Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся в інтересах малолітніх дітей до суду з позовом до Куманівецької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] р. померла його дружина [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, що складається, зокрема, із права власності на земельну ділянку площею 1.7789 га, яка знаходиться на території Куманівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. На момент смерті [PERSON] разом із нею та позивачем проживали малолітні діти [PERSON], 2007 року народження та [PERSON], 2009 року народження. Мати спадкодавця [PERSON] - [PERSON] від свого права на спадщину відмовилась у передбаченому Законом порядку. Діючи в інтересах своїх малолітніх дітей, позивач звернувся до нотаріальної контори, де відмовився від свого права на спадщину після смерті дружини [PERSON], на користь малолітніх дітей, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на нього за дружиною [PERSON], а саме через втрату оригіналу державного акту на землю. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2012 року виданого виконкомом Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1.7789 га, яка знаходиться на території Куманівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER], відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.05.2015 р., кадастровий № [NUMBER] (а.с. 10). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач, який відмовився від свого права на спадщину (а.с. 42) та малолітні діти спадкодавця: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 19, 20). Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори діючи в інтересах своїх малолітніх дітей, із заявою про прийняття спадщини та відмову від належної йому частки, що доводиться долученими до матеріалів справи копіями фрагментів спадкової справи (а.с. 42-44), однак у оформленні спадкового права йому було відмовлено через відсутність правовстановлювальних документів на майно, що доводиться постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 17). Згідно п. 4 ст 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином суд вважає, що малолітні[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в силу вимог закону є такими, що прийняли спадщину. Однак позивач, діючи в інтересах [PERSON], [PERSON], не може оформити право на земельну ділянку в нотаріальному порядку, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно, що доводиться оголошенням у газеті "Життя Теофіпольщини" № 5-6 від 15.01.2015р. Інший спадкоємець, мати спадкодавця [PERSON] від свого права на спадщину відмовилась, що доводиться її заявою, долученою до спадкової справи. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, позаяк відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність спадкодавцеві земельної ділянки згідно Державного акта на право приватної власності на землю, підтверджується, зокрема витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.05.2015 р. Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як уже зазначалося судом до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А так як право спадкодавця на земельну ділянку не припинилося після його смерті, хоча відповідний правовстановлюючий документ і був втрачений, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за малолітніми дітьми спадкодавця, які прийняли спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved