Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступне. [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, а саме квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач стверджує, що у строки встановлені ст. 1270 ЦК України, тобто до спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, ним була подана заява про прийняття спадщини до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори, після чого державним нотаріусом була відкрита спадкова справа № 51444595. Після цього місце зберігання спадкової справи було змінено, та її передано до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори. Разом з тим, 11.03.2015 року він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав відсутності державної реєстрації вказаної квартири. Зазначив, що його мати [PERSON] за життя набула права власності на кооперативну квартиру у ЖБК «Теремки -2» за адресою: [ADDRESS], оскільки будучи членом кооперативу повністю сплатила суму пайового внеску, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК «Теремки-2». З огляду на викладене, просив визнати за ним право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Представник позивача надав суду заяву, відповідно до якої просив провести розгляд справи у його відсутність, додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача направив на адресу суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких зазначив, що бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації майна за життя, у зв'язку з відсутністю обов'язку щодо реєстрації на час володіння спадкодавцем цим майном, призвела до неможливості спадкування позивачем спадщини шляхом звернення до відповідної нотаріальної контори. З огляду на викладене, просили суд прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, та провести розгляд справи у відсутності відповідача. Третя особа направила на адресу суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких зазначила, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відбувається у чіткій відповідності до ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно , яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом, зокрема після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. З огляду на викладене, при вирішенні справи поклалися на розсуду суду. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статетю 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER], виданим 23.10.2015 року (а.с. 8) Після чого смерті останньої відкрилась спадщина на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів Спадкової справи № 223/2011 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], останньою заповіту складено не було. Стаття 1258 ЦК України визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим 31.10.1967 року. А тому є спадкоємцем першої черги. Як встановлено з матеріалів Спадкової справи № 233/2011, [PERSON] було подано до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про фактичне прийняття спадкового майна. Інших спадкоємців першої черги державним нотаріусом не встановлено. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно п.5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18.09.1987 року, яка була чинна на час виникнення правовідносин, судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно Довідки ЖБК «Теремки -2» № 45/0315 від 17.03.2015 року [PERSON] в березні 1991 року в повному обсязі сплатила суму пайового внеску за квартиру [ADDRESS], у розмірі 6506 крб. 07 коп. (а.с. 15) Таким чином, суд приходить до висновку,що в березні 1991 року, спадкодавець [PERSON] набула право власності на спадкове майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В подальшому відповідно до рішення Київської міської ради № 984/4422 від. 08.07.2010 року [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved