Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду 19.12.2013 р. з позовом до ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», в якому просив: встановити факт нещасного випадку на виробництві, який стався з позивачем 21.09.2013р. на шахті ім. Космонавтів ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»; зобов'язати відділення ВД Фонду ССНВВП в м. Ровеньки Луганської області провести усі виплати позивачеві згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»; стягнути з ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» на користь позивача моральну шкоду розмірі 10000 грн. 18.03.2014р. позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив лише стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000грн, яка завдана йому внаслідок перелому лівої лопатки через падіння у душовій шахтної лазні після купання, що трапилося 21.09.2013р. на шахті ім. Космонавтів ВП «Шахтоуправління Ровеньківське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», де працює позивач. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на ненадання позивачем належних та допустимих доказів завдання позивачу діями відповідача моральної шкоди, тому просив відмовити у задоволенні позову, що зазначив у своїх запереченнях (а.с.24). В судовому засіданні позивач підтримав свою вимогу про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі, посилаючись на те, що внаслідок його травмування на підприємстві він зазнав значного погіршення стану здоров'я (почастішали напади головного болю і скачки тиску, порушені його плани та нормальні життєві зв'язки). Представник позивача також підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що підставою завдання моральної шкоди позивачеві була відмова підприємства скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1, проте підприємство провело додаткове розслідування випадку травмування позивача і визнало зазначений випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, про що складено відповідний акт №10 від 12.02.2014р. за формою Н-1. Тому вважає, що ніякої моральної шкоди підприємство не завдало позивачу, а тому просив відмовити у позові. Представник третьої особи у суді також не визнав позовні вимоги і просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Позивач працює на підприємстві відповідача з 13.01.2012р. на посаді підземного гірничоробітника очисного забою 5 розряду ділянки з видобутку вугілля №10. В період з 01.08.2013р. до 30.11.2013р. позивач працював на ділянці підготовчих робіт №8. 21.09.2013р. о 02 год 45 хв після закінчення третьої зміни, знаходячись у чистому відділенні лазні у АБК вертикального стволу, позивач послизнувся на мокрій підлозі та впав, при цьому отримав травму лівої лопатки (в приміщенні лазні позивач перебував взутий у тапочки). Незважаючи на біль позивач поїхав додому, де йому стало гірше і о 09год ранку 21.09.2013р. він звернувся до лікарні, де йому було встановлено діагноз «перелом лівої лопатки», про що він відразу повідомив начальника дільниці Титаренка М.В.. На амбулаторному лікуванні позивач перебував в період з 21.09.2013р. до 31.10.2013р., про що отримав відповідний листок непрацездатності. За заявою позивача 21.09.2013р. на підприємстві було створено комісію з розслідування нещасного випадку, що трапився з позивачем, яка внаслідок проведення розслідування склала акт від 21.11.2013р. за формою Н-5 з висновком про те, що даний випадок травмування позивача не пов'язаний з виробництвом. 13.01.2014р. головним державним гірничотехнічним інспектором на вугільних шахтах Ровеньківської державної гірничотехнічної інспекції нагляду у вугільній промисловості було видано припис БН №5 за формою Н-9, згідно якого на підприємстві було проведено додаткове розслідування нещасного випадку, що трапився з позивачем. Актом проведення додаткового розслідування від 12.02.2014р. комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, що трапився з відповідачем 21.09.2013р. пов'язаний з виробництвом. Як наслідок цього підприємством складено акт №10 від 12.02.2014р. за формою Н-1. Зазначені обставини справи сторони визнають і вони підтверджується відповідними належними документами, а тому суд вважає їх доведеними. Також позивач надав суду довідку про розмір його заробітної плати, з якої вбачається, що середньомісячний дохід позивача за період червень-листопад 2013р. (без врахування жовтня місяця, оскільки в цей період позивач перебував на лікарняному і заробітна плата не нараховувалась) складає 7171 грн. (а.с. 16). Позивач зазначає, що саме з вини підприємства - незабезпечення належних заходів безпеки у душових приміщеннях шахтної лазні, відсутність гумових килимків на полу - він отримав травму і як наслідок цього зазнав моральної шкоди, яку оцінює в 10000грн. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами склалися трудові правовідносини з забезпечення безпеки умов праці, а спір виник з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, що регулюється Цивільним кодексом та Кодексом законів про працю України. Згідно ст. 2371 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Зміст поняття моральної шкоди розкривається у ч.2 ст.23 ЦК, в якій зазначено, що моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав травму внаслідок падіння на слизькій поверхні підлоги душового приміщення шахтної лазні. При цьому сторони визнають ту обставину, що позивач був взутий в тапочки. Відповідно до п.4.3 наказу МОЗ України від 13.12.2002р. №468 «Про затвердження Державних санітарних правил та норм "Підприємства вугільної промисловості"» душові АПК влаштовуються за типом санпропускників, повинні мати підлогу, яка забезпечує стік мильної води роздільно від кожної кабіни до задньої стінки, бути обладнані поличками для розміщення речей, столиками і водяними струминними килимками для обробки й обполіскування ніг. Таким чином душові приміщення лазні шахти мають бути влаштовані таким чином, щоб виключити падіння людей від ковзання. При проведенні розслідування нещасного випадку на виробництві відповідними комісіями, створеними наказом по підприємству від 21.09.2013р. №1902 та від 17.01.2014. №168, було складено характеристику чистого відділення бані із зазначенням, що на підлозі викладена плитка. Проте, не зазначено про наявність будь-яких заходів спрямованих на виключення падіння людей від ковзання по зазначеній плітці. Натомість, відповідно до ст. 153 КЗпП, забезпечення безпечних умов праці покладається саме на працедавця. За загальним правилом відшкодування шкоди, що передбачено ч.2 ст. 1166 ЦК, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, у відносинах про відшкодування шкоди обов'язок довести відсутність вини у завданні шкоди покладається саме на відповідача. Відповідач же по справі у свою чергу не надав суду доказів про відсутність його вини у незабезпеченні неслизької безпечної підлоги у душовому приміщенні шахтної лазні, а тому підлягає відповідальності за завдану позивачеві шкоду, внаслідок ушкодження його здоров'я. Стосовно розміру завданої позивачеві моральної шкоди суд звертає увагу на те, що позивач отримав значну травму (перелом лівої лопатки), перебував у стані непрацездатності сорок днів, що беззаперечно завдало позивачу значних фізичних і психічних страждань та мало обмежувальний вплив на життєві та виробничі стосунки, а тому з урахуванням вимог ч. 3 ст. 23 ЦК, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.9 постанови від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд вважає, що заявлена позивачем вимога про виплату йому грошової компенсації в розмірі 10000 грн. відповідає вимогам розумності і справедливості для відшкодування завданої йому моральної шкоди. За таких обставин суд дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною третьої цієї статті передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору за пред'явлення позову до суду, а тому судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved