Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Вимоги обґрунтував\~тим,\~що з\~17\~липня 2004\~року з\~відповідачем перебуває\~в зареєстрованому\~шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні взаємини між ними припиненні. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, просив витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. віднести на його рахунок. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, зареєстровану за вх.№3542/19 від 11 березня 2019 року, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд справу розглянути у його відсутність, не заперечував відносно винесення заочного рішення. Відповідач повторно не з'явилась у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив не подано. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 24 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Знамянського міського управління юстиції, за актовим записом №73. Дошлюбне прізвище відповідача - "Товкун" (а.с.6). Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вказує на відсутність зі сторонни останнього зацікавленості у його збереженні. Спору про\~поділ майна\~між подружжям та місце проживання дитини немає. Таким чином, суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~ст.ст. 24,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113СК України,

Outcome: approved