Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що 12 січня 2017 року вона через свого представника звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2011 року, за яким за позивачкою визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 9,58 умовних кадастрових гектарів, що належала на праві колективної власності колективному сільськогосподарському підприємству імені [PERSON] Петрівського району, розташовану на території Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, земельну ділянку виділити із земель запасу Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. 14 лютого 2017 року листом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за номером Т-608/0-1432/0/6-17, позивачці відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, мотивуючи тим, що резолютивна частина рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області про визнання за позивачем права на земельну частку(пай) не містить положень зобовязального характеру для Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, а тому не має правових підстав для задоволення заяви. Однак, позивач вважає, що такі дії відповідача є неправомірними і грубо порушують вимоги чинного законодавства, яке вказує на те, що саме відповідач наділений повноваженнями вчинити дії, зазначені у заяві позивача, тому позивач просить визнати незаконним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, зазначене в листі №Т-608/0-1432/0/6-17 від 14.02.2017 року щодо відмови в задоволенні заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та зобовязати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2011 року, за яким за позивачкою визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 9,58 умовних кадастрових гектарів, що належала на праві колективної власності колективному сільськогосподарському підприємству імені [PERSON] Петрівського району, розташовану на території Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Представник позивача в судовому засіданні позв підтримав, посилаючись на доводи викладенні в позовній заяві. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, позов не визнав та подав письмові заперечення в яких просив суд відмовити в задоволенні позову і розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач 12 січня 2017 року через свого представника звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2011 року, за яким за позивачем визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 9,58 умовних кадастрових гектарів, що належала на праві колективної власності колективному сільськогосподарському підприємству імені [PERSON] Петрівського району, розташовану на території Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, земельну ділянку виділити із земель запасу Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. 14 лютого 2017 року листом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за номером Т-608/0-1432/0/6-17, позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, мотивуючи тим, що резолютивна частина рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області про визнання за позивачем права на земельну частку(пай) не містить положень зобовязального характеру для Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, а тому не має правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким внесено зміни до Земельного кодексу України, зокрема до ст.122 Земельного кодексу України, з 01 січня 2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Згідно Указу Президента України від 08.04.2011 року № 445/2011 «Про Державне агентство земельних ресурсів України», Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагенство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерства аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та відповідно до п. 6 даного Указу передає безпосередньо, або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258 із внесеними змінами згідно з Наказу Міністерства агрополітики та продовольства № 40 від 25.01.2013 року, Головне управління Держземагенства в області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та відповідно до п. 4.32 цього Наказу передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області. Згідно п.7 ст. 118 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 10.09.2014 року № 442 «Про опитимізацію системи центральних органів виконавчої влади» наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 року № 15 «Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області», Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. У відповідності до наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року № 20, затверджено Положення «Про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області» та відповідно до наказу від 19.05.2015 року № 77 «Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області» відповідно до якого наразі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Кіровоградської області. Крім цього, відповідно до Положення про Головне Управління Держгеокадастру в області затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного Управління є реалізація повноважень Дергеокадастру на території відповідної адміністративно територіальної одиниці. Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначенному чиним законодавством. В порушення вимог зазначеної норми Закону, головне управління Держземагенства у Кіровоградській області безпідставно відмовило позивачам у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність. Таким чином суд вважає, що Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області неправомірно відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею у розмірі середньої частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Малинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, оскільки згідно вимог чинного законодавства, саме відповідач наділений повноваженнями вчинити дії, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність. Крім цього, згідно п. 7 Постанови № 3 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що земельні відносини, субєктами яких с фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення нрава власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші) крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивач довела те, що в діях відповідача вбачається порушення їх прав, які виразилися у відмові відповідача у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 640 гривень, що підтверджується квитанцією від 23.03.2017 року (а. с.1), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 640 гривень судового збору, сплаченого позивачем. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445/2011 «Про Державне агентство земельних ресурсів України», Земельним Кодексом України та Постановою№ 3 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Outcome: approved