Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 3500,00 грн. та 9061,00 грн. майнової шкоди завданої злочином та 229,40 грн. судового збору. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 24.02.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач одержав грошові кошти у розмірі 3500,00 грн. які зобов'язався повернути до 01.05.2013 року, що підтверджується письмовою розпискою. Проте відповідач в зазначений у розписці строк не повернув суми позики, на неодноразові звернення позивача не відреагував та кошти не повернув. Станом на 09.12.2013 року борг відповідача за договором позики становить 3500,00 грн. які просить стягнути. Крім того, вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України та засуджено за те, що він 17.10.2011 року близько 03.00 год. та близько 5.00 год. таємно викрав у [PERSON] кольє білого золота з 14 алмазами, 300 доларів США,, мобільний телефон «Нокія 6700» з сім-картою оператора «Київстар» на рахунку якої було 50 грн., чим заподіяв йому матеріальної шкоди на загальну суму 9061,00 грн. та яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви, доповнив, що відповідач свої зобов'язання не виконав. Просив позов задовольнити. Відповідач викликався в суд через оголошення в пресу (газета "Високий Замок" від 25 березня 2014 року), в судове засідання не з'явився, з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 24.02.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у сумі 3500,00 грн., які зобов'язався повернути до 01.05.2013 року, що підтверджується оригіналом розписки, представленої представником позивача та оглянутої в судовому засіданні. Даний договір (розписка) укладено в письмовій формі, а відтак відповідає вимогам закону. Ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того роду та такої ж якості. За умовами ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором та не повернув позику у встановлений в розписці строк, тому позивач, як позикодавець має право вимагати повернення предмету позики (або суму боргу, встановлену договором), а відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути позику. Крім того, вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2013 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України та визнано винним у тому, що він 17 жовтня 2011 року приблизно о 03.00 год., перебуваючи в барі покер-клубу «Аляска», що знаходиться по вул. Героїв УПА, 80 у м. Львові таємно викрав чуже майно потерпілого [PERSON], а саме кольє з білого золота з 14 алмазами, вартістю 5808,00 грн., яке знаходилось в поліетиленовому пакеті та випало з кишені куртки потерпілого, чим заподіяв потерпілому [PERSON] шкоди на суму 5808,00 грн. Крім цього, 17 жовтня 2011 року приблизно о 05.00 год., перебуваючи у кафе-барі «Кофеїн», що знаходиться у провулку Крива Липа у м. Львові, користуючись тим, що [PERSON] заснув, таємно викрав з його кишені гроші в сумі 300 доларів США, що еквівалентно 2391, 00 грн. та мобільний телефон марки «Нокія 6700», вартістю 792 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора «КиївСтар», вартістю 20 грн., на рахунку якої було 50 грн., який лежав на столі та належить [PERSON] Таким чином, вироком суду встановлено, що [PERSON] вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке належить [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 3500,00 грн. та 9061,00 грн. майнової шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved