Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 07 серпня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склались через несумісність характерів, різні погляди на життя, що призводить до постійних суперечок. З квітня 2014 року шлюбних стосунків не підтримують. Наміру зберігати сім'ю не має, а тому просила розірвати укладений шлюб, залишити дітей проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В заяві вказала, що відповідач нехтує сімейними цінностями, не займається вихованням дітей, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 1999 року. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 07 серпня 1999 року Володарським районним відділом реєстрації актів громадянського стану. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження : серії [NUMBER], виданим повторно 18 грудня 2002 року Яхнівською сільською радою Миронівського району Київської області, серії [NUMBER], виданим 18 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Проживаючи разом, з квітня 2014 року сторони шлюбних відносин не підтримують. Сімейні відносини між подружжям розладились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та виховання дітей. Сторони не змогли створити в сім"ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстав, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу не має. Згідно зі ст.ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач заявила вимогу про визначення місця проживання дітей з нею. Заперечень щодо вказаної вимоги відповідач не подав, а тому суд вважає, що сторони дійшли згоди про місце проживання дітей і вимога позивача про визначення місця проживання дітей з нею є обґрунтованою. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій до суду заяві позивач вказала, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Частина 1 статті 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанціяєю № 273 від 14 травня 2014 року. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved