Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником вищезазначеного будинку. Право приватної власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З жовтня 2011 року відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному будинку, не оплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню зазначеного будинку. [PERSON] просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті "Слобідський край" за № 137 від 15 листопада 2016 року, у зв'язку із чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у способи визначені ч. 2 даної статті, серед яких є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 02.11.2016 року (а.с. 5), [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 02.11.2015 року та 26.09.2016 року (а.с. 6-7), [PERSON] не проживає в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], з травня 2011 року. Наявними у справі доказами підтверджується факт не використання [PERSON] житлового приміщення понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн та витрати, пов'язані з викликом відповідача у судове засідання у розмірі 382,80 грн на користь позивача. На підставі ст.ст. 10, 16 ЦК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved