Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 10.06.1981 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісності характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому між ним та відповідачем 10.06.1981 року відділом РАЦС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 543, що підтверджено свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з 06 грудня 2020 року. Дошлюбне прізвище позивача- [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що спір про розподіл спільно нажитого майна не існує. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається - « [PERSON] », у відповідача - « [PERSON] ». Беручи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved