Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором від 06.10.2008 у розмірі 88 787 , 35 дол.США , мотивуючи свої вимоги невиконанням позичальником умов зазначеного договору . В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві . Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали , зазначили про те , що розрахунок заборгованості здійснено позивачем невірно , він є необґрунтованим та недоведеним . Позивачем неправомірно розраховано пеню в доларах США . Позивач не звертався з попереднім повідомленням щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту . Умова п.4.1 кредитного договору суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та є нікчемною . Також у поданих до суду письмових запереченнях представником відповідача було зазначено про те , що матеріали справи не містять документів , що підтверджують факт видачі позичальнику кредитних коштів та позовні вимоги заявлені із пропуском строку позовної давності , що є підставою для відмови у позові . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився , про час та місце розгляду справи судом повідомлявся , про поважність причини неявки суд не повідомив . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного . Судом встановлено , що 06.10.2008 р. між ПАТ «Банк Форум » та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0520/08/01-ZNv , за умовами якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 164 000 дол. США із строком користування по 06 жовтня 2018 і сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами . Додатковим договором від 19.11.2009 до Кредитного договору № 0520/08/01-ZNv від 06.10.2008 було змінено умови п. 2.3 договору, а саме зазначено , що позичальник здійснює повернення кредиту згідно з графіком , який є невід»ємною частиною договору . Додатковим договором від 19.05.2010 до Кредитного договору № 0520/08/01-ZNv від 06.10.2008 було змінено умови п.п. 1.1 , 1.3 , 2.3 та 2.7 зазначеного договору . З метою забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору , 06.10 2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки , за умовами якого поручитель зобов»язався у разі невиконання та/або порушення позичальником своїх зобов»язань перед кредитором , погасити заборгованість по кредитному договору , а саме суму кредиту , нараховані проценти по кредиту , відсотки по простроченій позиці ( штраф , пеню) та інші платежі , передбачені кредитним договором . Пунктом 4.1 Договору поруки визначено , що порука припиняється з припиненням зобов»язань за кредитним договором ; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов»язань за кредитним договором не пред»явить вимоги до поручителя та в інших випадках , передбачених чинним законодавством України . Статтею 1054 ЦК України передбачено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти . Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено , що у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилась та сплати процентів . Відповідно до ст. 554 ЦК України , у разі порушення боржником зобов»язання забезпеченого порукою , боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники . Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник , включаючи сплату основного боргу , процентів , неустойки . Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України , у разі солідарного обов»язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом , так і від будь - кого з них окремо . З встановлених по справі обставин та наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається , що останній платіж за кредитним договром був здійснений позичальником 20.01.20215 р. 12.05.2015 р. та 11.08.2015 р. позивач направив на адресу позичальника та поручителя вимоги , в яких вимагав від позичальника протягом 7 (семи) робочих днів та від поручителя протягом 7 ( днів ) від дати відправлення банком вимоги сплатити заборгованість за кредитним договором , а саме : - основну суму кредиту у розмірі 82 191 ,21 дол. США - заборгованість за простроченими процентами у розмірі 2 774, 26 дол.США - заборгованість за строковими процентами у розмірі 1 140 , 40 дол. США - пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів та несвоєчасну сплату процентів у розмірі 466 , 11 дол. США . Таким чином , вищезазначеною вимогою , позивач змінив строк виконання зобов»язання за кредитним договором ( а.с. 34-37 ) . Згідно представленого позивачем розрахунку , заборгованість позичальника перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором станом на 03.08.2015 складає 90 886 , 16 дол. США ( еквівалент 1 920 121 грн. 45 коп ) , з яких : -6 599, 35 , 35 дол. США ( еквівалент 139 422, 26 грн ) - прострочена заборгованість за кредитом; -75 591, 86 дол. США ( еквівалент 1 597 003, 98 грн ) - поточна заборгованість за кредитом ; - -5 579, 03 дол. США ( еквівалент 117 866, 30 грн ) - прострочена заборгованість за нарахованими процентами ; -1 017, 11 дол. США ( еквівалент 21 488, 14 грн ) - поточна сума заборгованості за нарахованими процентами ; -2 098, 81 дол. США ( еквівалент 44 340, 76 грн ) - пеня за простроченим кредитом та процентами . Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Заперечення відповідача [PERSON] та її представників проти позову , суд не приймає з таких підстав . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем був наданий розрахунок заборгованості складений станом на 03.08.2015 р., який містить повну інформацію про заборгованість з врахуванням здійснених позичальником платежів по кредиту та процентам відповідно до встановленого графіку платежів , а також розрахунок пені за простроченим кредитом та процентами . Твердження позичальника та його представника про те , що розрахунок заборгованості є незрозумілим та має суперечливий характер не відповідає дійсності та не містить посилання на докази , які спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості . Вимога позивача щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування зазначеними коштами була пред»явлена останнім позичальнику у відповідності до вимог укладеного кредитного договору та у відповідності до права позичальника визначеного ст. 1050 ЦК України . Зазначена вимога була отримана позичальником [PERSON] , про що свідчать досліджені в судовому засіданні матеріали справи . Відповідно до ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» визначено , що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов»язаний повідомити споживача в письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений ; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та , якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію ; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні відповідачем не доведено ту обставину , що при укладені кредитного договору між позичальником та банком не були узгоджені всі істотні умови договору , або його окремих положень , зокрема в частині розміру пені за несвоєчасне виконання боргових зобов»язань . З досліджених в судовому засіданні доказів також вбачається , що 03.10.2008 р. відповідач [PERSON] звернулась до АКБ « Форум», правонаступником якого є ПАТ « Форум» , із заявою про надання їй кредиту у розмірі 164 00,00 дол. США на споживчі цілі ( а.с. 17- 28 ) . Заява на видачу готівки № 299/87 від 06.10.2008 вказує на отримувача кредиту - [PERSON], її паспортні дані , суму кредиту - 164 000 , 00 дол. США еквівалент 798 598,00 грн. , підпис отримувача кредиту ( а.с. 29 ) . Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України висловленої у постановах від 06.11.2013 р .( № 6-116цс13 ) , 19.03.2014 р. ( № 6-20цс14) , 18 .06.2014 ( № 6-61 цс 14 ) та від 03.06.2015 р. в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів , передбачених договором , відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов»язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики , що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками , а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі ( з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів . В останньому випадку , перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів . У разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом , повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами , повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу . Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов»язаннями , строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги , перебіг позовної давності починається від дня , коли у кредитора виникає право пред»явити вимогу про виконання зобов»язання . У позовній заяві зазначено та з представленого розрахунку заборгованості вбачається , що позичальник не здійснює повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами з лютого 2015 р. Термін виконання зобов»язання за кредитним договором вимогою позивача від 12.05.2015 був змінений . Позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та заявлені позивачем 21.08.2015 р. , а тому відсутні підстави вважати , що останні заявлені з пропуском загального строку позовної давності. Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до абз.1 п.14 Постанови Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. Згідно абз.3 п.14 цієї ж Постанови, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Основною суттю виконання грошового зобов»язання є повернення позикодавцю рівнозначної вартості тих речей (коштів, іноземної валюти, інших валютних цінностей), які були отримані позичальником у якості позики (ст.ст. 1046, 1049 ЦК України). Тобто, позичальник повинен повернути той самий розмір коштів, що був ним отриманий, якщо про інше не зазначено у договорі. Якщо зобов»язання було вчинено у іноземній валюті, то його виконання може бути, в деяких випадках повинно бути, здійснено у національній валюті виходячи із установленого курсу валют на момент виконання. Коливання курсу валют є двостороннім ризиком. Так, для позичальника таким ризиком є зростання ціни купівлі іноземної валюти, а для позикодавця зниження такої ціни. Згідно з Постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-190цс15 сформульовано правову позицію про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом із стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Матеріали справи містять належні докази на підтвердження наявності у позивача (банку) ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов»язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Таким чином , виходячи з встановлених по справі обставин та проаналізованих доказів у їх сукупності , суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором № 0520/08/01- ZN від 06.10.2008 р. у розмірі 88 787 , 35 дол. США ( еквівалент 1 875 781 грн ) та пеня у розмірі 44 340 грн. 76 коп . Відповідно до ст. 88 ЦПК України , з відповідачів на користь держави в рівних частках підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн . На підставі викладеного ,

Outcome: approved