Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив вилучити у [PERSON] предмет застави - автомобіль МАN, модель: Т 32, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, що належить на праві власності [PERSON], а також - комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Вилучити у [PERSON] - предмет застави - автомобіль МАN, модель: 26.403 РУЬТ, рік випуску: 1998, тип ТЗ: фургон-С, що належить на праві власності [PERSON], а також - комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Вилучити у [PERSON] - предмет застави - автомобіль КRОNЕ, модель: 80Р 27, рік випуску: 1998, тип ТЗ: н/причіп бортовий-Е , що належить на праві власності [PERSON], а також - комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Товариство просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12.06.2007 року в сумі 1588050,32 грн. звернути стягнення на предмет застави - зазначені транспортні засоби відповідачів, шляхом їх продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобілів із обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2014 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Не погодившись із рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилалося на порушення судом норм матеріального права, та вказало про наявність підстав для задоволення позову. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № МІ-50-07 від 12.06.2007 року [PERSON] 13.04.2007 року отримав кредит у розмірі 700 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2010 року. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Клієнту кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Клієнт не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № МІ-50-07. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Клієнт зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 21.05.2013 року має заборгованість - 1588050,32 грн., яка складається з наступного: 405583.65 грн. - заборгованість за кредитом; 685793.27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4900 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 415913.86 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.6.6 кредитного договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 75609.54 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Клієнт 12.06.2007 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі - договір застави). Згідно із договором застави Клієнт надав в заставу автомобілі: · МАN, модель: Т 32, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; · МАN, модель: 26.403 FVLТ, рік випуску: 1998, тип ТЗ: фургон-С , № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; · КRОNЕ, модель: SDР 27, рік випуску: 1998, тип ТЗ: н/причіп бортовий-Е , № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належали на праві власності [PERSON] Суд посилався на вимоги ст.ст. 19,20 Закону України «Про заставу», що порядку звернення стягнення на предмет застави. Як зазначив позивач, в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2009 році в порушення умов ст. 17.7 договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу», без згоди Банку Клієнт реалізував заставний автомобіль МАN, модель: Т 32, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] Відповідачу-1 - громадянину [PERSON] Також у 2008 році в порушення умов ст. 17.7 договору застави, 4.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу», без згоди Банку Клієнт реалізував заставний автомобіль МАN, модель: 26.403 FVLТ, рік випуску: 1998, тип ТЗ: фургон-С , № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] Відповідачу-2 - громадянину [PERSON] У 2009 році в порушення умов ст. 17.7 договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу», без згоди Банку Клієнт реалізував заставний автомобіль КRОNЕ, модель: SDР 27, рік випуску: 1998, тип ТЗ: н/причіп бортовий-Е , № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] Відповідачу-3 - громадянину [PERSON] Строк дії кредитного договору було встановлено кінцевим терміном повернення 12.04.2010 року. Банк здійснюючи моніторинг вищевказаного кредитного договору у 2009 році встановив порушення умов ст. 17.7 договору застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про заставу», але ні в межах трьох років з дня виявлення порушення свого права, тобто із 2009 року, а ні в межах трьох років з дня спливу строку виконання зобов'язання кінцевим терміном повернення якого є 12.04.2010 року не звернувся до суду у межах строку позовної давності для захисту своїх інтересів, а звернувся лише 09.07.2013 року, тобто після спливу стоку позовної давності, з заявою про поновлення строку до суду не звертався. Відповідачем [PERSON] у судовому засіданні та у письмових запереченнях заявлено про необхідність застосування строку позовної давнини. Суд посилався на вимоги ст.ст. 257,261,266,267 ЦК України, які регулюють порядок застосування позовної давності. Окрім того суд вважав, що відповідачі на законних підставах придбали вищевказані транспортні засобі у третьої особи - [PERSON], поставили їх на реєстраційний облік у МРЄВ за місцем їх проживання та користуються (користувалися) ними на законних підставах як власники майна, оскільки їм не було відомо про те, що вказані транспортні засобі знаходяться під заставою, оскільки з вини позивача інформація про заставу транспортних засобів не була надана відповідним органам, тим більше що транспортного засобу у [PERSON] вже взагалі не існує, про що свідчать надані ним документи, а про наявність транспортних засобів у інших відповідачів суду не відомо і будь - які докази з цього приводу позивачем по справі не надано. Таким чином суд, у зв'язку з пропуском позивачем строку встановленого ст.. 257 ЦК України, вважав необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог, що передбачено ст. 267 ЦК України. Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не враховують всі обставини у справі та вимоги законодавства. В матеріалах справи наявне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2011 року яким зверталося стягнення на вказані автомобілі. У зв'язку із чим, відсутні підстави для висновку про сплив позовної давності відповідно до вимог ст.264 ЦК України. Відповідно до вимог частин 6 та 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Із врахуванням позовних вимог товариства про звернення стягнення шляхом продажу зазначених транспортних засобів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також вимог ст.ст. 25,26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved