Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про скасування рішення Маршинецької сільської ради Новоселицького району, свідоцтва про право власності та його реєстрації, посилаючись на те, що вона є власником земельної частки (пай), однак не може зареєструвати право власності, оскільки її земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою [PERSON], яке отримане останньою у спадщину від [PERSON] Просить скасувати рішення Маршинецької сільської ради щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON] та свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], оскільки частина вказаної землі належить до земель пайового фонду асоціації селянських господарств «Маяк» в с.Маршинці Новоселицького району. 28.04.2017 року ухвалою Новоселицького районного суду було відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі та призначено попереднє судове засідання. 08.06.2017 року від [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, відповідно до якого вона позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Ухвалою Новоселицького районного суду від 08.06.2017 року справу було призначено до судового розгляду. 04.08.2017 року позивачем було подано позовну заяву в новій редакції, відповідно до якої позивач просила скасувати наказ №24-53/14-15-ст від 11.02.2015 року Головного управління Держземагенства України в Чернівецькій області про затвердження документації та надання земельної ділянки у власність та свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,3707 та рішення про державну реєстрацію земельної ділянки індексний номер 19888523 від 10.03.2015 року. 18.08.2017 року від відповідача ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області надійшло заперечення на позовну заяву в новій редакції, згідно якого позовну заяву не визнало та просило відмовити в її задоволенні. Відповідно до ухвали Новоселицького районного суду від 27.11.2017 року по справі було призначено земельно-технічну експертизу та провадження по справі зупинено. 26.06.2018 року до суду надійшов висновок експерта №286 від 07.05.2018 року. Ухвалою Новоселицького районного суду від 18.10.2018 року провадження по справі було відновлено. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що земельна ділянка яка належить до виділення позивачу не перетинається із земельною ділянкою [PERSON] Він вважає, що розпорядження №204-р від 25.04.2006 року є незаконним, оскільки відповідно до рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року орган місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Представник ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, що він орендує земельну ділянку, яка належить позивачу та дійсно на акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 03.10.2014 року є його підпис. До нього приходив син [PERSON] та попросив підписатись. Йому відомо, що земельна ділянка, яка належала [PERSON], знаходиться по сусідству із земельною ділянкою, яка належить [PERSON] Свідок [PERSON] в суді дав показання, що його земельна ділянка межує із земельними ділянками, які належать [PERSON] та позивачу. Він дійсно розписався на акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 03.10.2014 року, але при яких обставинах він не пам'ятає. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що дійсно на акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 03.10.2014 року є його підпис. Йому відомо, що сільська рада лише надала погодження де [PERSON] була виділена земельна ділянка під [NUMBER]. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні суду роз?яснив, що він працював на посаді начальника відділу Новоселицького районного відділу земельних ресурсів та йому відомо, що [PERSON] та ще 7 особам на підставі розпорядження №204-р від 25.04.2006 року було здійснено обмін між земельними паями на місцевості до отримання ними державних актів. Обмін проводився на підставі заяв власників земельних паїв, однак додаткова технічна документація з цього приводу не виготовлялася. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що нею під час проведення дослідження із документів вивчалися матеріали цивільної справи, надана судом Технічна документація по передачі земельних часток і видачі державних актів на право власності на землю громадянам на території Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області та Список громадян-членів агрофірми Маяк с.Маршинці, с.Строїнці Новоселицького району Чернівецької області. Жодної інформації із Державного земельного кадастру щодо права власності вона не використовувала. На місці нею було обстежено земельну ділянку виділену в натурі [PERSON], та встановлено, що вона має накладання площею 0,0607 ГА із земельною ділянкою, яка згідно Технічної документації була призначена для виділення в натурі земельної частки (паю) [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, показання свідків, експерта, спеціаліста, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.22 ч.1 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2017 року позивач успадкувала після смерті матері [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 2,51 в умовних кадастрових гектара, яка перебуває у власності асоціації селянських господарств «Маяк», що знаходиться в с.Маршинці Новоселицького району Чернівецької області. На підставі вказаного свідоцтва [PERSON] було видано сертифікат на право на вищевказану земельну частку серії [NUMBER] від 23.02.2017 року. 06.04.2017 року представник [PERSON] звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Новоселицькому районі ГУ Держгеокадстру в Чернівецькій області із заявою про державну реєстрацію в тому числі земельної ділянки площею 1,7965 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Маршинецької сільської ради Новоселицького району. Рішенням №РВ-7300252222017 від 18.04.2017 року позивачу було відмовлено в реєстрації, оскільки вказана земельна ділянка перетинається на 20,63 відсотка із земельною ділянкою із кадастровим номером [NUMBER]. Висновком начальника відділу Держземагенства у Новоселицькому районі №1229-1 від 17.10.2014 року було погоджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,3707 га в с.Маршинці Новоселицького району поле №6. 03.12.2014 року Маршинецькою сільською радою було складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Вказана земельна ділянка була виділена на підставі наказу ГУ Держземагенства в Чернівецькій області №24-53/14-15-ст від 11.02.2015 року [PERSON]. 10.02.2015 року останнім було отримано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,3707 га. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року, а спадщину після нього прийняла відповідач [PERSON] Розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації №410-р від 17.09.2003 року було затверджено технічну документацію про передачу земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишньої асоціації селянських господарств «Маяк» Маршинецької сільської ради розроблену приватним підприємством «Ріга». Згідно розпорядження Новоселицької РДА №204-р від 25.04.2006 року було внесено зміни в додаток №1 до розпорядження №410-р від 17.09.2003 року, згідно якого [PERSON] була надана для виділення в натурі земельна ділянка [NUMBER] із кадастровим номером [NUMBER], яка раніше була виділена відповідно до вказаного розпорядження [PERSON], а останньому була надана земельна ділянка під №10 (замість земельної ділянки [NUMBER]) із кадастровим номером [NUMBER], яка раніше виділялася [PERSON]. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №286 від 07.05.2018 року встановлено, що відбулося накладення площею 0,0607 га земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки, яка призначена для виділення в натурі паю [PERSON] На складеному ситуаційному плані земельної ділянки [PERSON] та земельних ділянок, які були призначені для виділення в натурі [PERSON] відсутнє місце накладання. В свою чергу з пояснень судового експерта даних в судовому засіданні було встановлено, що нею не перевірялися дані із Державного земельного кадастру, та відповідно їй не було відомо про те, що земельну ділянку [NUMBER] із кадастровим номером [NUMBER] в подальшому було вирішено виділити в натурі як земельну частку (пай) не [PERSON], а іншій особі, оскільки в технічній документації (проекту розпаювання) жодної інформації та жодних рішень щодо обміну земельних ділянок між пайовиками виявлено не було. В свою чергу з роз?яснень спеціаліста [PERSON] та листа в.о. начальника відділу у Новоселицькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області №194/408-18-0.230 від 25.10.2018 року було підтверджено, що державні акти на підставі розпорядження Новоселицької РДА №204-р від 25.04.2006 року були видані без виготовлення додаткової технічної документації із землеустрою. Таким чином, суд приходить до висновку, що з врахуванням змін внесених розпорядженням Новоселицької РДА №204-р від 25.04.2006 року фактично до виділення в натурі [PERSON] підлягає земельна ділянка [NUMBER] на полі №6 (номер масиву 114_4 на проекті передачі Державних актів взамін сертифікатів) із кадастровим номером [NUMBER], (сторінка 105 Технічної документації по передачі земельних часток (паїв), із якою має місце накладання земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER], що виділена [PERSON] Державним актом на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 16.12.1995 року та додатком №1 до нього Списком громадян-членів агрофірми «Маяк» с.Маршинці, с.Строїнці Новоселицького району Чернівецької області та Технічною документацією по передачі земельних часток і видачі державних актів на право власності на землю громадянам на території Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області підтверджено те, що фактично земельна ділянка із кадастровим номером [NUMBER] належить до земель пайового фонду агрофірми «Маяк», право на земельну частку якого мала покійна [PERSON] (номер 377 в Списку). Оскільки позивач є спадкоємцем [PERSON], та переоформила на своє ім?я свідоцтво на право на земельну частку (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2017 року, то відповідно виділенням земельної ділянки [PERSON] було порушено її право на отримання земельної частки в порядку спадкування. Згідно п.ґ ч.1 статті 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Таким чином, позивач правомірно набула право власності в порядку спадкування на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER], оскільки ця земля відноситься до пайового фонду. Відсутність реєстрації права власності на цю землю в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не може бути перешкодою у захисті порушеного права, а лише позбавляє позивача права на розпорядження нею, як однією із складових права власності (володіти, користуватися та розпоряджатися). Крім того, наявність кадастрового номера свідчить про сформованість земельної ділянки як об'єкта, який має свої технічні та юридичні характеристики. Відповідно до ст.116 ч.5. Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Таким чином, відповідач не мав права до вилучення вказаної земельної ділянки із земель пайового фонду та від її власника виділяти частину цієї землі [PERSON], що прямо суперечить вищевказаній нормі. В свою чергу, посилання представника [PERSON] на те, що розпорядженням Новоселицької РДА №204-р від 25.04.2006 року було неправомірно внесено зміни в додаток №1 до розпорядження №410-р від 17.09.2003 року та незаконно поміняно земельні ділянки місцями не заслуговує на увагу виходячи із наступного. В обґрунтування своєї правової позиції сторона посилається на рішення Конституційного суду України №1-9/2009 від 16.04.2009 року щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування). Дійсно вказаним рішенням в п.5 мотивувальної частини зазначено те, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Однак, розпорядження Новоселицької РДА №410-р від 17.09.2003 року фактично будучи ненормативним правовим актом не було реалізовано, зокрема особам, які вказані у додатку до розпорядження №204-р від 25.04.2006 року не було видано державні акти на право власності на земельні ділянки. Крім того, вищевказане розпорядження на час розгляду справи в суді не було оскаржене та скасоване за позовом заінтересованих осіб, і до визнання його незаконним саме в судовому порядку суд не може не враховувати його під час прийняття рішення по даній справі, що відповідає абзацу четвертого п.5 мотивувальної частини вищезгаданого рішення Конституційного суду України. В свою чергу згідно абзацу 11 ч.1 ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено повноваження сільських, селищних, міських рад в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема щодо оформлення матеріалів обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Таким чином, посилання представника [PERSON] на те, що обмін був проведений без обов?язкової нотаріально посвідченої згоди власників є помилковим, оскільки в даному випадку посилання на норму ст.14 вказаного закону є помилковим у зв?язку із тим, що вона регулює питання обміну земельними ділянками після отримання особами державних актів. Заперечення представника відповідача про те, що у випадку накладення частково земельної ділянки належної [PERSON] на земельну ділянку [PERSON], то це може бути вирішено шляхом виправлення помилки згідно п.156 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, є помилковим. Зокрема, згідно вказаної норми підлягають виправленню лише технічні помилки. В даній ситуації має місце не технічна помилка, а спір про право на частину земельної ділянки, яка двічі була виділена різним особам, який не може бути вирішений іншим органом крім суду. Частиною 1 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п.г ч.3 вищевказаної статті ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки своїм наказом №24-53/14-15-ст від 11.02.2015 року Головне управління Держземагенства України в Чернівецькій області (правонаступником якого є відповідач головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області) затвердило технічну документацію та надало земельну ділянку у власність [PERSON] не із земель державної власності, а частково із земель пайового фонду, то його слід визнати недійсним та скасувати. Враховуючи те, що підставою видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10.03.2015 року на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,3707 Га є саме наказ №24-53/14-15-ст від 11.02.2015 року який підлягає скасуванню, то відповідно необхідно скасувати і саме свідоцтво як незаконно видане на підставі незаконного наказу. Також підлягають задоволенню вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки індексний номер 19888523 від 10.03.2015 року, оскільки згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації права власності є прийняття рішення державним реєстратором. Враховуючи те, що рішення прийняте на підставі свідоцтва, яке підлягає визнанню недійсним, то відповідно для внесення змін в державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за іншою особою необхідно скасувати вищевказане рішення. На підставі ст.ст.22,116,152 ЗК України, суд

Outcome: approved