Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 3000,12 грн., посилаючись на те, що відповідач проживає по [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. Станом на 31.12.2018 року за відповідачем існує заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3000,12 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 3000,12 грн. та судові витрати у сумі 2102,00 гривень, сплачені позивачем при зверненні до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідач не направляв відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Відповідно до п.3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором і укладається на три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, затверджені Правила користування електричною енергією для населення. Згідно з п.1 ПКЕЕН, ці правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п. 19, 20, 42, 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року, споживач зобов`язаний оплачувати спожиту електроенергію щомісяця. Як встановлено судом 25.02.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією. Відповідно до даного договору позивач взяв на себе обов`язок постачати електроенергію відповідачу за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу відповідач взяв на себе обов`язок оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Відповідач порушуючи свої зобов`язання не сплачував за отримані послуги , що привело до утворення заборгованості. Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги з електроенергії за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в розмірі 3000 грн. 12 коп. Пунктом 42 «Правил користування електричною енергією для населення» визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; вносити плату за спожиту енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. В добровільному порядку відповідач не сплатив заборгованість, тому вона стягується судом в примусовому порядку. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову 2102 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved