Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши, що [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,60 га, кадастровий номер 7125488000:01:000:0490, розташованої в межах Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР № 000490, виданого 10 грудня 2001 року Худоліївською сільською радою Чигиринського району, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 490. [INFO] [PERSON] помер і спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем на час його смерті, однак [INFO] теж померла, не встигнувши оформити свої спадкові права. Позивач являється спадкоємцем майна померлої згідно заповіту від 20.10.2014 року, посвідченого секретарем Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, та прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем на час її смерті. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутнє документальне підтвердження того, що [PERSON] була дочкою [PERSON] та через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач, будучи належним чином і в установленомузаконом порядку повідомлений про розгляд даної справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подавав. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що, осекільки вони є сусідами позивача , а тому їм достаменно відомо, що [PERSON] була дочкою [PERSON] , доглядала його до смерті та провела поховання, також зазначили те, що [PERSON] проживала з [PERSON] в одному будинку до дня його смерті. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.12.2004 року, помер [PERSON] , після смерті якого на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. Оскільки спадкодавець помер після 01 січня 2004 року , то дані правовідносини регулюються нормами ЦК України 2004 року. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як передбачено ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,60 га, кадастровий номер 7125488000:01:000:0490, розташованої в межах Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000490, виданим 10 грудня 2001 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 490, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 04.03.2021 року № 16/0-0.340-16/142-21 та копією вище вказаного державного акту в матеріалах справи. Оригінал вказаного державного акту на право приватної власності на землю було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" від 05.03.2021 року. Згідно з довідкою виконавчого комітету Худоліївської сільської ради № 498 від 05.11.2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , де разом з ним були зареєстровані: [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук, інші члени сім`ї, малолітні, неповнолітні, утриманці не проживали і зареєстровані не були. Таким чином, судом встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00021035772 від 20.09.2018 року матері позивача - [PERSON] відсутній запис про батька, а саме про [PERSON] а, де у графі «відомості про батька» записане лише ім`я - « [PERSON] », що стало однією з підстав відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Судом також встановлено, що мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Суд приходить до висновку, що оскільки юридично шлюб між батьками [PERSON] не був зареєстрований, то запис прізвища останньої вчинено за прізвищем матері, а її ім`я та по-батькові теж записані за вказівкою матері, як це визначено нормами Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР (1926 року), що діяли на час її народження. Згідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Як передбачено п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС (1969 року), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що підтверджують визнання батьківства відповідачем. Оскільки в судовому засіданні з показів свідків знайшов своє підтвердження факт того, що мати [PERSON] - [PERSON] та її батько /спадкодавець/ [PERSON] не були одруженими і проживали разом без реєстрації шлюбу, не зареєструвавши свої шлюбні стосунки, і хоча батько за свого життя і не подав заяву про визнання батьківства щодо [PERSON] , але любив її, виховував та утримував, визнавав і називав своєю дочкою, а тому суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Також судом встановлено і вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі і на належну [PERSON] земельну ділянку. Позивач є сином померлої, що встановлено з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021035649 від 20.09.2018 року, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00021035443 від 20.09.2018 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Худоліївської сільської ради № 497 від 05.11.2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , де разом з нею були зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - син, інші члени сім`ї, малолітні, неповнолітні, утриманці не проживали і зареєстровані не були. Таким чином, судом встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач, відповідно до заповіту від 20.10.2014 року, посвідченого секретарем Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, про що свідчить відповідний напис на ньому, є спадкоємцем майна померлої, в порядку ст. ст. 1217, 1222 ЦК України. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2019 року № 199/02-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 1,60 га в адмінмежах Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишився після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлючого документу та відсутність документального підтвердження факту родинних відносин. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судячи з даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 609/01-16 від 26.06.2021 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернувся також [PERSON] . Разом з тим, судом встановлено, що вказаний спадкоємець є спадкоємцем майна за законом, права на обов'язкову частку у спадщині не має, а за загальним правилом перевага надається спадкуванню за заповітом, адже пріоритет має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті. А, як зазначалося вище та вбачаєтьься з матеріалів спадковї справи № 204/2017 від 06.10.2017 року, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , заповіт від 20.10.2014 року, посвідчений секретарем Худоліївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт родинних відносин, та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved