Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позов тим, що 26.02.2018 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та відповідачем було укладено договір обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №5674406, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпечуваного транспортного засобу Mercedes-Benz CLK 200, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27.02.2018 року в м. Вінниця сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під управлінням відповідача, автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] та автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Згідно із постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2018 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № SOS_-180228-3858680 від 06.02.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ford, д.н.з. [NUMBER] , становить 108248,27 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 61911,01 грн. Позивач зазначає, що він сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 59911,01 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, тому після виплати страхового відшкодування на користь страхової компанії потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона була залишена без уваги. Враховуючи викладене вище, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму завіданої майнової шкоди в розмірі 59911,01 грн. та витрати на оплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутність та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 26.02.2018 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та відповідачем було укладено договір обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №5674406, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпечуваного транспортного засобу Mercedes-Benz CLK 200, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 46). З матеріалів справи вбачається, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2018 року у справі №127/4804/18, яка набрала законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 47-48). Зі змісту даної постанови встановлено, що 27.02.2018 року о 16 год. 00 хв. водій [PERSON] по вул. Театральна, 47 в м. Вінниця, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] (Польща) не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який при інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Тобто, своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № SOS_-180228-3858680 від 06.02.2018 року вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження,за станом на дату оцінки, становить 61911,01 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування. (а.с. 53-74). На підставі заяви про настання страхового випадку від 28.02.2018 року (а.с. 49-52) та страхового акту №UA 2018022800021/L01/01 від 24.05.2018 року (а.с. 75-76) позивач здійснив виплату потерпілій особі [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 59911,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16552 від 25.05.2018 року (а.с. 77). У зв`язку з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування позивачем було направлено відповідачу вимогу про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, яка залишена без реагування (а.с. 78-80). Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода,завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2018 року у справі №127/4804/18 було визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 47-48). Положенням ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема було порушено Правила дорожнього руху; є безпосередній причинний зв`язок - внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля [PERSON] ; є вина зазначеної особи, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «ґ», пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідачем не було повідомлено страховика про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у зв`язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved