Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Також на її утриманні знаходиться син від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають та не підтримують сімейних стосунків. Відповідач матеріально не допомагає їй утримувати дитину. Їй одній матеріально важко утримувати дитину. Для дитини необхідно купувати продукти харчування та гігієни, одяг та інші необхідні речі. Відповідач офіційно працює, тому має можливість та зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Інших утриманців у відповідача немає. Стягнень по виконавчим документах не проводиться. Позивач [PERSON] в наданій до суду 14.09.2017 року заяві зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені нею позовні вимоги про стягнення аліментів та просила їх задовольнити. Дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 14.09.2017 року заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів визнає та не заперечує проти їх задоволення, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини. Просив дану справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, оскільки він ґрунтується на законі, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб та згідно ст.180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2008 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №7 (а.с.4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої записаний та являється батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с 6). Дитина проживає з позивачем (а.с.7). Відповідач офіційно працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON]. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття підлягає задоволенню. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved