Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про\~ визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що позивачу та третім особам по справі на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] О. у м. Львові. В даній квартирі зареєстрований, як член сімї, відповідач по справі. Проте, протягом останнього року він у згаданій квартирі не проживає та причини його відсутності невідомі. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 3 в будинку № 6 по вул. Фредра О. у м. Львові. В судове засідання позивач, відповідач та треті особи не зявились, однак подали письмове клопотання про розгляду справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу та третім особам по справі на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] О. у м. Львові, яка складається з 3 житлових кімнат та кухні, загальною площею 54.4 кв.м. Відомості про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за позивачами містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно. В даній квартирі зареєстрований, як член сімї, відповідач по справі. Проте, протягом останнього року він у згаданій квартирі не проживає, не несе жодних обов'язків по її утриманню і підтриманню у нормальному стані для проживання, житлово - комунальні послуги не сплачує. Факт непроживання відповідача у квартирі підтверджується актами ЛКП від 24.10.2016 р. та від 24.11.2016 р. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. ст. 64, 65 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, при доведеності непроживання без поважних причин особи більше року у будинку вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як роз'яснено в п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Таким чином, суд вважає, що позивачем представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи на підтвердження необхідності визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved