Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) щодо невчасного надання відповіді на його інформаційний запит від 07.02.2021 року, порушення строків розгляду такого запиту. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 07.02.2021 року ним було скеровано на e-mail Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) запит про надання інформації, а саме: за якими номерами судових справ відкриті виконавчі провадженні № 62530974, № 59172922; вказати суми боргу за виконавчими провадженнями № 62530974, № 59172922; надіслати належним чином засвідчені копії постанов про відкриття виконавчих проваджень № 62530974, № 59172922. Лист-відповідь Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 15.02.2021 року на вказаний запит ним отримано 25.02.2021 року, у зв`язку із чим відповідачем допущено грубе порушення строку розгляду запиту, який становить 5 днів з дня отримання запиту. Покликаючись на норми ЗУ «Про інформацію» вказує, що оскільки запит надсилався на e-mail відповідача 07.02.2021 року та отримано ним цього ж дня, відповідно останнім днем строку розгляду запиту було 12.02.2021 року. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторін належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в тому числі відповідачу направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення сторонам поштового відправлення. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що звернення [PERSON] надійшло до Залізничного ВДВС 07.02.2021 року у неділю (вихідний день) та зареєстровано 08.02.2021 року згідно Журналу обліку вхідної кореспонденції за № 1582/19.2-18. Вказане звернення у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян» розглянуто та надано відповідь [PERSON] 15.02.2021 року. Зазначену відповідь скеровано заявнику поштовою кореспонденцією відповідно до Журналу обліку вихідної кореспонденції 22.02.2021 року. Вказує, що згідно вимог Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядається і вирішується у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій наголошує, що звертався до відповідача саме із запитом у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», однак відповідач вводить суд в оману, трактуючи поданий ним запит як звернення, посилаючись на Закон України «Про звернення громадян». Зазначає, що відповідачем грубо порушено строки розгляду запиту, оскільки останнім днем розгляду такого було саме 12.02.2021 року. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 07.02.2021 року позивачем скеровано на електронну адресу Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) інформаційний запит про надання інформації в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації». 15.02.2021 року Залізничним відділом державної виконавчої служби у місті Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) на вказаний запит від 07.02.2021 року позивачу надано письмову відповідь. 22.02.2021 року відповідь скеровано поштовою кореспонденцією за адресою проживання позивача. Відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI, відповідно до ст.1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. За змістом ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію. Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, серед іншого, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Частинами 1 та 2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Нормами ст. 123 та ч. 3 ст. 124 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Як вбачається із долученого до відзиву інформаційного запиту [PERSON] від 07.02.2021 року такий було зареєстровано Залізничним ВДВС 08.02.2021 року із врахуванням того, що 07.02.2021 року - вихідний день (неділя). Відтак, беручи до уваги положення ст. 123-124 ЦПК України, 5-денний строк розгляду зазначеного запиту відраховується з наступного дня з дати його фактичного отримання Залізничним ВДВС у м. Львові 08.02.2021 року. Оскільки 5-ий день строку на розгляд запиту припадав на вихідний день (13.02.2021 року - субота), то відповідно останнім днем розгляду такого є 15.02.2021 року (понеділок). За наведеного, відповідачем розглянуто інформаційний запит [PERSON] із дотриманням передбаченого законом строку. Разом з тим, відповідач у відзиві, покликаючись на норми ЗУ «Про звернення громадян», згідно якого звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця, зазначає, що вищезгадану відповідь на запит [PERSON] , згідно Журналу обліку вихідної кореспонденції надіслано позивачу 22.02.2021 року, що підтверджується також і долученою позивачем копією конверта, на якому міститься поштовий штемпель відправлення датований 22.02.2021 року. З приводу наведених відповідачем тверджень, суд зазначає наступне. Згідно ЗУ «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Зокрема, статтею 1 вказаного Закону передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Стаття 3 Закону вказує, що під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Тобто, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону), в той час як звернення громадян - це викладені в письмовій чи усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону України "Про звернення громадян"), а ключовими ознаками публічної інформації є те, що розпорядники інформації отримали або створили її під час виконання своїх обов`язків або просто володіють нею і така інформація повинна бути відображена та задокументована. Натомість, із матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся із письмовим запитом до Залізничного ВДВС у м. Львові саме в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації» про надання інформації щодо виконавчих проваджень № 62530974, № 59172922, які перебувають на примусовому виконанні. Із вказаного вбачається, що витребовувана позивачем у запиті інформація була отримана/створена в процесі виконання Залізничним ВДВС у м. Львові, як суб`єктом владних повноважень, своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством та знаходиться у його володінні, окрім того [PERSON] є стороною згаданих виконавчих проваджень та інформація, яку позивач просив йому надати стосується його безпосередньо та відповідно є відкритою для нього, відтак він не позбавлений права звернення обраним ним у даному випадку у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» способом. При цьому, стаття 24 Закону України передбачає відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Так, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що хоча поданий [PERSON] запит про надання інформації у порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розглянуто відповідачем 15.02.2021 року із дотриманням передбаченого законодавством строк, протягом 5 робочих днів з дня надходження, разом з тим відповідь на вказаний запит скеровано позивачу до відома лише через тиждень після розгляду такого, а саме 22.02.2021 року, що не заперечується і відповідачем, у зв`язку із чим допущено порушення законодавства про доступ до публічної інформації щодо несвоєчасного надання інформації, а тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved