Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 07 вересня 2010 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з березня 2014 року і на примирення позивач не згоден. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є неможливими і суперечать інтересам позивача, тому останній і просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, а також не надала заперечень щодо суті позову. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 07 вересня 2010 року, про що складено відповідний актовий запис за №322 (а. с. 4). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з березня 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивач наполягає на розлученні, на примирення не згоден, а відповідачка в судове засідання не з'явилася та від неї не надійшли письмові заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки, відповідачка в судове засідання не з'явилась та від неї не надійшли письмові заперечення, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved