Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 09 листопада 1996 року у Жидачівському райвідділ реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис № 66. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб. Між ними постійно виникали сварки, непорозуміння з приводу різних побутових дрібниць, що призвело до втрати поваги один до одного, взаєморозуміння та фактичного розпаду сім'ї. Вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечив. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, суд на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних в ній даних і доказів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 листопада 1996 року, виданого Жидачівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Судом також встановлено та підтверджено документально факт наявності у подружжя двох дітей: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] та дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Неявка сторін в судове засідання свідчить про байдуже ставлення сторін до долі шлюбу та втрату останніми почуттів любові і поваги один до одного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, є всі підстави вважати, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Наявність спору щодо місця проживання дітей чи поділу набутого у шлюбі майна між сторонами на час розгляду даної справи судом не встановлено. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved