Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19.09.2008 року у Дніпровському відділі РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 633. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 19.09.2008 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з причин психологічного характеру, що призвело до розпаду їх родини. Останні 4 місяці вони спільного господарства не ведуть та сумісно не проживають. Вважає, що подальше збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб необхідно розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить не стягувати з відповідача по справі судовий збір, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2008 року, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 633 від 19.09.2008 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, актові записи відповідно №589 від 11.08.2010 року і № 795 від 04.10.2013 року (а.с. 6,7). Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, що підтверджується заявами позивача і відповідача від 18.08.2015 року. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їхніх дітей, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved