Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ПАТ «Міський комерційний банк» повернути позивачеві банківський вклад у розмірі 122185,00 доларів США; стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму процентів за договором в розмірі 4786,97 доларів США, стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму 3% річних в розмірі 381,62 доларів США. Вимоги обґрунтовував тим, що 26.05.2014 року між [PERSON] (надалі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством „Міський комерційний банк" (надалі - Відповідач), було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Ваш стабільний» № 2630/100/185158. Відповідно до цього Договору банк прийняв від позивача кошти у сумі 122185,00 доларів США строком на 92 дні. Процентна ставка становила 11% річних. 27.08.2014 року позивач з письмовою заявою звернулась до Банку з вимогою видати банківський вклад та нараховані відсотки відповідно до умов Договору. Проте, Відповідач відповіді на заяву не дав та банківський вклад не повернув. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу(депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 26.05.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством „Міський комерційний банк", було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Ваш стабільний» № 2630/100/185158. Відповідно до цього Договору банк прийняв від позивача кошти у сумі 122185,00 доларів США строком на 92 дні. Процентна ставка становила 11% річних (п.1.2. Договору). Встановлено, що позивач (вкладник) виконала свої зобов'язання за договором в повному обсязі та передала відповідачу грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером про здійснення касової операції № 3056 від 26.05.2014 року (а.с.10). 27 травня 2014 року позивач з письмовою заявою звернулася до Банку з вимогою видати банківський вклад та нараховані відсотки відповідно до умов Договору. Проте, Відповідач відповіді на заяву не дав та банківський вклад не повернув. За таких обставин, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому у відповідача за договором строкового банківського вкладу №2630/100/185158 від 26.05.2014 року рахується заборгованість щодо неповернення банківського вкладу у розмірі 122185,00 доларів США; суми процентів за договором в розмірі 4786,97 доларів США, суми 3% річних в розмірі 381,62 доларів США. Не зважаючи на те, що відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, та на звернення позивача щодо повернення вкладу, відповідач фактично відмовив йому у видачі банківського вкладу, посилаючись на загострення ситуації на фінансовому ринку України. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст.611 цього кодексу встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з того, що відповідач в односторонньому порядку ухилився від виконання укладеного з позивачем договору банківського вкладу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за договором банківського рахунку. Відповідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст.. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється Договором. Відповідно ст. 536 Цивільного кодексу України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, згідно ст. 623 ЦК України, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п 32.1. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved