Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 890 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач надала суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив прийняти рішення за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм діючого законодавства. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.02.1995 року, на підставі рішення Миколаївської міської Ради народних депутатів від 21.12.1994 року за №3/10, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 890 кв.м. по [ADDRESS] призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.11.2000 року, виданого державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л.Ф., [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], а саме житловий будинок з всіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями разом з земельною ділянкою, наданою для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [INFO], [PERSON], який був чоловіком позивача, помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з прилеглими господарськими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. 08.08.2016 року позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 02.11.2000 року державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №1-1208, про право власності на який зареєстроване в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 листопада 2000 року. Постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. від 08.08.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 890 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS], оскільки право власності на земельну ділянку зареєстровано не було, доказом цьому є відсутність Державного акту. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер [INFO], про що свідчить матеріали спадкової справи. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст. ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право власності земельною ділянкою, на якій розташовані ці об*єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Враховуючи, що позивач відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала та є власником житлового будинку, що розміщений на земельній ділянці, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 890 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: approved