Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернулась з названим позовом в суд і просила стягувати з відповідача - [PERSON], [INFO], на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Позивач в попередньому судовому засіданні свої позовні вимоги уточнила і просила стягувати з відповідача - [PERSON], [INFO], на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Обгрунтовує свої вимог тим, що відповідач на утримання дочки [PERSON], народженої в зареєстрованому шлюбі, матеріальної допомоги не надає. Він, інших неповнолітніх дітей не має, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться, має на праві власності 1/2 частину житлового будинку в селі Стовп'яги Переяслав-Хмельницького району Київської області. Дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: сколіоз грудного відділу хребта І ступеню і потребує санаторно-курортного лікування, якісного харчування, медичного обслуговування та потребує значних витрат для забезпечення належного вікового розвитку. Відповідач в попередньому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо стягнення з нього, щомісячно, аліментів на користь позивача на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дочкою вісімнадцятирічного віку, зазначаючи, що визнання ним позову не порушує права інших осіб і просив ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні без дослідження письмових доказів. Зважаючи на вимоги ст.ст. 130, 174 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.1990 року по 12.02.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить Закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 12.06.2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача)", суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування обставин справи. Зважаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить Закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, підлягає задоволенню. З відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти, щомісячно, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання дочки, до досягнення нею вісімнадцятирічного віку. Позивач відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір", а відповідач відповідно до вимог п.10 ч.1 ст. 5 цього Закону звільнені від оплати судового збору. Тому, в силу ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. В силу ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved