Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 29.05.2013 року та просив суд звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме: - нежитлову будівлю загальною площею 62,9 кв.м., що складається з окремо розташованої одноповерхової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу ВСТ № 812052 від 16.05.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 2082, а також на нежитлову будівлю загальною площею 95,1 кв.м., яка складається з окремо розташованої нежитлової будівлі А-1 та І - замощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу ВЕА № 815189 від 01.08.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 8562, на користь позивача, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0308090798-432 від 28.09.2007 року, розмір якої станом на 01.03.2013 року складає 184 697,89 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 88 950,33 грн., заборгованість по відсоткам - 49 053,32 грн., пеня - 46 694,24 грн. Звернення стягнення на предмет іпотеки просив провести шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі - 1846,98 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.09.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0308/0907/98-432, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 100 000 гривен, в обмін на зобов'язання відповідача повернути наданий кредит до 27.09.2017 року, сплативши проценти в розмірі 18 % річних в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № 0308/0907/98-432-Z-1 від 28.09.2007 року, відповідно до якого іпотекодавець - [PERSON] передала Банку в іпотеку нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 62,9 кв.м., що складається з окремо розташованої одноповерхової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також нежитлову будівлю загальною площею 95,1 кв.м., яка складається з окремо розташованої нежитлової будівлі А-1 та І - замощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], які належать їй на праві власності. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого Банк відступило Фактору право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку, у тому числі і по кредитному договору № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, укладеному з відповідачем. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору факторингу від 28.11.2012 року укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», клієнт відступив фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості по кредитному договору № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, укладеному з [PERSON] Таким чином, внаслідок укладення вищевказаних Договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме - ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора (стягувача) за Кредитним договором № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, позичальником якого є [PERSON] В порушення умов кредитного договору 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року [PERSON] належним чином не виконала обов'язку щодо своєчасного повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим, станом на 01.03.2013 року, утворилася заборгованість в розмірі 184697,89 грн. З метою позасудового врегулювання спору 08.04.2013 року та 29.04.2013 року позивачем направлялося відповідачу повідомлення про наявність у останньої заборгованості за спірним кредитним договором, розмір якої станом на 01.03.2013 року складає 184 697,89 грн., з вимогою сплатити дану заборгованість у 30-денний строк з моменту направлення Іпотекодержателем зазначеного повідомлення, проте вказана вимога залишилась без задоволення, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що відповідає умовам іпотечного договору № 0308/0907/98-432-Z-1 від 28.09.2007 року та не суперечить чинному законодавству України, зокрема ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні (а.с.79, 105,106,126,127). Представник відповідача по справі -[PERSON], 03.04.2014 року в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, при цьому не погодилася з позовними вимогами. В заперечення проти позову вказав, що на нерухоме майно, на яке просить звернути стягнення позивач, вже накладено арешт, майно виставлено на торги, а виручені від реалізації кошти будуть виплачені позивачу в рахунок погашення боргу, тому вважав, що предмет спору відсутній (а.с.82,129). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0308/0907/98-432 (а.с. 28-31), відповідно до п. 1.1., 1.3. якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 100 000 гривен на строк користування до 27.09.2017 року, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит, сплативши проценти за користування кредитом в розмірі 18 % річних в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору погашення заборгованості за кредитом мало здійснюватися відповідно до Графіку погашення кредиту (Додаток 1) (а.с. 32), який є невід'ємною частиною даного Договору. В разі порушення строків платежів, встановлених п. 3.1. цього Договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а також пені за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, спрямовуючи грошові кошти у першу чергу на сплату процентів, потім - на погашення заборгованості за кредитом, а у третю чергу - на сплату пені (п.п. 3.6., 3.7 5.1, 7.2. Кредитного договору). З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № № 0308/0907/98-432-Z-1 від 28.09.2007 року (а.с. 39-40), відповідно до п.2, п.3 якого іпотекодавець - [PERSON] передав Банку в іпотеку нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 62,9 кв.м., що складається з окремо розташованої одноповерхової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також нежитлову будівлю загальною площею 95,1 кв.м., яка складається з окремо розташованої нежитлової будівлі А-1 та І - замощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], які належать [PERSON] на праві власності, що підтверджується договорами купівлі-продажу, витягами про реєстрацію прав власності та витягами з реєстру іпотек (а.с. 41-52). 06.03.2012 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER], виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 07 (а.с. 84). 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого Банк відступив Фактору право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту (банку), включаючи нараховані та несплачені проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі (а.с. 17-24). Того ж дня, згідно Договору факторингу від 28.11.2012 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відступило право вимоги за даними кредитними договорами на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», включаючи і за кредитним договором № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та відповідачем [PERSON] з одночасною передачею права вимоги і за іпотечним договором № 0308/0907/98-432-Z-1 від 28.09.2007 року, що підтверджується витягами з Додатків №1 до Договору факторингу від 28.11.2012 року та Договором про передачу прав за Іпотечним договором від 28.11.2008 року (а.с. 12-16,25-27). Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України дано визначення поняттю договору факторинту, згідно якого за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Як слідує з наявного в матеріалах справи розрахунку (а.с. 53), станом на 01.03.2013 року, загальний розмір кредитної заборгованості відповідача складає 184 697,89 грн., тому числі: заборгованість за кредитом - 88 950,33 грн., заборгованість по відсоткам - 49 053,32 грн., пеня - 46 694,24 грн. (а.с. 53-54). Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві, що також встановлюється ст. 20 ЦК України та ст.ст.3,4 ЦПК України. На виконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позивачем на адресу відповідача направлялося попередження про наявність у останнього кредитної заборгованості за кредитним договором № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, з вимогою сплатити заборгованість та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання ним вимоги щодо виконання основного зобов'язання за кредитним договором (а.с. 55-59). Пунктом 11 Іпотечного договору 0308/0907/98-432-Z-1 від 28.09.2007 року сторони передбачили, що в разі невиконання Іпотекодавцем - відповідачем по справі основного зобов'язання, у тому числі не повернення Іпотекодаржателю суму кредиту, процентів за користування кредитом, пені та інших платежів і штрафів, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання за кредитним договором № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним), Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначеного в п. 2, п. 3 цього Іпотечного договору. Відповідно ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Право задоволення іпотекодержателем своєї вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачене і статтею 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно до ч.1 ст. 7 цього ж Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтями 39, 41 Закону України «Про іпотеку» передбачений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, на якому наполягає позивач. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, такий як продаж Іпотекодержателем - позивачем по справі предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення прилюдних торгів не суперечить вимогам чинного законодавства України. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення умов кредитного договору № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, в результаті чого виникла значна кредитна заборгованість, яка до теперішнього часу не погашена, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач правомірно порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, слід задовольнити. Заперечення відповідача в частині того, що нерухоме майно вказане в іпотечному договорі, вже їй не належить, оскільки на нього накладено арешт та воно виставлене на торги і після його реалізації будуть захищені права позивача шляхом перерахування йому коштів від реалізації цього майна, суд розцінює критично, оскільки відповідачем не надано доказів припинення її права власності на вище вказане нерухоме майно. Постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.02.2012 року та про накладення арешту на майно, свідчать лише про проведення виконавчих дій та про встановлення певних обмежень права власності на це майно, за відповідачем навіть залишено право користування нежитловою будівлею по вул. Зелена 6, в с. Вільний Табір Криворізького району (а.с. 121-124). Крім цього, як вбачається з рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.02.2012 року вказаним рішення стягнуто заборгованість за іншим кредитним договором № 0308120798-521 від 11.12.2007 року, а не за договором № 0308/0907/98-432 від 28.09.2007 року, і не на користь позивача, а на користь ПАТ «Сведбанк» (а.с.94-95), тому заперечення представника відповідача про відсутність підстав для позову та про відсутність предмету спору не знайшли свого підтвердження і суперечить матеріалам справи. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року №5, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Тому суд вважає за необхідне визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, а саме шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 846,98 грн. (а.с. 1-2). На підставі викладеного і

Outcome: approved