Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Вона є хрещеною матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . До витягу № 925 від 30 вересня 2006 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження внесені відомості про батька [PERSON] - [PERSON] та матір - [PERSON] . З народження [PERSON] батько [PERSON] мешкає окремо від своєї доньки, мати [PERSON] - з квітня 2019 року до дня своєї смерті також мешкала окремо від доньки. Батьки не цікавились її життям, розвитком та станом здоров`я, не утримували дитину ні морально, ні матеріально, не займались розвитком та вихованням, не є обізнаними про її стан здоров`я, не надавали матеріальної допомоги. Ці випадки непоодинокі з бку матері дитини, оскільки [PERSON] до смерті зловживала алкоголем та вела аморальний спосіб життя, збирала гучні компанії, водила сумлінних осіб до своєї оселі, де вживали алкоголь, стан її здоров`я постійно погіршувався, через що [PERSON] була бездоглядна та занедбана, проживаючи в будинку за адресою: [ADDRESS] , де були неналежні умови проживання, відсутня вода, опалення та газ, наявна сирість та пліснява. Вона неодноразово бачила [PERSON] та її співмешканців з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджувалось хиткою ходою, нечіткою та не зв`язною мовою під час спілкування, з ротової порожнини відчувався чіткий запах алкоголю. В результаті чого вона забрала [PERSON] до себе і зараз дитина проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON] . Відповідно до побутової характеристики, виданою головою квартального комітету № 35, [PERSON] характеризувалась негативно. Вона не займалась вихованням та піклуванням своєї доньки [PERSON] . Сімейні стосунки характеризуються як неналежні. З народження [PERSON] та по теперішній час, вона як хрещена мати постійно допомагає виховувати та утримувати дитину, одягає, годує, збирає до школи, купує засоби гігієни та, починаючи з квітня 2019 року, постійно займається вихованням та утриманням [PERSON] , яка мешкає за її адресою проживання. За цей час мати [PERSON] до дня своєї смерті та батько [PERSON] не займались та не цікавились вихованням доньки не надавали матеріальної допомоги, свідомо нехтували батьківськими обов`язками. Згідно з довідкою, [PERSON] навчається у 8 класі КЗ «НСЗШ № 16». Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , ученицю 8-го класу КЗ № НСЗШ № 16, складену за підписами класного керівника [PERSON] та директора школи [PERSON], мати [PERSON] не приділяла належної уваги вихованню і навчанню доньки, не цікавилась її життям. Батьківські збори не відвідувала. Батько [PERSON] жодного разу не з`являється в школу, не брав участі у вихованні [PERSON] , з сім`єю не проживає. Сім`я постійно знаходиться під контролем класного керівника і адміністрації школи. Вона дбайливо ставиться до [PERSON] , є люблячою хрещеною матір`ю, постійно піклується про стан її здоров`я, в літній період оздоровлює її на морі, створила належні та комфортні умови проживання, залучила до відвідування гуртка з тенісу. На диспансерних обліках не перебуває та не має хронічних захворювань. В її родині не проживають особи, які страждають на хронічні захворювання, є хронічними алкоголіками, наркоманами або страждають та мають психічні захворювання. Станом на 09.07.2019 року на території України вона до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно побутової характеристики, виданої ОСББ «Наш Дім 83/2», характеризується позитивно, скарг від мешканців не надходило. Вона працює електрогазозварником на ПрАТ «Нікопольський ремонтний завод», має стабільну заробітну плату. Згідно з виробничою характеристикою, за час роботи зарекомендувала себе висококваліфікованим і дисциплінованим працівником. Освоїла суміжні професії. Натомість, батько дитини [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вона неодноразово намагалась залучити батька та матір до виховання та утримання дитини, але постійно отримувала відмову з поясненням, що донька їм непотрібна, їх цікавить лише своє особисте життя, відсутні кошти. Відповідач як батько не допомагає фінансово утримувати дитину, знаючи, що дитина потребує нормального харчування, лікування. Вона зверталась до служби у справах дітей Нікопольської міської ради з приводу ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків. На її звернення служба у справах дітей Нікопольської міської ради порекомендувала звернутись до Нікопольського міськрайонного суду про позбавлення батьківських прав та надала рішення - дозвіл про проживання дитини [PERSON] у неї. Вважає, що [PERSON] не може здійснювати свої батьківські обов`язки, у нього взагалі відсутній батьківський інстинкт, оскільки тривалий час він не цікавиться своєю дитиною, не приймає участі у її житті. Вважає, що за таких обставин відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. Вказана поведінка відповідача свідчить про те, що він свідомо самоусунувся від участі у житті своєї дитини, і це не є вимушеним кроком, це є вільним вибором відповідача. Таким чином, вказане може розцінюватись, як ухилення батька від виховання дитини, оскільки вказана поведінка відповідача є винною, та він свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо нього. Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і матеріальний розвиток, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітини, які він повинен виконувати на підставі ст.150 СК України. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона проживає, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, вона має право звернутися до суду з цією позовною заявою. В судове засідання сторони не прибули. Позивач та представник третьої особи надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.62), представник третьої особи вважав задоволення позову - доцільним (а.с.63). Відповідач про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином судовою повісткою з поштовим повідомленням, які повернулись за сплином терміну зберігання. Тому повідомлялась оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно із ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, позивачка по справі є хрещеною матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . До витягу № 925 від 30.09.2006 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження неповнолітньої [PERSON] внесені відомості про батька [PERSON] - [PERSON] та матір - [PERSON] (а.с.5-6). З народження [PERSON] [PERSON] мешкає окремо від своєї доньки, мати [PERSON] - з квітня 2019 року до дня своєї смерті також мешкала окремо від доньки. Батьки не цікавились життям, розвитком та станом здоров`я своєї дитини, не утримували її ні морально, ні матеріально, не займались розвитком та вихованням доньки, не є обізнаними про її стан здоров`я, не надавали матеріальної допомоги. [PERSON] до дня смерті зловживала алкоголем та вела аморальний спосіб життя. [PERSON] була бездоглядна та занедбана, проживаючи в будинку за адресою: [ADDRESS] , де були неналежні умови проживання, відсутня вода, опалення та газ, наявна сирість та пліснява. В результаті позивачка забрала [PERSON] до себе і зараз дитина проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON] . Відповідно до побутової характеристики, виданою головою квартального комітету № 35, [PERSON] характеризувалась негативно (а.с.13). З народження [PERSON] та по теперішній час, позивачка як хрещена мати постійно допомагає виховувати та утримувати дитину, одягає, годує, збирає до школи, купує засоби гігієни та, починаючи з квітня 2019 року, постійно займається вихованням та утриманням [PERSON] , яка зараз мешкає за адресою проживання позивачки та її родини. За цей час мати [PERSON] до дня своєї смерті, яка настала [INFO] (а.с.40-41), та батько [PERSON] не займались та не цікавились вихованням доньки не надавали матеріальної допомоги, свідомо нехтували батьківськими обов`язками. Згідно з довідкою, [PERSON] навчається у 8 класі КЗ «НСЗШ № 16» (а.с.16). Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , ученицю 8-го класу КЗ № НСЗШ № 16, мати [PERSON] не приділяла належної уваги вихованню і навчанню доньки, не цікавилась її життям. Батьківські збори не відвідувала. Батько [PERSON] жодного разу не з`являвся в школу, не брав участі у вихованні [PERSON] , з сім`єю не проживав. Сім`я постійно знаходиться під контролем класного керівника і адміністрації школи (а.с.15). Позивачка дбайливо ставиться до [PERSON] , є люблячою хрещеною матір`ю, постійно піклується про стан її здоров`я, в літній період оздоровлює її на морі, створила належні та комфортні умови проживання, залучила до відвідування гуртка з тенісу. На диспансерних обліках не перебуває та не має хронічних захворювань (а.с.19). Станом на 09.07.2019 року на території України позивачка до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.7). Згідно побутової характеристики, виданої ОСББ «Наш Дім 83/2», позивачка характеризується позитивно, скарг від мешканців не надходило (а.с.10). Позивачка працює електрогазозварником на ПрАТ «Нікопольський ремонтний завод», має стабільну заробітну плату (а.с.11). Згідно з виробничою характеристикою, за час роботи позивачка зарекомендувала себе висококваліфікованим і дисциплінованим працівником. Освоїла суміжні професії (а.с.12). Натомість, батько дитини [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки. Виконавчий комітет Нікопольської міської ради затвердив відповідний висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.57-59). Також Виконавчий комітет Нікопольської міської ради затвердив відповідний висновок Служби у справах дітей про можливість [PERSON] бути опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.60-61). Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи думку Служби у справах дітей та Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved