Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), який мотивувала тим, що 10.06.1995 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Позивач спадщину прийняла, так як фактично вступили в володіння спадковим майном. Спадкодавець за життя мала право на одержання земельної ділянки (паю), так як була членом колгоспу «Родіна» в с. Стара Прилука, Липовецького району Вінницької області, який було реформовано в КСП «Батьківщина». У колективну власність КСП «Батьківщина» рішенням Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 26.05.1995 році було передано 1\~503,2 га. земель та вирішено видати Державний акт на право колективної власності на землю. Оскільки [PERSON] не була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), позивач просить суд визнати за нею, як спадкоємицею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,78 га. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача до суду надіслав письмові заперечення в яких зазначив, що оскільки мати позивача [PERSON], на час смерті не була включена до списку, додатку до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» та не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай), позивач не може успадкувати право матері, яке на той час у неї не виникло. Відповідач вважає, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки сертифікати на право на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією, виконавчим комітетом міської Ради. Крім цього, представник відповідача вказує на пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав вона могла і повинна була дізнатися з 1995 році. В судове засідання представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені в письмових запереченнях. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, просив суд розглянути справу у його відсутність. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались своїм правом заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.06.1995 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 319444, яке видане 12.06.1995 року Староприлуцькою сільською радою народних депутатів. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Позивач спадщину прийняла, так як фактично вступила в володіння спадковим майном (а.с. 31). Факт сімейних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯД № 294926 від 23.05.1952 року (а.с. 20). Прийнявши спадщину, позивач успадкувала права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Районний трудовий архів» від 15.10.2014 року №453 та записів вчинених у трудовій книжці колгоспника (а.с. 5-9, 15), 01.01.1944 року [PERSON] була прийнята в члени колгоспу «Родина» с. Стара Прилука, Липовецького району Вінницької області, де безперервно пропрацювала до 30.12.1976 року, після чого вийшла на пенсію і залишилася членом колгоспу, який було реформовано в КСП «Батьківщина» (а.с. 54). Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі-Указ №720/95), 26.05.1995 року рішенням 5 сесії 22 скликання Староприлуцької сільської ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області «Про видачу державного акту на право колективної власності» (далі-Рішення), КСП «Батьківщина» с. Стара Прилука, Липовецького району Вінницької області, було передано 1\~503,2 га. земель та вирішено видати Державний акт на право колективної власності на землю (а.с. 22). Як вбачається з записів в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю на території Липовецької районної ради народних депутатів (а.с. 85-86), 21.12.1995 року КСП «Батьківщина» на підставі вказаного вище рішення було видано Державний акт серії ІІ-ВН № 000047. Відповідно до пункту 2 Указу №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено (пункт 23, 24), що згідно зі ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на час передачі землі у колективну власність КСП «Батьківщина» була його членом і згідно закону, мала право одержати безоплатно земельну частку (пай), однак її не було внесено до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), а.с. 19. Оскільки невнесення її до списку громадян не позбавляє права на земельну частку (пай), позивач, яка прийняла спадщину має право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] в обсязі прав, які належали померлій. Прийнявши спадщину, у 2015 році позивач вирішила оформити її у звязку з чим звернулася до Староприлуцької сільської ради з заявою про уточнення списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Як вбачається зі ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). 02.06.2015 року рішенням 56 сесії 6 скликання Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про внесення її в списки на отримання земельної частки (паю). У звязку зазначеним, суд вважає, що про порушення своїх прав як спадкоємця, позивач дізналася з часу прийняття зазначеного вище рішення, яким їй було відмовлено у внесенні в списки на отримання земельної частки (паю), що свідчить про необґрунтованість доводів представника відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду. Зі змісту довідок виконавчого комітету Староприлуцької сільської ради слідує (а.с. 18, 53), що по сільській раді рахуються землі резерву, середній розмір земельної частки (паю) становить 2,78 га. Так як розпорядження вказаними землями здійснює відповідач по справі (а.с. 84), суд дійшов висновку, що самі він і є належним відповідачем, оскільки рішення про виділення земельної частки позивачу з земель запасу, які знаходяться на території Староприлуцької сільської ради, належить до його компетенції. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому, за нею слід визнати після смерті її матері право на земельну частку (пай) в розмірі 2,78 га. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved