Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що з 26.09.1998 року по 04.10.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу за спільні кошти було придбано 22/100 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою:м.Коростень, вул.Комсомольська, 21, житловою площею, 104, 1 кв.м., загальною площею 190 кв.м. До будинку належать сараї Б, Б1, Б2, Б3, туалет Т, Т1. Рішенням суду від 18.02.2006 року вказану частину будинку було виділено в окрему ізольовану квартиру №4, з надвірною спорудою ( сарай Б1), право власності зареєстровано за відповідачем. Згідно ст.69 ч.1, ст.70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Просить постановити рішення про поділ спільного майна подружжя за яким визнати квартиру №4, що складає 22/100 частки житлового будинку №21 з надвірними спорудами (сараю Б1) по вул.Комсомольській в м.Коростені Житомирської області, як сумісно набуте майно подружжя; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], без виділення майна в натурі; визнати за [PERSON] право власності на іншу ? частку зазначеної квартири. В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Сторона відповідача позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечила та зазначила, що подане на адресу суду заперечення на даний час не підтримують і просять не брати його до уваги. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 1998 року по 2013 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. 18.07.2005 року подружжям придбано 22/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою:м.Коростень, вул.Комсомольська, 21, право власності на яку зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON], на відповідача [PERSON]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.07.2006 року [PERSON] виділено в натурі 22/100 частки житлового будинку №21 по вул.Комсомольській в м.Коростені, визнано за ним право власності на квартиру №4 в цьому житловому будинку, яка складається з коридору 4-1 площею1,9 кв.м., коридору 4-2 площею 1, 4 кв.м., ванни 4-3 площею 1, 9 кв.м., кімнати 4-4 площею 13, 1 кв.м., кухні 4-5 площею 15, 0 кв.м., приміщення 4-6 площею 4, 7 кв.м., сараю Б1, ? огорожі. Право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі зазначеного рішення суду зареєстровано за [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає за можливе прийняти позицію сторін щодо поділу квартири, виділивши у власність кожної із сторін по ? частки квартири, яка є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, понесені позивачем судові витрати, на підставі вказаної норми закону, підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved