Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання материнства, мотивуючи тим, що вона не перебуваючи у шлюбі, [INFO] народила дочку [PERSON], а [INFO] народила сина [PERSON] у Білоцерківському поголовому будинку Київської області та скористалась паспортом сестри [PERSON] так як не мала документів, що посвідчували її особу. Після народження дітей у медичних свідоцтвах про їх народження були вказані дані [PERSON]. За відсутності документів, що посвідчують її особу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського РУЮ у Черкаській області для оформлення свідоцтв про народження дітей не зверталася, а в червні 2013 року отримавши паспорт та звернувшись до відділу РАЦС Звенигородського РУЮ про поновлення актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] та видачу свідоцтв про народження отримала відмову, так як у медичних свідоцтвах про народження дітей вказана не вона, а її сестра [PERSON], що й стало причиною звернення з вказаним позовом до суду. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін та представників третіх осіб, які в судове засідання не з'явились. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення, представники третіх осіб відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського РУЮ у Черкаській області та органу опіки та піклування Звенигородської міської ради звернулись до суду з заявами з проханням розглянути справу без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню на підставі наявних у справі доказів з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб у межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі, доказів. У відповідності зі ст. 57 ЦПК України доказами по цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] не перебуваючи у шлюбних відносинах з чоловіком на ім»я [PERSON], який проживає за межами Черкаської області [INFO] в Білоцерківському пологовому будинку Київської області народила дочку [PERSON], а після чергової зустрічі з [PERSON] знову завагітніла і [INFO] народила сина [PERSON]. У той час у позивачки не було документів, що посвідчували її особу, а при собі був паспорт її сестри [PERSON], яким вона скористалась для видачі довідок з лікарні про народження дітей, після чого не зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського РУЮ у Черкаській області для оформлення свідоцтв про народження дітей та не зареєструвала їх у зв'язку з тим, що довідка була надана на ім'я сестри, а вона бажала, щоб в свідоцтвах про народження дітей в графі «мати» була вказана саме [PERSON]., як дійсна їх матір. Згідно із копіями медичних свідоцтв про народження №634 та №635 - дублікат, [PERSON] в Білоцерківському пологовому будинку [INFO] народила дівчинку, а [INFO] хлопчика, що підтверджується копіями медичних свідоцтв про народження, виданих 20.09.2013 року Білоцерківським пологовим будинком (а.с.10,11). У 2013 році позивачка звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського РУЮ у Черкаській області про поновлення актового запису про народження [PERSON] та [PERSON] та видачу свідоцтв про їх народження, але отримала відмову, так як у медичних свідоцтвах про народження дітей, виданих Білоцерківським пологовим будинком Київської області вказано [PERSON], вказане підтверджується висновками №11/08-02-60 та №10/08-02-60 від 19.11.2013 року (а.с.8,9). Згідно повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області від 19.11.2013 року відсутні актові записи про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Згідно довідки №6407 від 05.12.2013 року, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради, [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері [PERSON] (а.с.14). За вимогою позивачки за ухвалою суду від 21.02.2014 року призначалася судово-генетична експертиза, на вирішення якої ставилося питання: чи являється [PERSON],[INFO], уроженки м.Новоукраїнки, Кіровоградської області, жительки [ADDRESS], біологічною матір"ю малолітніх дітей:[PERSON],[INFO], уродженки м.Біла Церква, Київської області та [PERSON], [INFO],уроженця м.Біла Церква, Київської області, жителів [ADDRESS] (а.с.37). До суду 05.06.2014 року надійшов висновок експерта № 103 від 19.05.2014 року, у якому вказано, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного материнства [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне материнство [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] практично доведено (а.с.43-47). Відповідно до п.п. 4, 7,11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Згідно зі ст.139 СК України суд вирішує спори про материнство за позовом жінки, яка вважає себе матір'ю дитини, - про визнання її материнства і внесення змін до актового запису про народження дитини, в якому записано матір'ю іншу жінку. Згідно ч. 1 ст. 139 Сімейного кодексу України жінка, яка вважає себе матір'ю дитини, має право пред'явити позов до жінки, яка записана матір'ю дитини, про визнання свого материнства. Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки, підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Враховуючи викладене, а також визнання відповідачкою позову, суд вважає, що вимога позивачки про визнання материнства підлягає задоволенню на підставі вказаних вище доказів, оскільки від визнання цього факту залежить виникнення у позивачки батьківських прав. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 229 грн. 40 коп. позивачкою за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved