Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 19 липня 2017 року сталася ДТП за участю транспортного засобу під керування відповідача. В результаті вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб, який належить [PERSON] . Позивач виплатив останньому 15 563 грн. 98 коп. страхового відшкодування. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відповідача було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Встановлено, що відповідач на момент спричинення ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. В судові засідання представник позивача не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суду подав клопотання в якому просив розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги підтримав. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2017 року, [PERSON] 19 липня 2017 року о 11-50 год. в м. Івано-Франківську по вулиці Симоненка, 30А керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР України. [PERSON] 19 липня 2017 року о 11-55 год. в м. Івано-Франківську по вулиці Симоненка, 30А, керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався дистанції внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки "Audi В4", д.н.з. [NUMBER] , що перебував під керуванням [PERSON] та зупинився попереду на нерегульованому пішохідному переході щоб пропустити пішоходів, чим порушив вимоги п.п.2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР України та в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно вказаної постанови [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування АК 1919583 від 04 грудня 2016 року. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно страхового акту № 8247 від 20 листопада 2017 року пошкодження транспортного засобу «Audi», власником якого є [PERSON] визнано страховим випадком та призначено до виплати у якості страхового відшкодування 15 563 грн. 98 коп. Позивач у справі здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 15 563 грн. 98 коп. власнику транспортного засобу «Audi 80 B4» - [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 7334 від 22 листопада 2017 року. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, оскільки останній спричинив дорожньо-транспортну пригоду перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина відповідача за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою суду від 14 серпня 2017 року, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 15 563 грн. 98 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Відповідно до ч. 4-5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15, 979, 988, 993, 1191, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: approved