Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що 26 жовтня 2009 року з відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2096. Від шлюбу у сторін народилось дві доньки, які проживають разом з позивачем. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, спільне життя не склалось через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та різницю поглядів на подружнє життя. Примирення між ними не можливе, почуття любові втрачено. Фактично сім`я розпалась, подальше перебування у шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони проживають окремо. Зазначає, що діти перебувають на утриманні позивача, в добровільному порядку відповідач не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, позивач не здатна самостійно створити умови які забезпечать належний та достатній рівень життя дітям, а відповідач який є батьком дитини зобов`язаний за законом утримувати свою дитину до повноліття. Позивач просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2318(дві тисячі триста вісімнадцять) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 04.12.2020 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті позивач подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи по суті відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 жовтня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2096. Під час шлюбу у сторін народились двоє дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження актові записи №1762 від 18.08.2010 року та №2697 від 05.12.2012 року, батьком дітей в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносити припинені протягом тривалого часу. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відомості про матеріальне становище відповідача до суду не надходили. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. За таких обставинах позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати та виходячи з того, що відповідач визнає позов та не бере участі у вихованні та матеріальному забезпечені дітей суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 2318(дві тисячі триста вісімнадцять) гривень на кожну дитину підлягають задоволенню, розмір аліментів визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позову дорівнює 840,80 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь позивачки та судовий збір в розмірі 840,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved