Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку та прибудови за адресою: [ADDRESS]. З 2002 року у прибудові до будинку зареєстрований та проживає [PERSON], який членом його сім'ї не являється. В будинку мешкає його мати - [PERSON]. Відповідач зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та бійки, принижує його матір перед сусідами та родичами. Неодноразово з цього приводу його матір вимушена була викликати міліцію. Прибудову, у якій мешкає [PERSON], він не утримує, не ремонтує, не сплачує комунальні послуги, тому весь тягар утримання майна несе позивач. Посилаючись на те, що життя з відповідачем є нестерпним та неможливим через його асоціальну поведінку, а також на ст.116 ЖК України, позивач просить виселити [PERSON] з його будинку без надання іншого житла та зняти його з реєстрації за цією адресою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просила їх задовольнити. Зазначила, що у грудні 2015 року відповідач влаштував пожежу у прибудові, веде себе агресивно, викликаючи у неї побоювання за своє здоров'я, оскільки його товариші, які приходять до нього в гості, пошкодили їй руку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. У відповідності до ч.1, 2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту прав та інтересів визначені частиною 2 цієї статті. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником 92/100 частин домоволодіння по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ.А-1, житлового будинку літ.Б-1, житлової прибудови літ.А1-1 та господарських споруд, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.11.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян Е.Е. за №І-834 та зареєстрованого Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 11.12.1990 року за реєстровим №169-91. Крім того, право власності позивача посвідчується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно №15019276 від 25.06.2007 року, а також відповідачем не оспорюється. Довідкою квартального комітету №7 Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 29.10.2015 року, довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 18.03.2016 року підтверджується факт реєстрації та проживання відповідача з 2002 року у домоволодінні за адресою: [ADDRESS], який не є членом сім'ї позивача та був вселений у зазначене житло за проханням знайомих позивача. Встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та бійки у будинку за вказаною адресою, веде себе агресивно, приводить сторонніх осіб, принижує матір позивача перед сусідами та родичами, в зв"язку з чим матір позивача неодноразово була вимушена викликати працівників міліції. Прибудову, у якій мешкає [PERSON], він не утримує, не ремонтує, не сплачує комунальні послуги, тому весь тягар утримання майна несе позивач, у грудні 2015 року влаштував пожежу у прибудові, чим створює нестерпні умови проживання. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2015 року у справі №200/21393/15п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, зокрема у порушенні громадського порядку за адресою: [ADDRESS]. Потерпілою від адміністративного правопорушення є [PERSON], яка є матір"ю позивача та також проживає у будинку за вищевказаною адресою. Окрім цього, представник позивача зверталась за фактом неправомірних дій [PERSON] 25.06.2015 року до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про що свідчить лист від 07.07.2015 року. В судовому засіданні відповідач договору оренди/найму житла не представив, правових підстав проживання у належному позивачу будинку не зазначив, однак факту проживання у житловій прибудові літ.А1-1 не заперечував, як і не заперечував фактів своєї неналежної поведінки у будинку за вказаною адресою, при цьому будь-яких доказів в спростування вимог позивача суду не надав.. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що позивач в зв'язку з проживанням в будинку [PERSON] не має можливості розпоряджатися, користуватися ним на власний розсуд, несе додаткові витрати на утримання майна, чим порушуються його права власника вказаного нерухомого майна. Оскільки судом встановлено, що у відповідача відсутнє право на користування житлом позивача, однак останній проживає у належному позивачу будинку, систематично порушує правила співжиття, а заходи запобігання і громадського впливу до нього виявились безрезультатними, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає необхідним у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved