Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом який мотивувала тим, що 22.02.2013 року між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником э АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір №104300771, відповідно до якого банком надано позивачу кредитні кошти. Вказаний договір позивачем було виконано в повному обсязі, отримані банківські кошти повернуто. В липні 2021 року стало відомо, що 22.06.2021року постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва відкрито виконавче провадження №6574474 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. №5730 від 03.06.2021 року про звернення стягнення на грошові кошти та задоволення вимог АТ «Банк Форвард» за кредитним договором в розмірі 13032 гривень 45 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 8352 гривні 72 копійки; заборгованість за процентами у розмірі 3129 гривень 73 копійки; плата за пропуск мінімальних платежів - 450 гривень; за вчинення виконавчого напису 1100 гривень. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №65874474 від 22.06.2021 року, вважає, що виконавчий напис №5730 від 03.06.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на належні позивачу грошові кошти. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса №5730 від 03.06.2021 року не підлягає виконанню так як він вчинений після спливу строку виникнення у відповідача права вимоги, а також з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Вона не визнає та не визнала визначену відповідачем заборгованість у розмірі 13032 гривень 45 копійок. Відповідно до п.п.1.1 - 1.2 Глави 16 Порядку ми України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус - третя особа не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також сума процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентам річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків та користування кредитом у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсності сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. По друге, не дотримано строк давності . Просить визнати виконавчий напис №5730 від 03.06.2021 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 13032,45 гривень таким, що не підлягає виконанню. Одночасно просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 908 гривень, за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 2000 гривень, а всього на загальну суму 3362,00 гривень. 02.08.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову Третій особі встановлено строк на подачу пояснень щодо позову та відзиву на позов. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась особам, які беруть участь у справі та була отримана відповідачем 12.08.2021 року, третіми особами - 13.08.2021 року. У встановлений строк відзив на позов або пояснення щодо позову, не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 03.06.2021 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №5730, яким пропонується задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Банк Форвард», шляхом звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» за умовами Кредитного договору №104300771 від 22.02.2013 року укладеним із ПАТ «Банк Русский Стандарт», заборгованості за кредитним договором в розмірі 13032 гривень 45 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 8352 гривні 72 копійки; заборгованість за процентами у розмірі 3129 гривень 73 копійки; плата за пропуск мінімальних платежів - 450 гривень; за вчинення виконавчого напису 1100 гривень. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №65874474 від 22.06.2021 слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни №5730 від 03.06.2021 року. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі: Перелік). Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №910/5413/17). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З наявних в справі доказів слідує, що оспорюваний виконавчий напис № 5730 від 03.06.2021 року вчинено про стягнення з позивача, як з боржника, за кредитним договором №104300771 від 22.02.2013 року. Строк, за який проводиться стягнення, у виконавчому напису зазначено з 08.11.2018 року по 08.12.2018 року. Нотаріус, яким вчинено виконавчий напис, копії документів, на підставі яких було вчинено даний виконавчий напис, суду не направив, тому суд виходить з того, що надано стороною позивача. Сторонами не спростовано, що згідно з умовами кредитного договору № 104300771 від 22.02.2013 року укладеного між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] останнім днем погашення кредиту визначено 22.02.2016 року. Отже, трирічний строк позовної давності до вимог кредитора сплив 23.02.2019 року, а спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03.06.2021 року, тобто після спливу строку давності за вимогами ТОВ «Банк Форвард» про стягнення заборгованості за кредитним договором №104300771 від 22.02.2013 року. Натомість нотаріус має право вчинити нотаріальну дію виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, при цьому в такому випадку не має значення, які строки позовної давності визначені сторонами в кредитному договорі, а в силу статті 261 ЦК України заміна сторони у зобов`язанні (укладення договору про відступлення права вимоги) не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно статті 253 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється строком в три роки (ст.257 ЦК України); ст.258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені. При цьому, вказані у виконавчому написі документи не є тими документами, обов`язковість подання яких передбачено пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Позивачем зазначено, що вона не визнає заборгованість, тому документи, що були подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. Враховуючи наведене, нотаріус не мав правових підстав для вчинення, на підставі поданих йому відповідачем документів, виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості. Крім цього, не було дотримано і вимоги ст.88 Закону України "Про нотаріат" щодо умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років . Здійснення нотаріусом у даному випадку такої нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису проведено з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, отже є неправомірним. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для задоволення позову. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. По сплаті судового збору позивачем понесено витрати в загальному розмірі 1362 гривні. Витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень підлягають стягненню на користь позивача, з урахуванням положень ст.137 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів щодо їх понесення (а.с.25).

Outcome: approved