Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (49000, [ADDRESS]; РНОКПП [NUMBER]) перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за Кредитним договором № 505/В від 27 травня 2008 року, у розмірі 2 245 502,16 грн., з яких заборгованість за кредитом - 42\~900 дол. США; заборгованість за відсотками - 45 405,82 дол. США; заборгованість за комісіями за РО - 8 816,19 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.5. Кредитного Договору) - 28 846,75 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: - житловий будинок № 82, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби; - земельну ділянку: 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер №1223284000:04:005:0109, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82; - земельну ділянку: 0,2355 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №1223284000:04:005:0110, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82, шляхом їх продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27т, код ЄДРПОУ: 19017842) від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки: житловий будинок №82 що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби; земельну ділянку: 0,2500 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер №1223284000:04:005:0109, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82; земельну ділянку: 0,2355 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №1223284000:04:005:0110, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82, за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] (надалі - [PERSON]) і [PERSON], (надалі - Позичальник) укладений Кредитний договір № 505/в (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого [PERSON] надав Позичальнику кредит у розмірі 43 925,45 доларів США, що складає еквівалент 213 038,43 грн. за курсом НБУ на момент укладення Кредитного договору, цільове призначення кредиту на покупку нерухомого майна, терміном користування по 24 травня 2013 року. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору Позичальник зобовязаний був за користування Кредитом сплачувати Банку плату у розмірі 14% річних. Також встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії з обслуговування кредиту, в розмірі 43,93 долара США, що становить 0,1% процент річних від суми кредиту (п.п. 1.4.1. Кредитного договору). Факт одержання кредитних коштів в розмірі 43 925,45доларів США Позичальником, підтверджується заявою на видачу готівки від 27 травня 2008 року. Взятих на себе за кредитним договором № 505/В зобовязань відповідач не виконує. Зобовязання [PERSON] за Кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 грудня 2010 року у справі № 2-3861/10, яке набрало законної сили. Також, внаслідок порушення основного зобовязання згідно ст.ст. 549, 611 ЦК України у Кредитора виникло право на стягнення неустойки. Факт надання кредитних коштів та порушення Боржником умов - Кредитного договору № 505/В від 27 травня 2008 року щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Станом на 06 червня 2016 року, загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором № 505/В від 27 травня 2008 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 2 245 502,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 42 900,дол. США; заборгованість за відсотками - 45 405,82 дол. США; всього кредит та відсотки - 88 306,25 дол. США, що по курсу НБУ на 06 червня 2016 року становить 2 207 839,22 грн.; заборгованість за комісіями за РО складає 8 816,19 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.5. Кредитного Договору) - 28 846,75 грн. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором, 27 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладений Іпотечний договір № 55, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1657. Відповідно до умов якого, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку: житловий будинок № 82 що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби; земельну ділянку: 0,2500 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер №1223284000:04:005:0109, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82; земельну ділянку: 0,2355 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №1223284000:04:005:0110, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82. Внаслідок чого, посилаючись на Закон України «Про іпотеку», невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок наявного боргу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд з урахуванням позиції позивача, ухвалив заочно розглядати справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст.197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] (надалі - [PERSON]) і [PERSON], (надалі - Позичальник) укладений Кредитний договір № 505/в (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого [PERSON] надав Позичальнику кредит у розмірі 43 925,45 доларів США, що складає еквівалент 213 038,43 грн. за курсом НБУ на момент укладення Кредитного договору, цільове призначення кредиту на покупку нерухомого майна, терміном користування по 24 травня 2013 року. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору Позичальник зобовязаний був за користування Кредитом сплачувати Банку плату у розмірі 14% річних. Також встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії з обслуговування кредиту, в розмірі 43,93 долара США, що становить 0,1% процент річних від суми кредиту (п.п. 1.4.1. Кредитного договору). Факт одержання кредитних коштів в розмірі 43 925,45доларів США Позичальником, підтверджується заявою на видачу готівки від 27 травня 2008 року. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі, а Позичальник від виконання зобовязань ухиляється, порушивши свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 грудня 2010 року у справі № 2-3861/10 з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВАБ», крім іншого солідарно присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором № 505/в від 27 травня 2008 року в розмірі 459770,27 грн., яка утворилася станом на 26 лютого 2010 року. Станом на 06 червня 2016 року заборгованість відповідачем не сплачена, загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором № 505/В від 27 травня 2008 року, відповідно до наданого суду розрахунку становить 2 245 502,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 42\~900 дол. США; заборгованість за відсотками - 45 405,82 дол. США; всього кредит та відсотки - 88 306,25 дол. США, що по курсу НБУ на 06 червня 2016 року становить 2 207 839,22 грн.; заборгованість за комісіями за РО складає 8 816,19 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п. 4.5. Кредитного Договору) - 28 846,75 грн. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника за вказаним Кредитним договором, 27 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладений Іпотечний договір № 55, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1657. Відповідно до умов якого, Іпотекодавцем передано в іпотеку Банку: житловий будинок №82 що знаходиться за адресою, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби; земельну ділянку: 0,2500 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер №1223284000:04:005:0109, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82; земельну ділянку: 0,2355 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №1223284000:04:005:0110, місцезнаходження якої: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Коцюби, 82. У відповідності до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», п.4.1.5 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У п.п.7.1, 7.2, 7.3 Договору іпотеки сторонами визначено, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобов'язань, вони будуть виконані (виконані неналежним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором, а також у інших випадках передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, установленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу іпотеко держателем від свого імені предмета іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.7.2 цього Договору. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону). Пунктом 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судом відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved