Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, у рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит за № 1858 від 16 вересня 2008 року, та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку [PERSON] зі вказаної квартири, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору. Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» (на цей час - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк») та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит за № 1858 на суму 500000 грн., зі сплатою 20 % річних, з кінцевим терміном повернення 16 вересня 2020 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами кредитного договору за № 1858 від 16 вересня 2008 року [PERSON], для своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, надала в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS], належну їй на праві власності, згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 26 липня 2002 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим № 3308, зареєстрованим КП «ОМБТІ та РОН» 31 липня 2002 року за № 304, в книзі № 449, стор. 111. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Позичальник свої зобов'язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 09 жовтня 2013 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 809785 грн. 53 коп., яка складається із: строкового основного боргу за кредитним договором - 291680 грн. 00 коп.; простроченого основного боргу за кредитним договором - 159712 грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками за кредитним договором - 257106 грн. 49 коп.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом - 35261 грн. 62 коп.; пені за несвоєчасне погашення відсотків за кредитним договором - 66025 грн. 42 коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 09 вересня 2013 року за № 28/01-19/9802 ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» направило досудову вимогу [PERSON] про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет застави в разі ухилення від погашення заборгованості. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі постановити рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення, яке проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України, після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 09 вересня 2013 року за № 28/01-19/9800 ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» направило вимогу [PERSON] про звільнення житлового приміщення - квартири [ADDRESS], у добровільному порядку. Згідно з п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України „Про іпотеку", виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у загальній сумі 3441 грн. 00 коп.

Outcome: approved