Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки, посилаючись на те, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 9,8794 га., виділеної для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, розташованої в межах Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER] . Позивачі являються спадкоємцями за заповітом після смерті батька, тому звернулись до приватного нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. У звязку з чим 06.06.2017 року кожному із них було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до яких кожний з них успадкував 1/2 частку земельної ділянки, яка була об`єктом спадкування. Для реєстрації вказаних часток вони звернулися до землевпорядної організації, яка у свою чергу розробила технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка належала батькові, на дві частки між всіма спадкоємцями. Внаслідок чого вищевказана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки: 4.9397 га. - [PERSON] , 4.9397 га. - [PERSON] , та кожній присвоєно відповідний кадастровий номер: [NUMBER] , [NUMBER] . Після цього вони звернулися до державного реєстратора, який надав їм перелік документів, які необхідні для проведення державної реєстрації, які ними були зібрані в повному обсязі. Проте рішенням державного реєстратора кожному із них окремо було відмовлено у проведені даної дії, в звязку з ненаданням реєстратору договору про поділ спільного майна. Оскільки між ними не було свого часу у нотаріуса підписано договір про поділ спільного спадкового майна, так як вони удвох успадкували одну земельну ділянку в рівних долях, вони втратили можливість оформити спадок, який залишився після смерті батька. В звязку з чим просять визнати за ними право власності на вказані земельні ділянки за вказаною площею та вищевказаними кадастровими номерами. Позивачі в судове засідання не з`явилися, їхній представник - адвокат Гаврилюк Т.А. надала заяву із клопотанням про розгляд справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих доказів. Представник відповідача Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1222 ЦК України позивачі є спадкоємцями за заповітом. Згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі ст. ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Доскладу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 367 ЦК України, майно, що є спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, про що, згідно статті 372 ЦК України, має бути укладений договір про поділ нерухомого майна, який укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки мають право розділити її в натурі у відповідності до належних їм часток. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , являються рідними синами померлого [PERSON] , який за життя склав заповіт на користь позивачів, останні отримали свідоцтва про право на спадщну (спадкова справа № 65/2017; реєстрові № № 2-468, 2-480) Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 9,8794 га., виділена для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, розташована в межах Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER] . Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської обалсті 01.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 77. 06.06.2017 року позивачами у державного нотаріуса Другої Первомайської нотаріальної контори були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом, та кожен з них успадкувв 1/2 частку земельної ділянки, які була об`єктом спадкування, про що свідчать відповідні свідоцтва та Витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які знаходяться в матеріалах справи. Після цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулись до землевпорядної організації, яка, у свою чергу, розробила технічну документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка належала їхньому батькові, на дві частки. За результатами вказаного поділу земельна ділянка, що розташована на території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 9,8794 га., була поділена на 2 (дві) земельні ділянки по 4,9397 га. кожна, та присвоєно кадастрові номери: [NUMBER] , [NUMBER] . Позивачам було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, оскільки ними державному реєстратору не надано договір про поділ спільного майна. Поскільки на сьогоднішній момент об`єкту поділу вже немає, тобто земельної ділянки, яку успадкували позивачі з кадастровим номером [NUMBER] , не існує, поземельна книга на земельну ділянку закрита і державна реєстрація її скасована. Отже, як вбачається з вищевикладеного, позивачі позбавленні можливості завершити процес оформлення спадщини після смерті [PERSON] , і єдиним способом захисту їх права є звернення до суду з даним позовом, а рішення суду стане правовстановлюючим документом для державної реєстрації за ними успадкованого майна. Так, згідно п. 1 ст. 56 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подається договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин посправі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки позов визнаний відповідачем у повному обсязі на підставі доказів, наданих позивачем по справі. Судові витрати по сплаті судового збору за клопотанням позивачів суд залишає за ними.

Outcome: approved