Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути солідарноз відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором №LVL6А80000120994 від 30 липня 2008 року в розмірі 2076,95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ від 21.08.2015 року становить 45 755,21 грн. Позов мотивує тим, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого банк надавав кредит в розмірі 6247,30 доларів США на строк до 29.07.2013 року зі сплатою процентів. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] в обумовлений договором строк взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 21.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 11025,50 доларів США , частину з якої в розмірі 9058,26 доларів США було солідарно стягнуто з відповідачів за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетроська. Відтак непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 2076,95 доларів США, з вимогою про стягнення якої і звернувся позивач до суду. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Додатково пояснив, що заявлений позивачем розрахунок заборгованості базується на його власних припущеннях та не підтверджений жодними первинними документами. Крім того, вважає, що позивач звернувся до суду з відповідною вимогою з пропуском строку позовної давності. Відповідач, крім того, в судовому засіданні додатково пояснив, що в погашення кредиту передав банку автомобіль для продажу, який був реалізований за 3841,05 доларів США, однак ця сума не зарахована в погашення боргу. Заслухавши думку відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №LVL6А80000120994, згідно якого Банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в розмірі 6247,30 доларів США на строк з 30.07.2008 по 29.07.2013 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,41% за місяць. Згідно п.2.2 договору для забезпечення повного і своєчасно виконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник надає Банку в заставу предмет застави, а саме згідно п. 16.7 транспортний засіб "BMW 520", д.н.з. [NUMBER] (а.с.14-19). З метою додаткових гарантій по забезпеченню виконання зобов'язань за кредитним договором від 30.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, предметом якого згідно п.16 було надання поруки Поручителем перед Кредтором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 30.07.2008 року (а.с.20). Статтею 526 ЦК України передбачено загальні умови виконання зобов'язань, у відповідності до положень якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договорі в обумовлений строк, станом на 21.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 11025,50 доларів США. Як встановлено судом з матеріалів справи, частину такої заборгованості в розмірі 9058,26 доларів США було солідарно стягнуто з відповідачів за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетроська від 12.02.2013 року (а.с.6). Вказане підтверджується і розрахунком заборгованості, представленим позивачем та долученим до матеріалів справи(а.с.7-9). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що відповідачами, як солідарними боржниками не було виконано в обумовлений договором строк кредитне зобов'язання, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а покликання відповідача на неврахування в погашення боргу суми в розмірі 3841,05 доларів США надуманими, оскільки, як видно з розрахунку (а.с.8) при додаванні та розподілі цих сум, таку враховано в погашення заборгованості по тілу, пені та інших витратах. Тому позов слід задоволити та стягнути з відповідачів в користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Тому з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved