Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №29, розташований по вул.Центральній в с.Лабушне Кодимського району Одеської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1997 році між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку. [PERSON] передала позивачу всю правовстановлюючу документацію на обєкт нерухомості, ключі від будинку. Позивач, в свою чергу, сплатив обумовлену суму коштів, а [PERSON] зобов'язалася нотаріально посвідчити вказану угоду. Тобто, угода фактично відбулася, однак 24.12.1997 року [PERSON] померла. Позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном протягом більше десяти років, однак в зв'язку зі смертю продавця позбавлений можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, тому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями №29, розташований по вул.Центральній в с.Лабушне Кодимського району Одеської області. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Outcome: approved