Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд: зобов'язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) не чинити перешкоди [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) в користуванні житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS]; визначити порядок користування житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] згідно якого залишити у користуванні позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) визначені в технічному паспорті від 05.02.2016 року (інвентаризаційна справа № 179/2/2016) приміщення III, що складається в цілому з: приміщення 3-1 - загальною площею 33,4 кв. м, приміщення 3-3 - загальною площею 6,4 кв. м, приміщення 3-4 - загальною площею 8,2 кв. м, приміщення 3-5 загальною площею 4,4 кв. м, приміщення 3-6 загальною площею 13,4 кв. м. Загальна площа приміщень які відійдуть у користування [PERSON] складає 77,1 кв. м; визначити порядок користування житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] згідно якого залишити у користуванні відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) визначені в технічному паспорті від 05.02.2016 року (інвентаризаційна справа № 179/2/2016) приміщення І-ІІ, що складається в цілому з: приміщення 1-1 загальною площею - 3,7 кв. м, 1-2 загальною площею - 7,3 кв. м, 1-3 загальною площею - 5,7 кв. м, 3-4 загальною площею 13,2 кв. м, 1-5 загальною площею - 3,1 кв. м, 1-6 загальною площею - 7,3 кв. м, 1-7 загальною площею - 4,0 кв. м, 1-8 загального площею - 13,2 кв. м, 2-1 загальною площею - 2,5 кв. м, 2-2 загальною площею - 11,3 кв. м, 2-3 загальною площею - 7,9 кв. м, що в цілому складатиме площу 79,2 кв. м. Представник позивача до судового засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заяву в якій на позовних вимогах наполягав та просив розгляну справу без його участі. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, але на адресу суду надіслала заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 05 жовтня 2016 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS]). Вказана обставина підтверджується договором дарування на 1/2 частини житлового будинку зареєстрованого в реєстрі за № 2-2157 та договором дарування на 1/2 частини житлового будинку зареєстрованого в реєстрі за № 2-2160 від 15.10.2016 року. Обставина набуття права власності на підставі вказаних договорів підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 15.10.2016 року та № [NUMBER] від 18.11.2016 року. Відповідно до п. 1 договору, [PERSON] передає у власність, а [PERSON] безоплатно приймає у власність: 1/2 частину житлового будинку під [ADDRESS]) та в цілому складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 166,5 кв. метрів, житловою площею 59,3 кв. метрів та № 1,3 огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 0,07 гектарів що належать Біляївській міській Раді Одеської області. Відповідно до п. 1 договору, [PERSON] передає у власність, а [PERSON] безоплатно приймає у власність: ? частину житлового будинку під [ADDRESS] ) та в цілому складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А», загальною площею 166,5 кв. метрів, житловою площею 59,3 кв. метрів та № 1,3 огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 0,07 гектарів що належать Біляївській міській Раді Одеської області. Відповідачка по справі та співвласник нерухомого майна, тимчасово мешкає за межами території України, та здає свою частину будинку в оренду третім особам, які використовують житловий будинок та намагаються зайняти частину будинку яку використовує позивач, чим створюють перешкоди в користуванні житловим будинком, що в свою чергу спонукає позивача звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Домовитися з відповідачкою і добровільному порядку позивач не може. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1,3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осі (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Верховний суд України, розглядаючи подібну справу, прийшов до наступного правового висновку (Постанова ВСУ від 17.02.2016 року "Правова позиція 6-1500цс15"). «Відповідно до статті 358 ЦК України Кожен із співвласників має право на наданні йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає йоп частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагачі від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідні матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлю добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласник права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно і частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з мете припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинені права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах в відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точу відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.» Враховуючи відповідну правову позицію Верховного суду України, неможливість добровільно вирішити питання про порядок користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності сторін по справі, позивач переконаний, що запропонований ним варіант найбільш прийнятним та сприятливим. Так позивач вважає, що найбільш раціональним буде встановити наступний порядком користування спірною житловою квартирою. Загальна площа будинку складає - 166,5 кв. м., житлова площа будинку складає - 59,3 кв. м., допоміжна площа будинку складає - 107,2 кв. м. Таким чином ідеальна частка кожного співвласника складає відповідно 83,25 кв. м. загальної площі, 29,65 кв. м. житлової площі та 53,6 кв. м допоміжної площі. При визначені порядку користування позивач виходить з наступного. Будинок складається з 17-ти приміщень функціонально розділених за призначенням загальною площею 166,5 кв. м. Найбільш прийнятним та раціональним буде встановлення порядку користування, згідно плану будинку зазначеного в технічному паспорті де, в користування позивача відійдуть приміщення: (3-1) - загальною площею 33,4 кв. м, (3-3) - загальною площею 6,4 кв. м, (3-4) - загальною площею 8,2 кв. м, 3-5 загальною площею 4,4 кв. м, 3-6 загальною площею 13,4 кв. м. Загальна площа приміщень які відійдуть у користування позивача складає 77,1 кв. м.. В свого чергу визначити в користування відповідача наступні приміщення., де до відповідача відійде приміщення І та II, що в цілому складається з: 1-1 загального площею - 3,7 кв. м, 1-2 загальною площею - 7,3 кв. м, 1-3 загальною площею - 5,7 кв. м, 3-4 загальною площею 13,2 кв. м, 1-5 загальною площею - 3,1 кв. м, 1-6 загальною площею - 7,3 кв. м, 1-7 загальною площею - 4,0 кв. м, 1-8 загальною площею - 13,2 кв. м, 2-1 загальною площею - 2,5 кв. м, 2-2 загальною площею - 11,3 кв. м, 2-3 загальною площею - 7,9 кв. м, що в цілому складатиме площу 79,2 кв. м. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, та те що відповідачка повністю визнає позовні вимоги, пред'явлені до неї за вищезазначеним позовом, позов є законним та обґрунтованим тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved