Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Трипутнянською сільською радою Дубровицького району Рівненської області 18 вересня 1997 року, актовий запис за №7; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - "[PERSON]"; - їхніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею до досягнення ними повноліття; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що останній час відносини між нею та відповідачем погіршилися. Підставами для цього стали втрата взаєморозуміння, почуттів та розчарування. Відповідач відмовляється піклуватися про збереження сімейних відносин, ігнорує почуття любові, дружби, поваги, взаємодопомоги. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають непорозуміння, суперечки, свідком яких стають їхні діти. Наданий момент вони проживають в одному будинку, однак жодних відносин вони не підтримують і відновлювати їх не бажають. Їхній шлюб носить суто формальний характер, а тому збереження сім'ї є абсолютно неможливим. У судове засідання позивачка не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про свідчать поштові повідомлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їхні права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 1997 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №7, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, у сторін за час шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.4, 5). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їх дітей, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції №21 (а.с.9) [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved