Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 1080912, 81 грн. Відповідач [PERSON] звернулась з зустрічним позовом про визнання договору поруки № 490061381-П від 01.04.2008 р. , укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» припиненим. В обґрунтування позову позивачем банком зазначено, що 01.04.08р. між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №490061381, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 245755, 79 грн. Відповідно до умов Договору, позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу , кредит у сумі 245755, 79 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. У порушення умов Договору, [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на дату розрахунку, а саме 03.02.2014 року має прострочену заборгованість: за кредитом 139073, 24 грн., заборгованість по відсоткам - 78960, 25 грн., та заборгованість по комісії- 16858, 94 грн. , пеня 846020,38грн. 01.04.2008 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON], уклали Договір Поруки № 490061381-П. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач як поручитель поручається за виконання Позичальником обов'язків, які виникли на підставі Договору. На виконання умов Договору позичальнику та поручителю направлено Вимоги про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимоги не виконані, а тому просить стягнути дану заборгованість та сплачений судовий збір в сумі 3654 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та подала зустрічний позов про визнання припиненим . укладений 01.04.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» Договір Поруки № 490061381-П. Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Договору Поруки Поручитель поручається за виконання Боржником обов'язку повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним Договором. Стверджується, що з Договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова основного Договору про його-дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 Цивільного Кодексу України. Вважає необхідним припинення договору поруки № 490061381-П від 01.04.2015 р. у зв'язку із пропущенням кредитором шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя. Відповідно до п.п. 2.8. кредитного договору - платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів в порядку та на умовах, визначених Договором - 1 числа кожного місяця рівними частинами. Відповідно до п. 10 кредитного договору Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Договором, що не свідчить про те, що цим Договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України. В цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимогу до поручителя (Постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23.05.2012 р.). Враховуючи викладене, перебіг шестимісячного строку, на протязі якого Кредитор мав право пред'явити вимогу поручителю, сплинув 02.02.2010 р., а тому просить задовольнити її позов повністю, а в задоволенні позову банку відмовити. Позивач просить відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки 01.04.2008 року було підписано договір поруки № 4900613 81-П між ЗАТ «Альфа-Банк» (на теперішній час ПАТ «Альфа Банк») та [PERSON], за яким поручитель поручається за виконання Боржником обов'язків, що виникають на підставі основного договору (кредитний договір № 490061381 від 01.04.2008 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]). Підпунктом «а» п. 2.1 даного договору поруки зазначено, що до обов'язків Поручителя також відноситься обов'язок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до Основного, договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.04.2015 року. Відповідно до п. 5.3 договору поруки зазначено, що він набуває чинності з моменту підписанням Сторонами та скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання зобов'язань Боржника за Основним договором. Позивачем за первісним позовом було дотримано усіх передбачених нормами чинного законодавства процедур щодо пред'явлення в належний строк вимог до поручителя, а отже твердження Позивача про необхідність припинення договору поруки у зв'язку із пропущенням кредитором строку пред'явлення вимоги вважає необгрунтованим та незаконним . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с. 231,236,243 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору № 490061381 від 01.04.2008 року (а. с. 5) та договору поруки № 490061381-П від 01.04.2008 року (а. с. 11). Згідно позовних вимог та довідки (а. с. 2-4, 16-17) станом на 03.02.2014 року позивачем визначена заборгованість 1080912, 81 грн. : заборгованість за кредитом - 139073,24 грн., заборгованість по відсотками - 78960,25 грн., заборгованість по комісії - 16858,94 грн. та заборгованість по пені 846020,38 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Третя особа зобов'язана сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно до ст. 553 Цивільного кодексу України зазначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. Поручителю 26.02.14 року була направлена вимога про дострокове повернення кредиту ( а.с. 14 т.1). П 2.11 Договору встановлено, що основним забезпеченням кредиту є предмет застави Ю а саме транспортний засіб Мазда , СХ7, легковий універсал-В 2008року випуску, днз. ВА 4333 АК. П. 2.13 Договору передбачено, що сторони за домовленістю оцінюють предмет застави у 266700грн. У разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави згідно ч.1 ст. 589 ЦК України. На виконання умов кредитного договору в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON] 21.04.2009 року було передано представнику ЗАТ Альфа-Банк» предмет застави , що підтверджується копією акта- приймання ( а.с. 93т.1). Відповідно до Витягу № 24334963 від 10.08.2009року про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинено обтяження предмета застави на підставі кредитного договору, що підтверджує виконання [PERSON] зобов»язань за кредитним договором ( а.с. 91-92 т.1). Вимога направлена поручителю містить безпідставну вимогу банка повернути в 2014 році предмет застави для подальшої реалізації ( при його реалізації ще в 2009 році). Згідно рішення Кіровоградського районного суду від 03.12.2010року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 96 т.1). На підставі договору факторингу від 26.09.2016 року у справу вступив правонаступник позивача ТОВ « Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» ( а.с. 122-125т.1). Передано вимоги по даному кредитному договору згідно витягу з реєстру боржників ( а.с. 126 т.1). Згідно наданих матеріалів вбачається , що предмет застави був реалізований згідно договору купівлі-продажу 17.06.2009 року за 136000грн. ( а.с. 4 т.2), які згідно квитанції зайшли на рахунок 18.06.18р. ( а.с. 3 т.2). 24.10.2008 року було направлено досудову вимогу [PERSON] із зазначеною заборгованістю в 260190,85грн. ( а.с. 11 т.2) і вимогою дострокового повернення кредиту. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову ТОВ «Довіра та гарантія» до [PERSON], оскільки згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 03.02.2014 р. (міститься в матеріалах справи) останній черговий платіж по кредитному договору було здійснено 18.06.2009р. в сумі 136 000,00 грн., яку зараховано банком 01.07.2009р. Вимоги позивача до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню з підстав недоведеності наявності боргу у визначеному розмірі , оскільки суду не надано доказів правомірності нарахування заборгованості по кредиту . відсотків та пені після передачі позивачу заставного майна , його реалізації та зарахування в рахунок погашення заборгованості, а тому позов є необґрунтованим та недоведеним. Зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, підлягає задоволенню повністю, оскільки відповідно до п.п. 2.8. кредитного договору - платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів в порядку та на умовах, визначених Договором - 1 числа кожного місяця рівними частинами. Відповідно до п. 10 кредитного договору Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Договором, що не свідчить про те, що цим Договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України. В цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явить вимогу до поручителя (Постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23.05.2012 р.). За змістом ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язаня і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'ктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ( ч. 1 ст. 252 ЦК Украхїни). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.сї. 251, 252 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). При цьому відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України (постанова від 14.09.2016 по справі № 6-145Іцсіб) позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Тобто, в даному випадку початок перебігу позовної давності для стягнення відповідних платежів за кредитним договором необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання - з 02.08.2009 р. Враховуючи викладене, перебіг шестимісячного строку, на протязі якого Кредитор мав право пред'явити вимогу поручителю, сплинув 02.02.2010 р. Якщо порука припинилася (утому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися (Постанова ВСУ від 14.09.2016 р. № 6-145Іцсіб). Аналіз норми ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного вправа, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку(який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов 'язанням. На підставі викладеного суд вважає за необхідне визнати припиненим договір поруки № 490061381-П від 01.04.2015 р. у зв'язку з тим, що ПАТ «Альфа-Банк» пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України судові витрати по основному позові залишити по фактичному їх понесенні . та стягнути по зустрічному позові з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та Публічного акціонерного товариства « Альфа Банк» на користь [PERSON] 640 грн. судового збору по 320 грн. з кожного.

Outcome: approved