Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування вартості навчання, посилаючись на те що 01.10.2013 р. між Університетом та [PERSON] було укладено Угоду про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення №308. Університет повністю виконував свої зобов'язання згідно з програмами про підготовку декторанта та виплачував державну стипендію декторанту [PERSON] відповідно до умов Угоди. Відповідно до умов угоди [PERSON] зобов'язався віпрацювати не менше трьох років у Київському національному лінгвістичному університеті на запропанованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію. Умови зазначеної угоди [PERSON] не виконано. 09.02.2015 року на ім'я ректора Університета надійшла службова записка з проханням відрахувати [PERSON] , який втратив зв'язки із кафедрою і не був атестований на засіданні кафедри. Відповідно до п. 2.7 Угоди у разі відмови після закінчення декторантури приступити до запропанованої роботи за фахом без поважних причин, а також відрахування з аспірантури відповідно до п. 1.1 та за власним бажанням, відшкодувати університету отриману стипендію та витрати, пов'язані з навчанням в установленому законом порядку. На підставі чого Київський національний лінгвістичний університет просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з навчанням у розмірі 58 745,85 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, з проханням розглядати справу за відсутності їхнього представника. В поданій заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ректора КНЛУ від 30.09.2013 № 104-а року [PERSON] був зарахований до докторантури КНЛУ за державним замовленням, з відривом від виробництва за спеціальністю 10.02.17 "Порівняльно-історичне і типологічне мовознавство" терміном на три роки з 01.10.2013року. 01 жовтня 2013 року між КНЛУ та [PERSON]було укладено угоду про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення №308. Відповідно до п. 2.5 цієї Угоди КНЛУ зобов'язався виплачувати докторанту в період навчання державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України, а згідно з пунктом 2.6 Угоди докторант [PERSON] зобов'язався відпрацювати не менше трьох років у Київському національному лінгвістичному університеті на запропонованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію. Позивач повністю виконав свої зобов'язання згідно з програмами про підготовку відповідача та виплачував йому стипендію на загальну суму 47807,90 грн., що підтверджується довідками КНЛУ про доходи [PERSON] за період з 01.10.2013р. до 24.02.2015р.. 09.02.2015 року на ім''я ректора університету надійшла службова записка від завідуючої кафедри загального і порівняльного мовознавства та ногрецької філології [PERSON] щодо докторанта [PERSON] з пропозицією про відрахуванняйого з докторантури університету, у зв'язку з тим, що [PERSON] втратив зв'язки із кафедрою і не був атестований на засіданні кафедри. Наказом ректора КНЛУ від 04.03.2015 року № 11а [PERSON], докторанта ІІ року навчання кафедри загального і порівняльного мовознавства та ногрецької філології з відривом від виробництва за державним замовленням, відраховано з докторантури 24.02.2015 р., як такого, що не пройшов атестацію, з повною відшкодуванням витрат, пов'язаних з навчанням в установленому законом порядку. Згідно з пунктом 2.7 Угоди докторант зобов'язується в разі відмови після закінчення докторантури приступити до запропонованої роботи за фахом без поважних причин, а також відрахування з докторантури за власним бажанням відшкодувати Університету витрати, пов'язані з навчанням. Статтею 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999року № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Згідно з пунктом 4 вказаного Положення підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок: коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства; коштів юридичних та фізичних осіб - на умовах контракту - для роботи у державному і недержавному секторах народного господарства. Судом встановлено, що Київський національний лінгвістичний університет заснований на державній формі власності. КНЛУ за основними напрямами діяльності здійснює, в тому числі, підготовку згідно з державним замовленням і договірними зобов'язаннями висококваліфікованих фахівців різних освітньо-кваліфікаційних рівнів для закладів освіти, науки, культури, підприємств, установ та організацій різних форм власності. Відповідно до п.7.11 Статуту КНЛУ, університет фінансується з державного бюджету. Пунктом 7.15 Статуту установлено, що особи, які успішно навчаються в Університеті за денною (очною) формою навчання за кошти державного бюджету, забезпечуються стипендіями у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 17 Положення установлено, що взаємозобов'язання аспіранта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу, наукової установи визначаються в типовій угоді, якою передбачається своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури, забезпечення відповідних умов праці, надання впорядкованого житла тощо, та відповідальність сторін у разі невиконання умов типової угоди. Загальні обов'язки аспірантів установлені ст.52 Закону України «Про освіту», частиною третьою якої передбачено, що такі обов'язки можуть встановлюватися законодавством, положеннями про навчальні заклади та їх статутами. Відповідно, обов'язки аспірантів передбачені і в п.6.23 Статуту КНЛУ. Крім того, пунктом 6.25 Статуту установлено, що взаємозобов'язання аспіранта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, та Університтету визначаються у типовій угоді, якою передбачається, зокрема своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури за цільовим направленням на запропонованій адміністрацією посаді згідно з отриманою кваліфікацією відповідно до чинного законодавства України. Ні Законом України «Про освіту», ні Положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів не передбачено прямої заборони укладення угод про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення на умовах відшкодування аспірантом у випадку порушення ним взятих на себе зобов'язань витрат, понесених на його навчання. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що умови пункту 2.7 Угоди в повній мірі відповідають закріпленим у ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема, є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність, і не суперечать цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам в розумінні ч.1 ст.203 ЦК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 цього Кодексу передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч наведених правових норм та умов Угоди [PERSON] будучи відрахованим з докторантури університету, не відшкодував позивачу витрати, пов'язані з навчанням, а тому повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування стипендіальних коштів, витрачених з державного бюджету на її навчання. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач, будучи відразованим з докторантури, в добровільному порядку не відшкодував позивачу витрати, пов'язані з його навчанням, хоча надав таке зобов'язання відповідно до умов Угоди, з нього на користь КНЛУ слід стягнути з подальшим перерахуванням коштів в державний бюджет 58 745,85грн. отриманої стипендії за період навчання в докторантурі з 01 жовтня 2013 року по 01 лютого 2015 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 593 грн. 33 коп. та витрати на публікацію оголошення у пресі у розмірі 630,00грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved