Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа - Первомайський міськрайонний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту,обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 07.07.2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було винесене заочне рішення, про стягнення з нього та [PERSON] , в солідарному порядку на користь АТ КБ «Приватбанк», 12069 доларів США 66 центів та судових витрат. На виконання вказаного рішення, судом 27.08.2015 року було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 51030323 за постановою державного виконавця від 05.05.2016 року, а також постановою від 03.06.2016 року було накладено арешт на все належне йому майно. Вказане вище рішення суду було виконане ним в повному обсязі, шляхом погашення заборгованості перед стягувачем, проте у Державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис № 14833100 про арешт всього нерухомого майна, що йому належить. Існування вищевказаного арешту позбавляє його можливості розпоряджатися належним йому майном як власнику, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 17.11.2020 року було відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд на 01.12.2020 року. Ухвалою суду від 01.12.2020 року розгляд справи було відкладено на 15.12.2020 року, для надання відповідачу можливості подання відзиву на позовну заяву. 15.12.2020 року розгляд справи було переназначено на 26.01.2021 року, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Відповідачу вручені копія позовної заяви і додатків 24.11.2020 року, проте відзиву на позов відповідачем до суду надано не було. Третій особі - Первомайському міськрайонному відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копія позовної заяви і додатків вручені 18.11.2020 року. Письмових пояснень щодо позову, третьою особою до суду надано не було. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 484/2334/15-ц, з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № NKP0AK13360154 від 14.05.2008 року було стягнуто 12 069 доларів США 66 центів, а також 2482 грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 51030323 (а.с. 10-12). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 06.06.2016 року, на підставі ВП № 51030323 від 03.06.2016 року, державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Ігнатюком В.В., було накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] , номер запису обтяження - 14833100 (а.с.14). Відповідно до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження, ВП № 51030323 завершене на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення) (а.с.10-12). З відповіді Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2020 року № 41543/9 вбачається, що відкритих виконавчих проваджень стосовно [PERSON] у відділі немає. ВП № 51030323, є завершеним на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання рішення суду) та знищеним у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.8-9). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються права позивача як власника майна, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, оскільки рішення суду на підставі якого державним виконавцем було накладено обтяження, виконане позивачем у повному обсязі, що підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, шляхом припинення дії арешту майна.

Outcome: approved