Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив виселити в примусовому порядку [PERSON] , із самовільно зайнятого приміщення загальною площею 21,3 кв.м за адресою - [ADDRESS] , а також стягнути з відповідачів судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є балансоутримувачем майна територіальної громади Шевченківського району міста Києва. До складу такого майна відноситься і будинок за дресою: [ADDRESS]. [PERSON] є власником нежитлових приміщень - група приміщень № 35 (в літ. «А») загальною площею 134,7 кв.м за адресою : [ADDRESS] . Право власності Відповідача підтверджується договором дарування «житлових приміщень від 24 лютого 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року у справі 761/3986/15-ц було повністю задоволено позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - ТОВ «Лідія - Мода» про зобов`язання вчити дії. Даним рішенням зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути в попередній стан внутрішньобудинкове обладнання ГВП та ХВП, рамку управління та відновити конструкції несучих стін, а також звільнити самовільно зайняте допоміжне приміщення, загальною площею 21,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] .На виконання вказаного рішення суду Позивачем було отримано виконавчий лист та подано на виконання до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Старшим державним виконавцем ДВС Рибчинським О.В. було відкрито виконавче провадження. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем до боржників застосовувались штрафні санкції, однак рішення суду залишилось невиконаним.Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року у справі № 761/3986/15-ц апеляційна скарга [PERSON] в інтересах [PERSON] відхилено, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 залишено без змін. Позивач з Відповідачем не укладав ніякого договору оренди майна на приміщення - бойлерну 21,3 кв.м відповідно до вимог вказаних норм закону та не отримував від відповідача ніякої плати.Отже, відповідач самоправно зайняв приміщення площею 21,3 кв.м та вселився до нього і самовільно без будь-яких підстав, а саме: без відповідного рішення та договору оренди про надання йому цього приміщення. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, оскільки законом не визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору.А тому, позивач був змушений звернутися до суду. Ухвалою від 16 липня 2019 року у справі відкрито провадження. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав, що викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є балансоутримувачем будиноку за дресою: [ADDRESS]. [PERSON] є власником нежитлових приміщень - група приміщень № 35 (в літ. «А») загальною площею 134,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року у справі 761/3986/15-ц було повністю задоволено позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - ТОВ «Лідія - Мода» про зобов`язання вчити дії. Даним рішенням зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути в попередній стан внутрішньобудинкове обладнання ГВП та ХВП, рамку управління та відновити конструкції несучих стін, а також звільнити самовільно зайняте допоміжне приміщення, загальною площею 21,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Старшим державним виконавцем ДВС Рибчинським О.В. було відкрито виконавче провадження. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем до боржників застосовувались штрафні санкції, однак рішення суду залишилось невиконаним. Постановою державного виконавця від 22 лютого 2017 року виконавче провадження було закінчено, а матеріали справи направлені до Шевченківського управління поліції у м. Києві, оскільки рішення суду в т.ч. в частині звільнення самовільно зайнятого допоміжного приміщення загальною площею 21,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] , залишилося невиконаним. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року у справі № 761/3986/15-ц апеляційна скарга [PERSON] в інтересах [PERSON] відхилено, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 залишено без змін. Позивач з відповідачем не укладав ніякого договору оренди майна на приміщення - бойлерну 21,3 кв.м відповідно до вимог вказаних норм закону та не отримував від відповідача ніякої плати.Отже, відповідач самоправно зайняв приміщення площею 21,3 кв.м та вселився до нього самовільно без будь-яких підстав. Відповідно до ч. 3. ст.283 ГК України об`єктом оренди можуть бути:державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції, відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або якій належать майнові права. Та наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 нього Закону. Відповідно до ст. 12 вказаного закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Крім того, згідно ч. 1 ст. 13 вказаного закону передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. У відповідності до ст. 136 ГК України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності (ч. З ст. 136 ГК України). Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, відповідач займає вказане приміщення без законних на те будь-яких правових підстав, тому у позивача є право на виселення відповідача з самовільно зайнятого допоміжного приміщення. Крім того, частиною 3 статті 116 Житлового кодексу України визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже, відповідач самоправно зайняв приміщення площею 21,3 кв.м та вселився до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме: без відповідного рішення та договору оренди про надання йому цього приміщення. Тому, підставою для виселення відповідача є відсутність будь-яких підстав для зайняття приміщення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємнийзв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved