Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору № 11 від 15 серпня 2013 року мі ФОП [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди будівельних лісів "Messeli", виробництва Італії, загальною кількістю 120 кв.м., загальною вартістю 80000 грн., які належать позивачу на праві приватної власності строком на 1 місяць. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення обладнання та відповідно нехтує строком, зазначеним в п.8.1 договору оренди обладнання даного договору. Згідно з умовами договору оренди вартість орендованого майна складає 80000 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 54750 грн., упущену вигоду в розмірі 90000 грн., так як позивачем був укладений договір № 12 від 01.09.2013 року про оренду майна ( будівельних лісів) з підприємцем [PERSON] на строк 3 роки, з орендною сплатою 2500 грн. за місяць. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідач та його паредставник не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, встановив наступне. Між сторонами було укладено договір № 11 від 15 серпня 2013 року оренди будівельних лісів Messeli « виробництва Італії», загальною кількістю 120 кв.м., загальною вартістю 80000 гривень, які належать позивачу на праві приватної власності строком на 1 місяць. ( а.с. 100-101) Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення обладнання та відповідно нехтує строком, зазначеним в п.8.1 договору оренди обладнання даного договору та не повертає орендоване майно. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 1.2.3. вартість майна, що орендується складає 80000 гривень. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави підтверджують його право власності, як володільця на майно, а також підтверджують факт вибуття майна з його володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. У зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення вартості орендованого майна визначеного в договорі підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані. Позовні вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди також підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Важливими елементами доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, - слідством такої протиправної поведінки. Позивач надав суду договір № 12 від 01.09.2013 року про оренду майна ( будівельних лісів) з підприємцем [PERSON] на строк 3 роки з 17.09.2013 року по 17.09.2016 року, з орендною сплатою 2500 грн. за місяць, (а.с 140) який є підтвердженням того, що з вини відповідача позивачу заподіяні збитки, а саме упущена вигода у розмірі 90000 грн. Окрім того з відповідач підлягає стягненню пеня в розмірі 54750 грн., так як відповідно п.9.3 договору оренди сторонами було обумовлено, що за кожен день прострочки неповернення майна орендодавцю орендар сплачує 5 % від зазначеної вартості майна, але не менше 150 гривень за кожен день неповернення майна. Пеня нараховується в межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved