Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільного малолітнього сина. Як на підставу звернення до суду з даною заявою та у її обґрунтування позивач вказала, що відповідач починаючи самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та жодним чином не приймає участі в житті дитини. Сторони у судове засідання не з'явились. Від позивача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Також, представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно і належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останнього про розгляд справи за його відсутності та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 25 червня 2011 року між сторони зареєстрували шлюб (а.с.10) від якого [INFO] року народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2011 року, що набрало законної сили 18 травня 2011 року (а.с.8), вищевказаний шлюб розірвано, а дитину залишено проживати з його матір'ю, тобто позивачем. Малолітній [PERSON] є учнем першого класу Станишівської ЗОШ 1-3 ступенів. Відповідач жодного разу не з'до шкоди та не цікавився успіхами сина у навчанні (а.с.13). Також, відповідач жодного разу не відвідував з дитиною лікарню, на амбулаторному обліку у якій він від народження знаходиться (а.с.12). Згідно довідки-розрахунку від 13 червня 2017 року (а.с.14-16), виданої Житомирським РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, станом на 1 червня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів на загальну суму 51 159,37 гривень. Згідно висновку опікунської ради Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 10 серпня 2017 року (а.с.21) позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] є доцільним. 17 серпня 2017 року даний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету названої сільської ради (а.с.22) та внесено до суду відповідне подання (а.с.20). Наведені правовідносини врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки, як встановлено у ході розгляду справи, відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не проявляє батьківської турботи та піклування про неї, на даний час проживає окремо, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками. Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 640 гривень та витрат, пов'язаних з публікацією оголошень про виклик відповідача у судове засідання в сумі 990 гривень, а всього 1 630 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved