Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не проживає в належній їм квартирі [ADDRESS] з травня 2014 року, тому просили задовольнити позов, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові, додавши, що відповідач [PERSON] є її свекрухою, яка у травні 2014 року у зв'язку з проведенням бойових дій, виїхала до Росії, де ї мешкає по теперішній час. В квартирі речей відповідачки немає. Визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно їй для оформлення субсидії, бо на відповідачку нараховуються комунальні послуги, та як наслідок - комунальні платежі. Перешкод у користування квартирою відповідачці ніхто не чинив. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, позов підтримали, просили справу розглядати у їх відсутність, про що надали письмові заяви. Відповідач у судове засідання не з'явилася, позов визнала, просила справу розглядати без її участі, про що надала відповідну заяву. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що свекруха позивачки [PERSON] - [PERSON] у травні 2014 року, в період проведення бойових дій, виїхала до Росії, до своєї доньки. Їй невідомо, чи є в квартирі речі відповідачки. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачів законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло №9620 від 26.11.1998р., квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З копії домової книги вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6-10). Згідно довідки від 10.05.2017 р. № 1650, наданої центром надання адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 03.11.2006 р. співвласник, [PERSON] з 30.09.2008 р. свекруха, [PERSON] з 22.01.1988 р. власник (а.с.18). Відповідно до довідки КП «ЛЖЕК №1» від 21.07.2017р. №186, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В період з травня 2014 року по теперішній час [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, місце фактичного проживання: Росія м. Володимир (а.с.19). За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Судом встановлено, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі без поважної причини, спроб вселитися до неї не робили. Реєстрація відповідача позбавляє можливості позивачів оформити державну субсидію на сплату комунальних послуг. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved