Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] Насіма та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 грудня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №3472; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося, так як на протязі останнього часу їхнього подружнього життя вони жили як чужі люди, відсутнє взаєморозуміння, повага, постійно виникають конфліктні ситуації, сварки. Протягом останніх двох років вони проживають окремо. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено, шлюб носить лише формальний характер. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які по домовленості між нею та відповідачем залишаються проживати разом з нею. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище "Ромаш". Відповідач позов визнав у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2005 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №3472, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 006006 (а.с.2). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їх дітей, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 21.05.2015 року (а.с.13) [PERSON] сплатила 243,60 грн. судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved