Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7305 га, кадастровий номер 5124182400:01:006:0404, після смерті батька. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини. Пізніше, 14.11.2020 р. позивач звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. 16.02.2021 р. від позивача надійшла заява, в якій зазначено, що в процесі підготовки позовної заяви, у її тексті, помилково вказано прізвище її батька як « [PERSON] », хоча прізвище її батька - « [PERSON] ». Крім того, 16.02.2021 р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме позивач просила встановити факт родинних відносин, а саме те, що померлий [INFO] [PERSON] є її батьком та визнати за нею право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7305 га, кадастровий номер 5124182400:01:006:0404. 07.05.2021 р. на підставі клопотання позивача проведено заміну неналежного відповідача Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області на належного відповідача Ренійську міську раду. Позивач у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовної заяви, у зв`язку з тим, що до позовної заяви не додано доказів родинних зв`язків між позивачем та спадкодавцем, а також відсутні докази належності спадкодавцю зазначеного у позовній заяві майна. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , помер - [INFO] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; паспорт [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; витяг з Держдавного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, із якого вбачається, що прізвище [PERSON] до державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] »; довідка Нагірненської сільської ради № 918 від 12.11.2020 р., із якої вбачається, що на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] разом з ним мешкала донька [PERSON] , 1983 р.н.; заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 24.01.2018 р., спадкова справа № 32/2018; державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 1,73 га (кадастровий номер 5124182400:01:006:0404) на ім`я [PERSON] , серія ОД № 010439; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7305 га, кадастровий номер 5124182400:01:006:0404. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є донька [PERSON] , яка є позивачем по справі. 31.01.2018 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 32/2018 Пізніше, 14.11.2020 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає. Окремо позивач вказує, що під час підготовки необхідних документів було виявлено, що існують розбіжності у написанні прізвища батька та у написані її дівочого прізвища, що також робить неможливим оформлення спадщини. У свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на спадкове майно прізвище батька записане як « [PERSON] », у дублікаті свідоцтва про народження прізвище позивачки та прізвище батька записане як « [PERSON] » та [PERSON] » відповідно. У відділі РАГС повідомили, що внести зміні до документів які посвідчують факт родинних відносин є неможливим, так як розбіжності, що виникли є розбіжностями саме між свідоцтвом про смерть батька та свідоцтвом про народження позивача. Таким чином, встановлення факту родинних відносин необхідний для визначення кола спадкоємців та оформлення спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. і про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт родинних відносин позивача із батьком [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 12.11.2020 р. та заявою про прийняття спадщини [PERSON] від 24.01.2018 р., таким чином суд вважає цей факт встановленим. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи, інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Тобто матеріали справи містять докази того, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , також в матеріалах справи є всі докази, які підтверджують належність спадкодавцю [PERSON] зазначеного у позовній заяві спадкового майна, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення викладені у відзиві представника відповідача, оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved