Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області та надана для обслуговування житлового будинку та розширення особистого підсобного господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 20.05.1996 серії СМ № 00218, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Путивль Сумської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, прийняла спадщину та отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку вона не може в зв`язку з тим, що в правовстановлюючому документі - державному акті на право приватної власності на землю маються виправлення. Посилаючись на зазначене, просила позов задовольнити, поклавши судові витрати на неї, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в м. Путивль Сумської області померла [PERSON] , мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняла спадщину (спадкова справа № 249/2012 від 01.10.2012), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно, яким є грошові внески з відсотками та компенсаціями, компенсаційні рахунки, що зберігаються у ТВБВ № 10018/031 м. Путивль Сумської області - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк». До спадкового майна також входить земельна ділянка, площею 0,25 га, розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, передана для обслуговування житлового будинку та розширення особистого підсобного господарства, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 00218 від 20.05.1996. В той же час, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку позивач не може, в зв`язку з наявністю виправлень у державному акті на право приватної власності на землю, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2020 № 121/02-31. З наявної у справі копії державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 00218 від 20.05.1996 вбачається, що на підставі рішення Мазівської сільської ради народних депутатів від 18.04.1996 № 25 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га в межах згідно з планом, розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, надана для обслуговування житлового будинку та розширення особистого підсобного господарства. При цьому, у вказаному правовстановлюючому документі мається виправлення у по батькові власника земельної ділянки, а саме з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В той же час, як вбачається з довідки Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 29.04.2020 № 113, земельна ділянка площею 0,25 га, розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області та призначена для обслуговування житлового будинку та розширення особистого підсобного господарства згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії СМ № 00218 від 20.05.1996, виділялась [PERSON] на підставі рішення Мазівської сільської ради від 18.04.1996 № 25. Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Видача позивачу нового державного акта замість зіпсованого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою в зв`язку з втратою нею чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved