Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на дату вчинення нотаріального напису позивачу не було відомо про стягувача в особі ТОВ «Вердікт Капітал, пропущено строк передбачений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», а також заявлені суми до стягнення не є безспірними. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, попередньо надавши до суду заяви в яких просять суд розглянути справу без їх участі на підставі наявних у ній доказів, позов підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явилась, надавши суду належним чином завірені документи відповідно до ухвали суду. Враховуючи подану заяву представника позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 50 закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Пунктом 12 статті 110 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильовича на виконанні перебуває виконавче провадження № 61764999, що було відкрито на підставі виконавчого напису № 578 від 21.02.2020 року. Із ВП №61764999 вбачається, що боржником є позивач, [PERSON] , стягувачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» із сумою боргу, яка складає 71 094 грн. 15 коп. Також із позову вбачається, що на момент відкриття виконавчого провадження № 61764999 єдині боргові зобов`язання, які мали місце та існували у позивача, це кредитний договір № 500963009 від 25.10.2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Позивачем. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до умов Договору, з дня виникнення права вимоги, минуло більше трьох років, що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Також слід зазначити, щ переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме : нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому виконавчий напис № 578 від 21.02.2020 року є таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд вважає, що позивач не має будь яких кредитних відносин з Відповідачем та зобов`язань щодо сплати грошових коштів в розмірі 71 094, 15 грн., оскільки на адресу позивача не надходили листи, вимог чи інші документи які б вказували на необхідності проведення сплати вищевказаних коштів. Відповідно трекінгу за номером відправленням 1400047451487 є незареєстрованим в системі УКРПОШТА, що спростовує посилання відповідача на те, що позивачу направлявся договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019р. за кредитним договором. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. При цьому, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Суд також вважає встановленим факт того, що станом на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису від 21.02.2020 року вже минув 3-річний строк для звернення до нотаріуса за вчиненням даного виконавчого напису, незважаючи на те, що право вимоги за даним кредитним договором перейшло до іншого суб`єкту - ТОВ «Вердікт Капітал», лише 26.12.2018 року Право вимоги примусового стягнення боргу не може обчислюватись з дня відступлення прав вимоги новому кредитору, оскільки зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Дана позиція узгоджується з існуючою судовою практикою Верховного Суду, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з вимогами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Існуюча судова практика щодо розгляду справ, що виникають з кредитних правовідносин, виходить з того, що оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. За умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Таким чином, вимога ТОВ «Вердикт Капітал» виходить за межі трирічного строку з дня виникнення права вимоги, тому даний виконавчий напис вчинений з порушеннями строків, визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», і це дає підстав для суду визнати нотаріальний напис таким, що не підлягає виконанню. За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим належними та допустимими доказами по справі, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved