Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, вказуючи, що вона та відповідач є спадкоємцями по заповіту на все майно, в тому числі і на 3\\7 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], після смерті [INFO] року батька [PERSON], однак вона не може оформити свої спадкові права на цю частину будинковолодіння, належне спадкодавцю, оскільки вказану частину будинковолодіння батько придбав відповідно до договору купівлі-продажу від 11.02.1977 року, перебуваючи у шлюбі з їх матір'ю [PERSON], який між ними було розірвано 26.02.1992 року, а мати померла раніше за батька 21.10.2015 року, тому нотаріусом при її зверненні по оформленню спадщини на частину будинковолодіння було відмовлено з тих підстав, що вказане спадкове майно було спільною сумісною власністю їх покійних батьків, в зв'язку з чим просить визначити розмір частки у спільній сумісній власності їх батьків у вказаній частині будинковолодіння по ? частині. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про визнання позову та слухання справи у її відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що позивач та відповідач є дітьми, а згідно посвідченого 27.08.2015 року заповіту, який не змінювався і не скасовувався, є спадкоємцями в рівних частках після смерті [INFO] року батька [PERSON] на все майно, в тому числі і на 3/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], який він придбав відповідно до договору купівлі-продажу від 11.02.1977 року, перебуваючи у шлюбі з їх матір'ю [PERSON], тому відповідно до положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР 1969 року воно належить їм на праві спільної сумісної власності та відповідно їх частки є рівними, а згідно ст.1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Шлюб між батьками сторін по справі було розірвано 26.02.1992 року. Нотаріус відмовила позивачу видати свідоцтво про право на спадщину на частину цього будинку після смерті спадкодавця з тих підстав, що вказане спадкове майно було спільною сумісною власністю їх покійних батьків, не дивлячись на те, що позивач та відповідач у встановленому порядку своєчасно подали заяви про прийняття спадщини, тому згідно положень ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, що підтверджуються копією спадкової справи. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Згідно ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Враховуючи викладене та досліджені докази, позов слід задовольнити, враховуючи також, що позивач не може іншим чином реалізувати свої спадкові права.

Outcome: approved