Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 27.10.2012 року по 14.01.2015 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано. У зв'язку із тим, що позивачка самостійно займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя доньки, забезпечує її харчуванням, лікуванням, створює умови для отримання донькою освіти, піклується про її фізичний розвиток, а відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] У підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, які є аналогічними, наведеним у позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.10.2012 року по 14.01.2015 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а позивачці повернено дошлюбне прізвище - «[PERSON]» що підтверджується відповідним рішенням. 01.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, позивачці присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Малолітня [PERSON] проживає разом зі своє мітір'ю , відповідач [PERSON] життям своєї дочки не цікавиться, не надає коштів на її утримання, не спілкується з нею, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її здоров'ям, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає жодної матеріальної допомоги, що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженим рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради від 13.06.2017 року №41. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснено в п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин. А тому суд з врахуванням всього наведеного вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], виходячи в першу чергу з інтересів дитини, оскільки відповідач дійсно ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 640 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved