Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області на його користь кошти в сумі 231 286,72 грн., з яких: невиплачена пенсія - 117 805,54 грн., індекс інфляції - 113 481,18 грн. Свої вимоги мотивує тим що, відповідно до посвідчень серії А №055359 від 23 липня 1997 року, серії Б №424534 від 10 червня 1998 року - встановлено, що він має право на пільги передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» за присвоєним статусом ліквідатора аварії на ЧАЄС та особи, яка отримала інвалідність внаслідок цієї ліквідації. Постановою Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФУ в Біляївському районі щодо відмови в перерахунку щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та державної пенсії, виплати яких передбачені ст. ст. 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано УПФУ в Біляївському районі здійснити перерахунок та сплачувати позивачу з 01.05.2009 року пенсії по інвалідності у розмірі не менш 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з зарахуванням сплачених за цей час коштів. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2011 року апеляційну скаргу начальника УПФУ в Біляївському районі - залишено без задоволення, а постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року - без змін. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2013 року касаційну скаргу УПФУ в Біляївському районі відхилено, а постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2011 року залишено без змін. З дати визнання особи такою, яка має пожиттєво отримувати виплати за інвалідністю (01.05.2009 року) та до 03.07.2009 року, [PERSON] було отримано 7208,5 грн. після чого виплати було припинено. Таким чином, неправомірними діями УПФУ в Біляївському районі позивачу завдано збитків у сумі недоотриманої суми пенсії. Представник позивача до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив слухати справу без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заперечення щодо вказаного позову, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої пенсії позивачу незаконне, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: У судовому засіданні встановлено, що відповідно до посвідчень серії А №055359 від 23 липня 1997 року, серії Б №424534 від 10 червня 1998 року - встановлено, що [PERSON] має право на пільги передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» за присвоєним статусом ліквідатора аварії на ЧАЄС та особи, яка отримала інвалідність внаслідок цієї ліквідації. Згідно з ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» - особам, віднесеним до категорій 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» - пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 що з 1 січня 2007 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), призначених (перерахованих) у 2006-2007роках відповідно до цього Закону не може перевищувати 12 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно з абз. 1 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Відповідно до абз. З ч. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Постановою Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області (надалі - УПФУ в Біляївському районі) задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФУ в Біляївському районі щодо відмови в перерахунку щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та державної (основної) пенсії, виплати яких передбачені ст.ст. 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано УПФУ в Біляївському районі здійснити перерахунок та сплачувати позивачу з 01.05.2009 року пенсії по інвалідності у розмірі не менш 8 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з зарахуванням сплачених за цей час коштів. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2011 року' апеляційну скаргу начальника УПФУ в Біляївському районі - залишено без задоволення, а постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року - без змін. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2013 року касаційну скаргу УПФУ в Біляївському районі відхилено, а постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2011 року залишено без змін. З дати визнання особи такою, яка має пожиттєво отримувати виплати за інвалідністю (01.05.2009 року) та до 03.07.2009 року, позивачем було отримано 7208,5 грн. Після чого виплати було припинено. У відповідь на запит про отримання інформації відносно заборгованості УПФУ в Біляївському районі перед позивачем № 114/К-5 від 04.10.2013 року - УПФУ в Біляївському районі зазначив, що на виконання рішення суду першої інстанції було перераховано та виплачено 7208,50 грн., які отримано в квітні 2011 року ( за період з 01.05.2009 року по 03.07.2009 року). За рішенням апеляційної інстанції [PERSON] допроведено перерахунок пенсії в сумі 117 805,54 грн. за період з 04.07.2009 року по 22.07.2011 року. Виплата боргу за судовим рішенням буде здійснена у разі наявності фінансування на зазначені виплати з Державного бюджету. Листом № 3648/05 від 01.04.2015 року УПФУ в Біляївському районі повідомило, що заборгованість перед [PERSON] на 01 квітня 2015 року складає 117 805,54 грн. Отже, така заборгованість УПФУ в Біляївському районі в розумінні ст. 22 ЦК України є збитками. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами ч. 1 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Теплодарського міського суду Одеської області від 03 серпня 2009 року встановлено, що УПФУ в Біляївському районі вчинено протиправні та незаконні дії, щодо відмови [PERSON], в перерахунку щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Державної (основної) пенсії згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, неправомірними діями УПФУ в Біляївському районі позивачу завдано збитків у сумі недоотриманої суми пенсії в розмірі 117 805,54 грн., як інваліду 2 групи згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та підлягають відшкодуванню. Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої пенсії позивачу незаконне, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. З аналізу наведених норм права слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). В силу дії ст. З Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Згідно розрахунку інфляційних втрат за період з 23.07.2011 року по 12.12.2016 року, які фактично становлять компенсацію [PERSON] втрати частини його доходів у зв'язку з порушенням строків виплати УПФУ в Біляївському районі нарахованої, але невиплаченої його пенсії. Згідно розрахунку сума інфляційних втрат за вказаний вище період становить 113 481,18 грн. Відповідно до абз.2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» - суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача суми в розмірі 231286,72 гривень.

Outcome: approved