Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , звернувшись до суду із даним позовом посилаються на те, що мають право на приватизацію житлового приміщення - квартири за адресою [ADDRESS] . Однак, звернувшись з необхідними документами до Управління комунального господарства Коломийської міської ради відповідач відмовив позивачам у приватизації вищевказаної квартири, оскільки відсутні відомості про реєстрацію місця проживання позивачів в період часу з 31.08.2002 р. по 13.05.2018 р. Не погоджуються з відмовою відповідача вказують, що в даній квартирі вони проживають та зареєстровані від свого народження. Проте, надати довідки зі свого місця проживання про невикористання права на приватизацію за період часу з 31.08.2002 року по 13.05.2018 року не має можливості з тих підстав, що у вказані вище періоди в силу свого малолітнього віку проживали разом зі своїм рідним батьком. Просять звернути увагу, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 10.02.2011 року неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розлучення батьків залишили проживати з батьком [PERSON] , тобто за адресою [ADDRESS] . Вказують, що майнових сертифікатів не отримували та житлові чеки не використовували , про що наявна довідка видана ТВБВ № 10008/0129 філії Івано-Франківського обласного управління ПAT «Державний ощадний банк України». Зазначає, що п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до п. 18 вказаного вище Положення, ними, позивачами при зверненні до органу приватизації було вжито всіх передбачених цим положенням заходів. Просять визнати за ними, позивачами [PERSON] та [PERSON] право на приватизацію житлового приміщення - квартири за адресою [ADDRESS] та зобов`язати Відділ з\~питань майна\~комунальної власності\~Коломийської міської\~радиоформити документи на приватизацію згаданої квартири . Законний представник позивача [PERSON] - [PERSON] та представник позивачів адвокат Крамаренко К.С. подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Служби у справах дітей Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги належно обгрунтованими виходячи із наступного. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду-це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та однокімнатних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. В п.5 ст. 5 вказаного закону передбачено право громадянина України на приватизацію займаного ним житла безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або частковою доплатою один раз. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитку здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Встановлено, що з метою реалізації вказаного права, позивачі [PERSON] \~та [PERSON] звернулися до відповідача із заявою про передачу у приватну (спільну часткову) власність житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , однак отримали відмову в реалізації права на приватизацію у зв`язку з відсутністю відомостей про реєстрацію місця проживання позивачів за період часу з 31.08.2002 року по 13.05.2018 року.(а.с.20). Проте надати довідки зі свого місця проживання про невикористання права на приватизацію за період часу з 31.08.2002 року по 13.05.2018 року позивачі не мали можливості з тих підстав, що у вказані вище періоди в силу свого малолітнього віку проживали разом зі своїм рідним батьком. Як вбачається з рішення Коломийського міськрайонного суду від 10.02.2011 р. неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу батьків залишили проживати з батьком [PERSON] , тобто за адресою [ADDRESS] .(а.с.130). Встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі з 14 травня 2018 року по теперішній час та позивач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі з 27.03.2018р. по теперішній час, що стверджується відповідно довідками УНАП № 1079 від 14.05.2018р. та № 6396 від 26.12.2019р. Так, доказами того, що позивачі проживали у період з 31.08.2002 р. по 13.05.2018 за адресою: [ADDRESS] , є довідка відділу ведення реєстру територіальної громади управління надання адміністративних послуг № 8443 від 11.09.2017 р. (а.с.14), довідка відділу ведення реєстру територіальної громади управління надання адміністративних послуг б/н від 07.06.2017 р.,(а.с.13), медичний висновок № 3 від 26.02.2018 р. ЛКК (а.с.19). Також, доказом того, що позивачі майнових сертифікатів не отримували та житлові чеки не використовували є довідка № 108-067-08/281 від 18.07.2019 р., видана ТВБВ № 10008/0129 філії Івано-Франківського обласного управління ПAT «Державний ощадний банк України».(а.с.132) Як вбачається з довідки № 214 від 04.07.2019, виданої ТзОВ Коломия 911 позивачі [PERSON] та [PERSON] внесені в додатковий список на приватизацію житла за адресою [ADDRESS] (а.с.131). Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами та несуть обов`язки, пов`язані з договором найму. До членів сім`ї наймача відносяться подружжя наймача, його діти та батьки. Особи, які вселились до наймача жилого приміщення у встановленому ст. 65 ЖК України порядку, набувають рівного права користування жилим приміщенням. Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до п. 18 вказаного вище Положення, позивачами при зверненні до органу приватизації було вжито всіх передбачених цим положенням заходів. Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» встановлено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги те, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового Фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень. Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду`органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з того, що позивачі були вселені у спірну квартиру на законних підставах, незаконність їх проживання ніхто не оспорює і вони мають всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими до задоволення. На підставі ст.33,47 Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків),жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян,\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.\~15,16,29 ЦК України,

Outcome: approved