Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.03.2011 року у розмірі 88534,74 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 22.03.2011 року фізичною особою підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно Заяви відповідач приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті, які разом зі заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 22.03.2011 року та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору [PERSON] було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківський послуг». 12.03.2016 року [PERSON] припинила свою господарську діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказують, що вимоги кредиторів фізичної особи підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 06.01.2017 року має заборгованість - 127150,37 грн., яка складається з наступного: 27091,96 грн. - заборгованість за кредитом; 54340,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 40109,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;5608,09 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Вказують, що від всієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 38615,63 грн., яка була задоволена рішенням Господарського суду Рівненської області №918/1940/13 від 24.02.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця якої становить - 88534,74 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість не погашає. Отже, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, в банку виникла необхідність звернутись з позовною заявою до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав суду заяву про застосування позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.03.2011 року фізичною особою підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті, які разом зі заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 22.03.2011 року та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору [PERSON] було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківський послуг». 12.03.2016 року [PERSON] припинила свою господарську діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказують, що вимоги кредиторів фізичної особи підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідач станом на 06.01.2017 року має заборгованість - 127150,37 грн., яка складається з наступного: 27091,96 грн. - заборгованість за кредитом; 54340,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 40109,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;5608,09 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Згідно рішення Господарського суду Рівненської області №918/1940/13 від 24.02.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто частину заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно положень ст. ст. 526. 599. 625 ЦК, Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вбачається, що наявність судового рішення за відсутності його реального виконання боржником не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і штрафних санкцій, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, які були нараховані після дати на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-10206цс15 від 23.09.2015 року та №6-157цс16 від 25.05.2016 року, яка є обов'язковою щодо застосування норм права всіма судами загальної юрисдикції України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Щодо заяви про застосування позовної давності то суд зазначає наступне. Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Звернення ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, за результатами розгляду якого постановлено 24 лютого 2014 року Господарським судом Рівненської області рішення призвело до переривання строку позовної давності. Перебіг строку позовної давності щодо вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків розпочався знову саме з 24.02.2014 року. Згідно п. 3.18.5.7 «Умов та правил надання банківський послуг» терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача відсотки за користування кредитним договором в розмірі 46537 гривень 97 копійок; 38095 гривень 49 копійок пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 3901 гривень 49 копійок заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього 88534, 74 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved