overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила вказуючи, що з відповідачем вони у зареєстрованому шлюбі не перебувають, проте мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, коштів на утримання дитини відповідач добровільно не сплачує, просить стягнути аліменти з нього в сумі 1500 грн. на місяць, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити (а.с. 28). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.33). Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Суд погоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та беззаперечно, що, на думку суду, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що 15.12.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сім`єю до серпня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що відповідач зловживає спиртними напоями, у стані алкогольного сп`яніння ображає, принижує та застосовує до позивача фізичне насилля, між ними відсутнє взаєморозуміння, утрачено почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на майбутнє, тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач, який в установленому законом порядку, повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог 280-281 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 15 грудня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №208. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Також, відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, клопотань про надання їм строку для примирення, не надходило. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Оскільки суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбних відносин між сторонами, шлюб між ними підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з \~цим позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначила\~наступне. Відповідач, є батьком їх спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утримані. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина Єгора у розмірі 1/4 з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця, з дати предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Відповідач у справі наданим йому процесуальним законом правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Тому суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж це встановлено частиною 2 цієї статті. Зі свідоцтва про народження дитини вбачається що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву, у суду не виникає сумнівів в обґрунтованості предявлених позивачем вимог, у звязку з чим їх слід задовольнити. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір відповідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з \~цим позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначила\~наступне. Відповідач, є батьком їх спільної доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утримані. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки Крістіни у розмірі 1/4 з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця, з дати предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. До початку слухання справи позивач надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надавав, про причини неявки не повідомив, наданим йому процесуальним законом правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Тому суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів повинен визначатись судом з урахуванням обставин, наведених у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, який не може бути меншим ніж це встановлено частиною 2 цієї статті. Зі свідоцтва про народження дитини вбачається що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву, у суду не виникає сумнівів в обґрунтованості предявлених позивачем вимог, у звязку з чим їх слід задовольнити. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір відповідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її бабка [PERSON], яка при житті зробила заповіт на її користь, і після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS], який позивач прийняла згідно з заповітом, а також земельна частка (пай), право на яку мала померла, однак не отримала державний акт про право приватної власності на землю. Оскільки інші спадкоємці не претендують на спадщину в виді права на земельну частку (пай), позивач в судовому засіданні повністю підтримала свій позов і просила визнати за нею право на земельну частку (пай) № 401 площею 0,327 га та № 401а площею 2,8167 га, які знаходяться на території Коростівецької сільської ради. Представник відповідача - Жмеринської районної державної адміністрації - не заперечував щодо задоволення позову, справу просив вирішити на розгляд суду. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і безумовно. Не заперечував щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Пояснив, що після смерті матері до нотконтори як спадкоємець першої черги не звертався, на земельний пай не претендує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали повністю і безумовно. Не заперечували щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай), розуміючи при цьому, що вони мають таке ж право на цей же пай, однак не претендують на нього. Позивач та відповідачі заявили, що інших спадкоємців будь-якої черги немає. Сторони просила винести рішення в попередньому судовому засіданні відповідно до ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно, причому родичі ближчого ступеня спорідненості усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня спорідненості. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачами, це визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно до 31 серпня 2015 р.. В судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги і просила стягувати з відповідача в якості таких аліментів по 500 грн. щомісячно і одноразово до 01 березня 2015 р. 3500 грн.. Відповідач, згідно з поданою ним заявою, позов визнав повністю і безумовно та не заперечував сплачувати аліменти в зазначеному вище розмірі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави про ухвалення рішення відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом, зазначивши, що з 13.07.1990 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, під час якого вони придбали автомобіль "TOYOTA CAMRY" 2008 року випуску, р/н [NUMBER], вартістю 230000 грн., який зареєстрований за відповідачем. На даний час вони проживають окремо, про порядок поділу майна не домовились. Посилаючись на це, просила визнати за нею право власності на половину зазначеного автомобіля та поділити його таким чином, щоб автомобіль залишився за відповідачем, а останній сплатив їй половину його вартості у сумі 115000 грн. У попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. За змістом ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; у випадку визнання відповідачем позову у попередньому судовому засіданні дослідження обставин справи та перевірка їх доказами не проводяться. Вислухавши думку сторін та представника позивача - адвоката [PERSON], яка діє на підставі угоди, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі такого. Відповідно до ст.ст.60, 63, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; у разі поділу спільної сумісної власності подружжя частки дружини та чоловіка є рівними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності допускається лише за його згодою. З урахуванням наведених норм суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому задовольняє позов у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 жовтня 2008 року, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити, прізвище "Горошко" просила залишити без змін. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2008 року (а.с. 7). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, шлюбних відносин не підтримують, поновлювати наміру не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 10 серпня 2001 року, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей, яких позивач просить залишити з ним на утриманні та вихованні, та стягнути з відповідачки також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що їх шлюб виявився невдалим, в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння у зв'язку з негативною поведінкою дружини, спільне проживання стало нестерпним, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та втрати один до одного поваги. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Позивач в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечив щодо визначення місця проживання дітей з матір"ю. Відповідачка в судове засідання не прибула, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила залишити неповнолітніх дітей проживати з нею. Представник органу опіки та піклування не прибула, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та надала висновок органу опіки та піклування від 03.02.2017 року № 02-25/225 про доцільність місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з матір"ю [PERSON] Дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2001 року (а.с.6). Від даного шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачкою. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] визначити за місцем проживання їх матері, про що у сторін спору не виникло. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2014 року померла її сестра, [PERSON], і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,1501 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по вул. Польовій,10 с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області . Вказує на те, що [PERSON] являється спадкоємицею за заповітом, що підтверджується довідкою № 1914 від 08.09.2014 року виданою виконкомом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та копією заповіту. Зазначає, що вона в управління та володіння спадковим майном вступила своєчасно, поховала померлу, розпорядились її речами, але оформити право на спадщину перешкоджає та обставина, що в технічному паспорті на житловий будинок господарська споруда, підвал (літ.НБ), значиться як незавершене будівництво, а тому просила задовольнити позов. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак подав заяву в якій позов про визнання права власності на спадкове майно визнав повністю та просива справу розглянути без його участі. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 317, 328, 392, 1235, 1236, 1241,1268,1278 ЦК України та

Outcome: approved