Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] та складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 42,9 кв. м., житловою площею - 24,4 кв. м.); «Б» - сараю-літньої кухні; «б» - прибудови до літньої кухні; «В» - сараю; «Г» - вбиральні; «Д» - сараю; «Е» - сараю; №1 - огорожі; № 2 - воріт; №3 - колодязю; № 4 - водогону. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій зазначає, що проти позовних вимог не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надавши до суду заяви, в яких зазначають, що проти позовних вимог не заперечують, позовні вимоги визнають у повному обсязі, просить справу розглянути за їх відсутності Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до записів із погосподарської книги (особовий рахунок № 48) за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року в господарстві, що розташоване по [ADDRESS] була зареєстрована та проживала мати позивача [PERSON], яка рахувалася головою домогосподарства (а.с.18-20). Відповідно до вимог п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (в редакції від 22.12.1995р.)., спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки [PERSON] проживала одна, будинок належав їй на праві власності в майні колгоспного двору відповідно до правил п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» . [INFO] в с. Овсюки Гребінківського району Полтавської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Овсюківською сільською радою Гребінківського району Полтавської області 10 жовтня 2013 року, актовий запис № 17 (а.с.09). На час смерті [PERSON] мала у власності житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] та складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 42,9 кв. м., житловою площею - 24,4 кв. м.); «Б» - сараю-літньої кухні; «б» - прибудови до літньої кухні; «В» - сараю; «Г» - вбиральні; «Д» - сараю; «Е» - сараю; №1 - огорожі; № 2 - воріт; №3 - колодязю; № 4 - водогону. За час свого життя [PERSON] заповіту не склала. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Іншими спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] окрім [PERSON], є дві її дочки - [PERSON] та [PERSON] , які не мають наміру отримувати у спадок вищевказане майно і не заперечують проти того, щоб його успадкувала позивач. З метою прийняття спадщини, [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус відмовила, мотивуючи свої дії відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.24). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» … передбачено, що - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права На підставі викладеного,

Outcome: approved