Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про усиновлення ним [PERSON], вказуючи на те, що 21.07.2012 року він перебуває шлюбі з [PERSON], сином якої являється [PERSON], якого позбавлено батьківських прав відносно сина. З дитиною у позивача склалися гарні стосунки, вони проживають однією сім'єю, а тому він бажає його усиновити. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, подавши до суду письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, вимоги заяви визнали, проти її. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усиновлення є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. За змістом ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути повнолітня дієздатна особа. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Згідно із ст.ст. 217, 219 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони не відомі. Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 умови усиновлення слід розуміти як установлені сімейним законодавством України вимоги, додержання яких є обов'язковим під час здійснення зазначеного юридичного акта. Відповідно до ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Згідно із ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. У відповідності до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER], [PERSON], народився [INFO], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. На підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року, (справа №362/4473/16-ц), [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 21 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) зареєстрували шлюб (а.с. 5). Згідно Довідки серії ААА № 0298693 МВС України [PERSON] станом на 23.03.2018 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 9). Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що усиновлення неповнолітнього [PERSON], заявником не суперечить інтересам дитини, заявник за віком, станом здоров'я, характеризуючими його особу документами, матеріальним станом та умовами проживання можє бути усиновлювачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved