншого майна і нежитлове приміщення ( зерносклад), 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155 000 грн. Таким чином, загальна сума майнових паїв, що належать позивачам, а це 158688 грн., перевищує балансову вартість нежитлового приміщення ( зерноскладу), 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155 000 грн. Про те, що позивачі вправі виступати від інших співвласників майнових паїв , які 23.04.2004 р. уклали договір про спільне володіння майном співвласниками, свідчать копії довіреностей. За таких обставин вважають необхідним збільшити позовні вимоги про витребування від [PERSON] шляхом передачі їм у користування нежитлової будівлі (зерноскладу). Доля цього та іншого належного співвласникам майна в подальшому буде вирішуватися відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, просять витребувати від [PERSON] шляхом передачі їм в користування нежитлової будівлі (зерноскладу), що знаходиться за адресою вул. Українська (Жданова), будинок 57 «ч» с-ща. Отинія Коломийського району Івано-Франківської області на неприватизованій земельній ділянці площею 0,3189 га, призначеній для обслуговування зерноскладу, кадастровий номер 2623255400:01:003:0425, загальною площею 1561,1 кв. метрів; скасувати державну реєстрацію права власності данного нежитлового приміщення (зерноскладу) за відповідачем. Позивачі та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач та треті особи в судове засідання не з»явились, хоча повідомлялись про час і місце судового розгляду. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Вважає, що позивачі не є власниками спірного майна, а тому не мають права вимоги. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені під час судового засідання та зібрані докази, вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення, з таких мотивів. Як встановлено в судовому засіданні, загальними зборами співвласників майна колишньої спілки селян «Україна» с-ща Отинія Коломийського району Івано-Франківської області 11.08.2002 р. було уточнено списки пайовиків та розмір майнового паю кожного пайовика, затверджено акт розрахунку пайового фонду, в тому числі вартість основних засобів, активів та пасивів майна пайового фонду спілки селян. Рішенням зборів було уповноважено комісію по врегулюванню і реформуванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» провести врегулювання майнових відносин між пайовиками і новоутвореними юридичними структурами з наступним затвердженням на зборах власників. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство підприємство» майно колективного сільськогосподарського підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. На підставі ст.9 ч.2,3 цього Закону право розпоряджатися своїм паєм член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємтсва його члени мають право на отримання паю натурою. Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001р. № 62, який діяв на час спірних правовідносин кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі, до обслуговуючого кооперативу; обєднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай в натурі індивідуально чи разом з членами своєї сімї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Згідно протоколу № 14 від 25.02.2004р. комісія по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» на своєму засіданні прийняла рішення про задоволення заяви групи співвласників майнових паїв та виділення майнових паїв, серед іншого нерухомого майна, зокрема нежитлового приміщення (зерноскладу) балансовою вартістю 155000 грн. Ця обставина підтверджується копією протоколу № 14 засідання комісії по реформуванню і врегулюванню майнових відносин між пайовиками спілки селян «Україна» від 25.02.2004 р. 25.03.2004р. між власниками майнових паїв, визначених в результаті розпаювання майна спілки селян у зв»язку з її реорганізацією в ПСП «Сузіря», був укладений договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності та договір оренди основних засобів, належних співвласникам строком на 10 років. Згідно п. 7.3 строк дії договору оренди може бути продовжений за згодою сторін. В додатку до договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 25.03.2004р. під № 1.1 вказаний зерносклад 1981 року введення в експлуатацію, інвентарний номер 283, балансовою вартістю 155000 грн. Згідно п.3.3 цього договору при продажу частки в праві спільної часткової власності інші співвласники мають право привілеєваної купівлі частки, що продається співвласником, по ціні, за якою вона продається, і інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012р. було задоволено позов [PERSON] і визнано за ним право власності на майновий пай, виділивши його в натурі, а саме будівлю зерноскладу, що складається з навісу та складу, позначених літерою «А», що знаходиться в с-щі Отинія, вул. Українська, 57 ч, Коломийського району. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2013 р. рішення Коломийського міськрайонного суду скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. При цьому, апеляйний суд констатував, що [PERSON] не звертався ні до загальних зборів співвласників майнових паїв, ні до комісії по врегулюванню майнових відносин між пайовиками колишньої спілки селян «Україна» про виділення майнових паїв в натурі. Жодних доказів того, що [PERSON] був членом колишньої спілки селян «Україна» чи членом новоутворених підприємств в результаті реорганізації спілки селян не встановлено. Апеляційний суд в своєму рішенні послався на вищевказаний договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 24.03.2004р. і вказав, що [PERSON] придбав майнові сертифікати вже після того як комісією по врегулюванню і реформуванню майнових відносин між пайовиками будо проведено виділення майна в 2004р. Данних про те, що інші співвласники погодились на виділення [PERSON] та [PERSON] обраного ними майна не має. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 31 жовтня 2012 р. [PERSON] уклав договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення з [PERSON] 13 листопада 2012 р. [PERSON] уклав договір купівлі- продажу нежитлової будівлі (зерносклад) з родичем [PERSON] відповідачем [PERSON] Продаж цієї нежитлової будівлі вчинено за 45000 грн., договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в в реєстрі за № 3220. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як вказано в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Як вказано в ч. 1 ст. 358 Цивільного Кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 1 ст 388 ЦК України власник має право витребування майна і від добросовісного набувача. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи ,якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Проаналізувавши зібрані докази, беручи до уваги, що рішення про визнання права власності на спірне майно за [PERSON] скасоване вищевказаним рішенням апеляційного суду, який не знайшов законних підстав для визнання за [PERSON] права власності і вказав на відсутність згоди співвласників - пайовиків на виділення спірного майна [PERSON], який на підставі неправомірного рішення Коломийського міськрай суду відчужив спірне майно зерносклад [PERSON], а останній в свою чергу відчужив його відповідачу, суд вважає, що наявні підстави для витребування спірного зерноскладу з чужого незаконного володіння відповідача. Характер дій третіх осіб та відповідача, які в короткий проміжок часу скориставшись рішенням Коломийського міськрайсуду двічі оформили відчуження спірного майна свідчить про умисел на його незаконне заволодіння поза волею його співвласників - пайовиків. При цьому, суд враховує, що у позивачів наявні майнові сертифікати на суму балансової вартості спірного майна та довіреності від інших пайовиків. Таким чином, з метою поновлення порушених прав позивачів, слід витребувати від [PERSON] шляхом передачі позивачам в користування нежитлової будівлі - зерноскладу, яка знаходиться в с-щі Отинія по вул. Українська 57 "ч" Коломийського району на неприватизованій земельній ділянці площею 0,3189 га, кадастровий номер 2623255400:01:003:0425, загальною площею 1561,1 кв.м. та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевкзану нежитлову будівлю зерносклад. Передача спірного майна в користування позивачів не позбавляє права на його виділення в подальшому у встановленому законом порядку. На підставі викладеного та ст. 16 ЦК України ,

Outcome: approved