Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 50000,00 гривень, а також судового збору в розмірі 500,00 гривень. Представник позивача до суду не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2013 року о 12 год. 10 хв. на автодорозі Т-04-19 Пятихатки - Зеленодольськ сталася дорожньо - транспорта пригода за участю двох транспортних засобів, автомобіля « ВАЗ», номерний знак АЕ 3659Вк під керуванням [PERSON] та автомобіля марки « Санг Йонг» , номерний знак АЕ 6816ЕР. Внаслідок ДТП автомобіль « Санг Йонг» отримав механічні пошкодження , про що був складений страховий акт № 21075Р від 02.10.2013 року та розрахунок страхового відшкодування. На момент ДТП між [PERSON] та ПАТ «Страхова група «ТАС» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно полісу № АВ /8994499 від 31.08.2012 року, за яким Позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу « ВАЗ», номерний знак АЕ 3659ВК. На підставі Страхового акту ПАТ « Страхова група «ТАС» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 50000,00 гривень. ( а.с. 50). 24.04.2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу винесено Постанову відповідно до якої [PERSON] визнано винним в порушені Правил дорожнього руху України передбаченого ст.124 КУпАП ( а.с 8). Подія яка відбулась 17.03.2013 року на автодорозі Т-04-19 Пятихатки - Зеленодольськ за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] є страховим випадком . Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до цих правових норм шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України "Про страхування"\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.п. «г» ст. 38.1.1.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Крім цього, п.п. «а» п. 2.3.\~Правил дорожнього руху\~України, передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачений обов'язок водіїв, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Так, п. 4 ст. 31 Правил дорожнього руху передбачена заборона експлуатації транспортних засобів, згідно з законодавством за наявності чітких технічних несправностей і невідповідностей. З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності є те, що перед виїздом [PERSON] не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та правильністю розміщення вантажу, в результаті чого причеп відчепився, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкоджень, постраждалих немає. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.3б,12.1,31.4.7(д) Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП України Постановою Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2015 р., [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено дану постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у справі, виникає спір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved