Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на його користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу № 791212/2014 у загальному розмірі 8 670,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 грудня 2014 року становить 134 609,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 травня 2014 року між [PERSON] (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - відповідач) було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум_доходу» № 791212/2014, згідно умов якого позивач вніс на депозит 8 000 доларів США, строком з 13 травня 2014 року по 13 листопада 2014 року із щомісячною виплатою процентів, нарахованих на Вклад за ставкою 12,5 % річних. Однак, сума вкладу та нарахованих процентів по закінченню строку дії договору позивачу у повному обсязі повернута не була. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 13 травня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум_доходу» № 791212/2014. У відповідності до основних умов договору, а саме: п.п.1.1, 1.3, 1.5 та 1.7 вищезгаданого договору банківського вкладу даний договір є строковий та укладений на строк на шість місяців під 12,5 % річних. Сума вкладу становить 8 000 доларів США. Відповідно до меморіального ордеру № 580416 від 13 серпня 2014 року відповідач прийняв на депозит від позивача 8 000 доларів США, що становить 104 885,29 грн. По закінченню дії договору, а саме 13 листопада 2014 року, позивач звернулась до Банку з вимогою повернути суму вкладу та нарахованих процентів, проте їй було відмовлено. Станом на 13 листопада 2014 року заборгованість згідно виписки по рахунку до договору банківського вкладу становить 8 670,12 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачеві на праві приватної власності. Згідно ст. 317 ЦК України змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Дії Банку є незаконними та такими, що порушують право вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов Договору. Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 29 травня 2015 року офіційний курс гривні до долару США становить: 1 дол. США = 21,05 грн. Таким чином, 8 670,12 доларів США * 21,05 грн. = 182 506,03 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен повернути позивачеві суму депозитного внеску та нарахованих процентів у розмірі на загальну суму 8 670,12 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29 травня 2015 року становить 182 506,03 грн., адже строк дії Договору банківського вкладу № 791212/2014 закінчився, а позивач звернувся до банку до введення тимчасової адміністрації. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved