Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зменшених позовних вимог від 19.10.2018, просить визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/10 частини комплексу будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , укладений 08.09.2014 між Державою Україна в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та [PERSON] , посилаючись на те, що зазначений об`єкт нерухомості на час укладання договору був власністю держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та знаходився на праві господарського віддання ДП «Бердянське агротогрове підприємство», а тому, він повинен був відчужуватися з урахуванням особливостей його правового режиму та в порядку, встановленому законодавством України. Згідно Статуту (п.5.1) ДП «Бердянське агротогрове підприємство» майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського віддання, відчуження нерухомого майна здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України (п. 5.5 Статуту). Частиною 5 ст. 75 ГК України передбачено, що відчуження нерухомого майна, а також повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України. Фонд державного майна України виступає організатором продажу нерухомого майна в порядку, що встановлюється КМ України, який визначає порядок відчуження та списання об`єктів державної власності (ст.5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності». Згідно ст. 7 зазначеного Закону Фонд державного майна України дає дозвіл (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством. Відповідно до п. 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановлю КМ України № 803 від 06.06.2007 року, відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власником і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами. Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна приймається суб`єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна. Крім того, звіт про оцінку державного майна, що підлягає відчуженню, має пройти рецензування, а висновок про вартість майна має бути погоджений з Фондом державного майна (п.10 Порядку). Проте, Фонд не надавав погодження на відчуження вищевказаного об`єкта нерухомого майна. Крім того, відчуження частини комплексу будівель було реалізовано за ціною 735 707 грн. з урахуванням звіту про оцінку державного майна, який за результатами рецензування класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний. Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є частина комплексу будівель по [ADDRESS] , що є державною власністю, всупереч вимогам діючого законодавства відчужено без погодження Фондом державного майна України, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 та ст. 227 ЦК України є підстави для визнання його недійсним. Ухвалою суду від 22.01.2018 у зв`язку зі змінами цивільного процесуального законодавства судом продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження за нормами ЦПК України в редакції 2017 року, яка передбачає право відповідача на подання відзиву на позов, позивача - право на відповідь на відзив та право відповідача на подання заперечень на відповідь на відзив. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він вказує на те, що Фонд держмайна України не є власником майна, а тому, не має прав на погодження відчуження державного майна. Крім того, не міститься посилання на погодження відчуження майна в процесі ліквідації в ст.6 ЗУ «Про управління об`єктами державної власності» /а.с.43-54 т.2/. Прокурором надіслано відповідь на відзив [PERSON] , в якому він вказує, що спірний договір підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст.203 ЦК України. Оскільки спірний об`єкт нерухомості є державною власністю, його відчуження повинно було здійснюватися з урахуванням особливостей його правового режиму та виключно в порядку, встановленому законодавством України /а.с.114-123/. Від представника третьої особи ДП «Бердянське агроторгове підприємство», голови ліквідаційної комісії Зварійчука В.В. , надійшли заперечення проти позову, де зазначено, що на момент укладання оспорюваного договору майно було власністю держави в особі Мінагрополітики та продовольства України, а не Фонду державного майна України. Порядок відчуження об`єктів державної власності, затверджений постановою КМ України від 06.06.2007 №803 «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності», в якому не встановлено процедуру підготовки та погодження головою ліквідаційної комісії держпідприємства з Фондом держмайна України реалізації та ціни продажу майна. При цьому, дія Порядку не застосовується в ліквідаційній процедурі, оскільки передбачає порядок реалізації окремого, індивідуально визначеного майна ДП, що здійснюють господарську діяльність, тоді як із введенням процедури ліквідації, підприємство знаходиться в стані припинення господарської діяльності. Отже, механізм погодження не поширюється на реалізацію майна у ліквідаційній процедурі. Крім того, майно державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство» реалізоване шляхом проведення біржових торгів. Згідно ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведена незалежна експертна оцінка майна, а також рецензія цієї оцінки, згідно якої вона відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна. Біржова організація, яка проводила торги, акредитована Фондом державного майна України та несе відповідальність за наявність всіх необхідних дозвільних документів на продаж /а.с.166-175 т.1/. Прокурор у відповіді на відзив голови ліквідаційної комісії ДП «Бердянське агроторгове підприємство» зазначає, що встановлено певні особливості щодо управління та розпорядження державним майном, які закріплені в Законі України «Про управління об`єктами державної власності», Законі України «Про оренду державного та комунального майна», Законі України «»про приватизацію державного майна» тощо. Так, ст.ст.5,7 ЗУ «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що саме Кабінет Міністрів України визначає порядок відчуження та списання об`єктів державної власності, а Фонд державного майна України дає дозвіл (погодження) на таке відчуження у випадках, встановлених законодавством. Такий порядок затверджений постановою КМ України від 06.06.2007 №803, п.1 якого визначено, що він визначає механізм та способи відчуження об`єктів державної власності. Обов`язок погодження відчуження нерухомого майна з Фондом держмайна України закріплено і в п.п.5.5 Статуту ДП «Бердянське агроторгове підприємство». Висновок науково-правової експертизи не можна брати до уваги, оскільки проведення правової експертизи не передбачено ЗУ «Про судову експертизу», а звіт про оцінку спірного майна пройшов рецензування вже після реалізації спірного майна та класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний. Тому, відчуження державного майна проведено з грубим порушенням вимог Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою КМ України від 06.06.2007 №803 /а.с.218-224 т.1/. В судовому засіданні прокурор Тронь Г.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бабков Д.Ю. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] придбав частину майнового комплексу по [ADDRESS] на аукціоні відповідно до вимог законодавства. Він також просить застосувати строки позовної давності /а.с.48-49 т.3/. Представник позивача Фонду державного майна України в судове засідання не з`явився, розгляд справи просить проводити без участі представника Фонду /а.с.82-86 т.3/. В матеріалах справи є письмові пояснення позивача, в яких він просить позов прокурора задовольнити, оскільки нерухоме майно, яке є предметом оскаржуваного договору, на момент його укладення перебувало у державній власності в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України і знаходилось на праві господарського відання ДП «Бердянське агроторгове підприємство», а тому, відповідно до п. 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабіну Міністрів України від 06.06.2007 № 803 «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності», відчуження цього майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу (далі - згода) відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами (далі - суб`єкт управління). Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна приймається суб`єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна. Статутом ДП «Бердянське агроторгове підприємство» також встановлено, що відчуження нерухомого майна здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом (пункт 5.5. Статуту). Таким чином, відчуження нерухомого майна, яке знаходиться на праві господарського відання ДП «Бердянське агроторгове підприємство», мало відбуватись із погодженням з Фондом. Проте, Фонд погодження на відчуження нерухомого майна, вказаного у договорі купівлі-продажу від 08.09.2014 не надавав, рецензування звітів про оцінку цього майна Фондом не проводилось. Отже, відчуження державного майна, яке є предметом оскаржуваного договору, відбулося з порушенням вимог законодавства України. Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 4 статті 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» встановлено, що до основних завдань Фонду належить захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, а також корпоративних прав держави на території України. Представник відповідача - Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не з`явився, однак, в матеріалах справи наявні письмові пояснення, в яких він вважає відсутніми підстави для задоволення позовної заяви, оскільки порядок реалізації майна юридичної особи під час її ліквідації за рішенням власника до 2019 року затверджено не було. Лише постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 за №194 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесені зміни до Порядку відчуження об`єктів державної власності. Відтак, Порядок відчуження об`єктів державної власності, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 №83, лише з 19.03.2019 став поширювати свою дію на процедуру відчуження майна державних підприємств у процедурі їх ліквідації за рішенням суб`єкта управління та передбачати вимоги до документів, які подаються на погодження Фонду державного майна України з метою реалізації майна юридичної особи під час її ліквідації за рішенням власника. Оскільки внесені зміни до Порядку відчуження об`єктів державної власності не передбачають зворотної дії в часі, позов не підлягає задоволенню /а.с.114-116 т.3/. Представник третьої особи - МУТСБ «Епсілон» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні письмові пояснення, в яких він заперечує проти позову, оскільки співвідповідачем по справі також має бути ДП «Бердянське АТП», представництво прокурора в цій справі не обґрунтовано та не доведено, Фонд державного майна України не є власником майна, а отже, не має прав на погодження на відчуження нерухомого майна Мінагрополітики /а.с.4-8 т.3/. Третя особа [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином. Представник третьої особи ДП «Бердянське агроторгове підприємство», голова ліквідаційної комісії Зварійчук В.В., в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявні від нього письмові пояснення, в яких він зазначає, що порушення інтересів Фонду державного майна України відсутні, оскільки Порядком відчуження об`єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007, не врегульоване питання погодження продажу майна в рамках ліквідації державного підприємства за рішенням органу управління. Лише постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 за №194 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесені зміни до Порядку відчуження об`єктів державної власності. Відтак, Порядок відчуження об`єктів державної власності, затверджений Постановою Кабінету Мінстрів України від 06.06.2007 №83, лише з 19.03.2019 став поширювати свою дію на процедуру відчуження майна державних підприємств у процедурі їх ліквідації за рішенням суб`єкта управління та передбачати вимоги до документів, які подаються на погодження Фонду державного майна України з метою реалізації майна юридичної особи публічного під час її ліквідації за рішенням власника. Внесені зміни до Порядку відчуження об`єктів державної власності не передбачають зворотної дії в часі /а.с.25-27, 65-69, 101 т.3/. Суд вислухавши прокурора, представника відповідача [PERSON] - Бабкова Д.Ю. , дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наказу від 01 липня 2013 року № 403 «Про припинення державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство» Міністерство аграрної політики та продовольства прийняло рішення про припинення шляхом ліквідації діяльності державного підприємства «Бердянське агроторгове підприємство». Пунктом 4.3 Наказу зобов`язано голову комісії з ліквідації «Бердянське агроторгове підприємство» Зварійчука В.В. провести інвентаризацію і оцінку майна, коштів та здійснити продаж основних засобів в установленому законодавством порядку з метою погашення заборгованості /а.с.63-65 т.1/. Пунктом 5.5. Статуту ДП «Бердянське агроторгове підприємство» встановлено, що відчуження нерухомого майна здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України /а.с.22-38 т.1/. МУТСБ «ЕПСІЛОН» є біржею, акредитованою Фондом державного майна України і включеною до Реєстру організаторів аукціонів з продажу майна, яка має угоду на продаж державного майна, а саме: угода № 344 від 10.10.13 року, з Фондом Державного майна України про організації продажу майна, що перебуває у державній власності. В газеті «Біржовий щотижневик» від 14 липня 2014 року МУТСБ «ЕПСІЛОН» повідомляє про проведення аукціону 26 серпня 2017 року о 12-00 годині в торгово-операційній залі в [ADDRESS] щодо продажу майна ДП «Бердянське агроторгове підприємство», де під лотом №1 вказана нежитлова будівля - адмінбудівля літ.А-2, загальною площею 533,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.50 зворот т.3/. Як вбачається з договору купівлі-продажу частини комплексу Протоколом № 1 від 26 серпня 2014 року проведення відкритих публічних торгів (аукціону) визначено [PERSON] переможцем аукціону з продажу вищевказаної частини майна /а.с.9 т.1/. 08 вересня 2014 року Державою Україна в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, до сфери управління якого входить Державне підприємство «Бердянське агроторгове підприємство» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/10 частин комплексу будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , який нотаріально посвідчений, зареєстрований в реєстрі за номером 2813 /а.с.9-12 т.1/. Відповідно до пункту 2 договору купівлі продажу частина комплексу складається з: будівлі А-2, ганка до А-2, навісу а, ґанку до А-2, ґанку до А-2, навісу а1, загальною площею 533,8 кв.м, основною площею 397,5 кв.м /а.с.9-12/. За Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на дану частину майна зареєстровано за [PERSON] на підставі протоколу зборів учасників ТОВ «ЛВЗ-2017» /а.с.22-24 т.2/. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин справи, ці обставини також підтверджуються письмовими доказами. Пунктом 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 803 від 06.06.2007 року встановлено, що відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами. Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна, а також повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту приймається суб`єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна. Відповідно до змісту п. 8 вказаного Порядку рішення про надання згоди на відчуження майна приймається відповідним суб`єктом управління у формі розпорядчого акта, а про відмову в наданні такої згоди у формі листа. Рішення про погодження чи відмову в погодженні відчуження майна надається Фондом державного майна у формі листа. Отже, на час укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу законодавцем чітко було визначено порядок відчуження державного майна, яке перебуває у господарському віданні державних підприємств. Відповідно до п.п. 6, 12, 50 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.07 № 803 (який був чинним на момент укладення спірного договору): 1) відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції; 2) рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна приймається суб`єктом управління лише за погодженням з Фондом державного майна України; 3) рішення про надання згоди суб`єктом управління на відчуження майна дійсне 12 місяців. При укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу державного майна від 08.09.2014 не були дотримані вищевказані вимоги. Так, відчуження вищевказаного майна взагалі не було погоджене з Фондом державного майна України. Посилання представника відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України та представника третьої особи ДП «Бердянське агроторгове підприємство» на те, що порядок реалізації майна юридичної особи в процедурі ліквідації не передбачає погодження відчуження нерухомого майна з Фондом державного майна України, та кореспондуванням даної норми закону з підпунктом 4 пункту 5 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 06.06.2007 № 803, в якому передбачено, що дія цього порядку не поширюється на відчуження майна, порядок відчуження якого визначається окремим законом, не може бути прийнято до уваги, оскільки в Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України 06.06.2007 № 803, відсутнє застереження щодо неврахування його положень у випадку відчуження (реалізації) державного майна у ліквідаційній процедурі. Крім того, Порядок відчуження об`єктів державної власності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 06.06.2007 № 803, є підзаконним нормативним актом. Реалізація майна в ліквідаційній процедурі є різновидом його відчуження. Спеціальний закон або норма права, яка-б дозволяла здійснювати відчуження державного майна у ліквідаційній процедурі без погодження з Фондом державного майна України, відсутня. Відповідно до п.8 ст.8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд діє за принципом аналогії закону, тобто, застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини. Відповідно до п.п. «и» п.2 ст. 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 року Фонд державного майна України відповідно до законодавства дає дозвіл (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством. Представником третьої особи ДП «Бердянське агроторгове підприємство» в обґрунтування заперечень на позов зазначено про те, що не потрібно погодження Фонду державного майна України на відчуження державного майна у випадках відчуження цілісних майнових комплексів державних підприємств, їх структурних підрозділів. Дійсно відповідно до п.п. 1, п. 5 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 06.06.2007 № 803, встановлено, що дія цього Порядку не поширюється на відчуження цілісних майнових комплексів державних підприємств, їх структурних підрозділів. Проте, 08.09.2014 між Державою Україна в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, до сфери управління якого входить Державне підприємство «Бердянське агроторгове підприємство», та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини комплексу будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а не цілісного майнового комплексу, а тому, дія п.п. 1, п. 5 Порядку не розповсюджується на виниклі правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України право розпорядження майном належить виключно його власнику. Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що правовідносини, які виникають з приводу конкретного майна та зумовлюють перехід права власності на нього у спосіб не заборонений чинним законодавством, можуть виникнути лише за умови погодження Фондом державного майна України на відчуження державного майна. Як вбачається з матеріалів справи Фондом державного майна таке відчуження не погоджувалось. Тобто, майно вибуло з державної власності поза волею власника, а оскаржуваний договір вчинений з дефектом волі та з дефектом закону (всупереч приписам чинного на той момент законодавства). Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Право розпорядження майном належить власникові (ст. 317 ЦК України). Частиною 5 ст. 657 ЦК України встановлено, що особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватись законом. Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст.326 ЦК України від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є в державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Враховуючи наведене, оспорюваний правочин - договір купівлі-продажу, вчинено від імені продавця без дотримання процедури відчуження майна, а тому, такий правочин слід визнати недійсним. Враховуючи положення ст. ст. 55, 64, 121, 124 Конституції України, аналізуючи зміст ст. 36-1 Закону України "Про Прокуратуру" в редакції чинній на час звернення з позовом прокуратура, як державний орган, має повноваження на представництво інтересів держави. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. На вимогу позивача вже після укладання спірного договору було проведено рецензування звіту про незалежну оцінку предмету спірного договору купівлі-продажу. З рецензії вбачається, що звіт класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаним. Але, беззаперечних доказів, зокрема висновку експерта або рішення суду, яким даний звіт було визнано таким, що не підлягає врахуванню під час укладання угоди, суду не надано. Клопотання про проведення експертизи в судовому засіданні заявлено не було. Проте, суттєвого значення по справі це не має, оскільки судом встановлено, що Фондом державного майна відчуження спірного об`єкту нерухомості не погоджувалося. Тобто, спірний договір купівлі-продажу вчинено без дотримання встановленої процедури відчуження. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства у спосіб, визначений законом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Щодо заявленого представником відповідача [PERSON] застосування строку позовної давності, то воно не підлягає задоволенню, оскільки договір купівлі-продажу частини комплексу було укладено 08.09.2014, а з позовом прокурор звернувся до суду 07.09.2017, про що свідчить відбиток календарного штемпеля Укрпошти, а отже строк позовної давності ним не пропущений.

Outcome: approved