Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивачка 17.10.2019р.\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~Одеського національного\~медичного університету\~про скасування\~наказу щодо\~притягнення до\~дисциплінарної відповідальності,\~згідно якого\~просить скасувати\~наказ № 639-л від 09.10.2019 р. Одеського національного медичного університету про оголошення догани [PERSON] .. Згідно позовної заяви позивач - [PERSON] , працює на посаді завідувачої кафедри пропедевтики педіатрії Одеського національний медичного університету (ОНМУ) з 3 травня 2017 року Наказ №360-л від 20 квітня 2017р.. 24.09.2019р. [PERSON] перебувала в кабінеті професора [PERSON] , коли до кабінету зайшли співробітники ОНМУ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у супроводі охорони та попросили її покинути кабінет. Їх вимоги [PERSON] \~були виконані та позивачка повернулась на свою кафедру, продовжувати виконувати свої обов`язки як завідувача. При цьому відсторонена від роботи не була. За час перебування в кабінеті [PERSON] вона та інші присутні алкогольні напої не вживала, посуду та алкогольні напої на столі не бачила. Між тим, 09.10.2019 року позивачу було оголошено догану за вживання алкогольних напоїв на робочому місці (наказ №639-л від 09.10.2019 року). Із даним наказом позивачка не згодна та просила його скасувати. Вказувала, що 24.09.2019 року під час візиту [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] алкогольні напої не вилучались, їх на експертизу не направляли, не залучали свідків, не складали відповідного акту, не викликали робітників швидкої допомоги, поліції та не здійснювали інших дій, які були б направлені на підтвердження фактів вживання алкоголю присутніми в кабінеті [PERSON] .. Про проведення службової перевірки позивачці не було відомо. Із Наказом від 09.10.2019р. про оголошення їй догани за знаходження на робочому місці в нетверезому стані позивачці стало відомо лише 10.10.2019 р., після ознайомлення з наказом. З Актом від 24.09.2019 р. про вживання алкогольних напоїв 24.09.2019 р позивачку ознайомлено не було. Отже, вважає, що її було притягнуто до відповідальності безпідставно із порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення. Ухвалою суду від 18.10.2019р. позов було залишено без руху, для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали суду 24.10.2019 року було подано належним чином оформлений позов. Ухвалою суду від 31.10.2019р. по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку в підготовчому засіданні на 02.12.2019 року. Із 14.11.2019 року по 20.02.2020 року матеріали цивільної справи перебували в судді апеляційної інстанції. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2019 року про відкриття провадження у справі повернуто до Приморського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених п.15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України. Ухвалою суду від 25.02.2020 року було вирішено питання про повернення апеляційної скарги заявнику. Розгляд справи призначено на 30.03.2020 року. Розгляд справи 30.03.2020 року через неявку сторін відкладено на 25.05.2020 року. Ухвалою суду від 25.05.2020 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 23.07.2020 року. Відзив до суду не надано. У судовому засіданні 23.07.2020 року надали свої пояснення як свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також у судовому засіданні 23.07.2020 року позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, скасувавши догану, оскільки підстави для її винесення це не правдиві обставини. Зазначила, що після загальних зборів трудового колективу вона зайшла до кабінету професора [PERSON] та хвилин через 10 за ними зайшло ще співробітники ОНМУ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вимагали, щоб ми покинули кабінет. Вона разом із іншими працівниками ( [PERSON] та [PERSON] ) вийшли з кабінету, при цьому жодного розпивання алкогольних напоїв не було. Після вказаних обставин вона повернулась до клініки та продовжила працювати. Вказувала, що того дня їй ніхто ніяких претензій не пред`являв та на медогляд не запрошували. Зазначила, що через тиждень із мережі Інтернет їй стало відомо про те, що її нібито застали за розпивання алкогольних напоїв на робочому місці та приблизно 09.10.2019 року їй вручили наказ, згідно якого притягнуто до адміністративної відповідальності. Представник позивачки також позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, зазначаючи додатково, що позивачка є професором та очолює дитячу лікарню. Розгляд справи відкладено на 07.10.2020 року з метою повторного виклику представника відповідача.У судове засідання 07.10.2020 року позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представника позивача надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 16.10.2020 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи пояснення учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що наказом №360-л від 20 квітня 2017р. \~ [PERSON] була призначена на посаду завідувача кафедри пропедевтики педіатрії Одеського національний медичного університету (ОНМУ). Наказом № 639-л від 09.10.2019 р. позивачці [PERSON] оголошено догану, за вживання алкогольних напоїв на робочому місці , в якому зазначено як підстава: службова записка в.о. проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] від 24.09.2019 року; матеріали фотофіксації; акт від 24.09.2019 року; службова записка старшого інспектора з кадрів Сумської І.М.; акт за результатами службового розслідування проведеного відповідно до розпорядження №23 від 26.09.2019 року; службова записка співробітників відділу кадрів від 08.10.2019 року; службова записка в.о. начальника відділу кадрів Пучкової Г.В. від 08.10.2019 року. Адміністративні стягнення до позивачки адміністрацією до цього не застосовувалися. Згідно з листом МОЗ України від 27.09.2019 р. п. 2 наказу МОЗ України від 17.07.2018 р. № 34-о обов`язки виконуючого ректора ОНМУ покладено на [PERSON] до призначення ректора у встановленому законом порядку. Згідно з останньою редакцією картки та відбитку печатки ОНМУ право першого підпису ОНМУ належить [PERSON] та [PERSON] , а другого надано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .\~ Наказ про оголошення догани [PERSON] , підписаний т.в.о. ректора [PERSON] .\~ Пояснення [PERSON] написані на ім`я т.в.о. ректора [PERSON] .. Факт не вживання алкогольних напоїв [PERSON] на робочому місці підтверджується показами свідків : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Зокрема свідок [PERSON] пояснила, що 24.09.2019 року після навчального процесу вони були на засідання трудового колективу університету, після якого свідок разом із позивачем зайшли до кабінету [PERSON] приблизно о 14 год. 15 хв. та були там десь 15 хв.. Після чого зайшли співробітники ОНМУ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та почали казати їм, що нібито їх перебування в кабінеті є незаконним. При цьому [PERSON] зазначив, що якщо вони не покинуть кабінет, він розповість що нібито вони влаштували розпивання алкогольних напоїв. Після чого вони всі покинули кабінет та повернулись до кафедри педіатрії (десь о 15 год. 52 хв.). Через 2-3 дні її та позивачку викликали ОК та попросили написати пояснення з приводу їх поведінки 24.09.2019 року, з приводу розпивання ними алкогольних напоїв. Виявилось, що була складена щодо відповідача службова записка професорами [PERSON] та [PERSON] , проте на їх вимогу із самою запискою ознайомитись їм не дали. Строк подання пояснень було надано до 30.10.2019 року. Проте, пізніше їм стало відомо про те, що через 10 днів їм було оголошено догану. Вказували, що обставини, за яких їх було притягнуто до відповідальності, не відповідають дійсності. У той день не було ніякого застілля, ніхто не вживав ніяких алкогольних напоїв, та їх не було запрошено на медогляд, хоча всі вони лікарі. Позивачка при цьому ще керую автомобілем та майже не вживає алкогольних напоїв. Вважає що все це насправді не мало місце, а тільки написали неправдиву службову записку на підставі якої і було видано наказ, проте навіть доказів цьому не надали та ОНМУ тривалий час існує конфліктна ситуація навколо його керівництва, Свідок [PERSON] пояснив, що працює в ОНМУ професором на кафедрі фармакології. Із позивачкою знайом ще з 9-го класу, потім як студентку, згодом яка стала лікарем, знає її як прекрасного спеціаліста та порядною людиною. Вказував, що після засідання трудового колективу 24.09.2019 року він запросив позивачку та [PERSON] до свого кабінету на кофе. Після чого до кабінету зайшли ще люди, серед яких були співробітники ОНМУ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , почалась між ними перепалка, які останні вимагали щоб інші вийшли з кафедри або їх обвинуватять у вживанні алкогольних напоїв, після чого вони розійшлись і він закрив кабінет. Того ж дня він поїхав та пройшов медогляд на предмет наявності алкоголю, відповідь була негативною (алкоголю не виявлено). Вказував, що відносно нього також було складено такий наказ про догану, який ним також оскаржується в судовому порядку. При цьому, його ніхто не ознайомлював з даним наказом, про його існування йому стало відомо від позивачки. Вказував, що в кабінеті не було ніяких алкогольних напоїв та вся подія відбулась 5-10 хвилин. Свідок [PERSON] пояснив, що знайом із позивачкою та свідками, це його колеги та педагоги ОНМУ, де свідок навчався, а на теперішній час він працює на посаді уповноваженої особи із питань протидії та виявлення корупції у вищих навчальних закладах. Зазначив, що той день 24.09.2019 року пам`ятає дуже добре, оскільки свідок входить до складу наглядової ради ОНМУ та того дня був приїзд двох представників МОЗ та відбувалися збори трудового колективу ОНМУ в головній аудиторії. Зазначив, що деякі люди з керівництва університету перешкоджали їх присутності на зборах. Зустріч закінчилась о 15.00 год., та оскільки [PERSON] не був присутній на ній, свідок направився до його кабінету. За ним також відразу зайшов [PERSON] . У кабінеті був [PERSON] та ще троє співробітників кафедри, зокрема [PERSON] та [PERSON] .. Десь через 10-15 хв. вони почули шум та до кабінету зайшли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в грубій формі почали вимагати, щоб свідок та [PERSON] покинули приміщення, оскільки не є співробітниками, та за їх думкою це було нелегально. Свідок зазначав, що [PERSON] намагався залагодити конфлікт, проте [PERSON] потребував негайно покинути приміщення, посилаючись на те, що у них є інші методи впливу на працівників кафедри. [PERSON] тоді висунув версію, що може створити проблему про вживання працівниками кафедри алкогольних напоїв на робочому місці. Після чого всі розійшлись. Свідок вказував, що коли зайшов до кабінету [PERSON] , то не було будь-яких спиртних напоїв і до цього ніколи не було; при цьому ні у кого (ні [PERSON] , ні [PERSON] , ні [PERSON] ) не було ознак алкогольного сп`яніння. Вказував, що відповідні доповідні були складені лише через конфлікт, через непрофесійні дії МОЗ та колишнього керівництва. Крім того позивачка пояснила суду що в той день до неї ніхто не пред`являв вимогу щодо її стану, оскільки вона було в тверезому стані, після чого ще продовжувала роботу, і тому вона і не звернулась до медичного закладу щодо здачі крові в підтвердження тверезого стану, та лише згодом на вимогу співробітника відділу кадрів вона написала свої пояснення які надала до ВК 06.10.2019р. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 150 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Відповідно до\~ст.139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладений трудовий договір. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. Відповідно до\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: - догана; - звільнення. Діючими нормативно-правовими актами за порушення трудової дисципліни не передбачено інших видів заходів стягнення ніж догана або звільнення, тобто догана є найменш суворим стягненням за порушення трудової дисципліни. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Дисциплінарний проступок визначається як невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Відповідно до ч. 3\~ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України\~роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Згідно зі\~ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Про зазначений наказ позивачку було повідомлено 10.10.2019р. Проте відсутні докази щодо ознайомлення позивачки з результатами службового розслідування. Наказ про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема в ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення нею трудових обов`язків. Зі змісту п. 25\~Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"\~вбачається, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Верховний Суд у своїй постанові від 23 січня 2018 року у справі №640/17224/15-ц (провадження №61-762св17) також вказав, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Згідно ч. 2 ст.\~13\~ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд вважає що пояснення позивачки та показання свідків є достатніми доказами в підтвердження обґрунтованості позовних вимог. При цьому суд також враховує що відповідачем не надано будь-яких заперечень та належних доказів на спростування наведених позовних вимог на обґрунтувань. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved