Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві користування належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл, на тимчасову реєстрацію за адресою [ADDRESS] , для вирішення побутових питань, однак до теперішнього часу у добровільному порядку вони з реєстрації не знялись у квартирі не проживають. Реєстрація відповідачів позбавляє позивача можливості вільного користування квартирою, тому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач та її представник адвокат Зарютіна О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідачі повідомлені про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідачі відзиву на позов не подали, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Представник департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Вказана квартира була надана у користування батьку позивача [PERSON] відповідно до ордеру №342 серії А-1 виконавчим комітетом Запорізької міської ради депутатів трудящих від 05 травня 1976 року на підставі винесеного рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих від 22 квітня 1976 р. №213. У ордері були зазначені такі особи: - [PERSON] - дружина; - [PERSON] - син; - [PERSON] - позивач по справі, донька; - [PERSON] - син. Відповідачі у справі - [PERSON] та [PERSON] є дітьми другої дружини батька [PERSON] , які не мали наміру вселятися у квартиру, а лише потребували тимчасової реєстрації для вирішення побутових питань. Відповідно до акту підтвердження фактичного проживання та обстеження житлових умов від 02.05.2019 року складеного комісією у складі: Голови правління ОСББ» Наш дім 69» Сазоновою В.І., заступником голови Крат Т.О., свідка [PERSON] , які мешкають у будинку [ADDRESS] , зазначено, що [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає за адресою [ADDRESS] . Разом із нею проживають її діти - [PERSON] та [PERSON] Зареєстровані але постійно не проживають: [PERSON] - з лютого 2008 року та [PERSON] - з 1996 року. У квартирі не знаходяться їх особисті речі. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] користуються усією квартирою та проживають в усіх кімнатах. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України уразі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.85 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважні причини відсутності відповідачів у вищезазначеному приміщенні відсутні. Таким чином, оскільки відповідачі понад шість місяців без поважних причин відсутній і не проживають в приміщенні, вони є такими, що втратили право користування даним житлом. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] на підставі ст. 71, 72 ЖК України не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved