Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON], за участі третьої особи: Органа опіки та піклування Прелеснянської сільської ради Слов'янського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбних відносинах з 2 липня 2002 року. Від шлюбних відносин вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. 31 травня 2007 року їх шлюбні відносини припинилися, з того часу вони проживають окремо. Зазначила, що з моменту припинення шлюбних відносин їх спільна дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, за власною ініціативою не спілкується з донькою, не інтересуються її розвитком та станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не займається її вихованням. У зв'язку з проведенням АТО на початку червня 2014 року позивач разом з донькою змушені були виїхати з м. Донецьк у с. Майдан Слов'янського району Донецької області. [PERSON] фактично придбала житловий будинок у вищезазначеному селищі. Згодом [PERSON] разом із донькою були зареєстровані, як переселенці. Донька позивачки почала відвідувати Прелеснянську загальноосвітню школу. У таких важких життєвих умовах відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. У той же час [PERSON] не дає свою згоду на в'їзд дитини на тимчасово окуповану територію - в м. Донецьк, та на її виїзд із м. Донецьк на підконтрольну Україні територію. Тому, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно спільної дитини та стягнути з нього аліменти на її утримання. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги заявлені [PERSON] підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донбас», про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Прелеснянської сільської ради Слов'янського району Донецької області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов підтримали в повному обсязі. Також направив на адресу суду висновок в якому визнав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених [PERSON] вимог та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, з наступних підстав. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 2 липня 2002 року по 31 травня 2007 року. За час перебування у шлюбних відносинах, у сторін народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька. Згідно Довідки виданої 14 грудня 2015 року Прелеснянською сільською радою, дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно Довідки виданої Прелеснянською сільською радою [PERSON] та її донька - [PERSON] зареєстровані, як переселенці у Прелеснянській сільській раді (а.с. 10). Згідно Довідки виданої 30 жовтня 2014 року Управлінням соціального захисту населення [PERSON] та її донька - [PERSON] взяті на облік як внутрішньо перемішені особи (а.с. 11). Згідно Довідки виданої 11 грудня 2015 року Комунальним закладом «Центр первинної медико - санітарної допомоги» Слов'янської районної ради [PERSON] є інвалідом ІІ групи, та стоїть на «Д»- обліку у Прелеснянській амбулаторії (а.с. 12). Згідно Довідки виданої 21 вересня 2015 року Прелеснянською загальноосвітньою школою [PERSON] навчається у 5 класі (а.с. 13). З Характеристики, складеної Прелеснянською сільською радою Слов'янського району Донецької області, позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивного боку, виховує дитину,зарекомендувала себе тільки з позитивного боку, скарг від сусідів на сім'ю не надходило. Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], складеного 15 січня 2016 року Органом опіки та піклування Прелеснянської сільської ради Слов'янського району Донецької області встановлено, що батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання дитини, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Матеріальну допомогу батько не надає, не проживає разом з дитиною та не цікавиться нею взагалі. Зазначені обставини надають суду достатніх обставин вважати, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавленні батьківських прав судом, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, у матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки. Судом критично сприймається ставлення відповідача до своїх обов'язків, як батька відповідно по відношенню до його неповнолітньої доньки: [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дітей» від 20.11.1989року - Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 цієї Конвенції передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до переконання, що батько дитини [PERSON], [INFO] - [PERSON], без достатніх підстав ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності зі ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, слід зазначити, що позбавлення батьківських прав, не звільняє одного з батьків від обов'язку по утриманню дитини, відносно якої його позбавлено батьківських прав. Зважаючи на те, що відповідач протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов'язки з виховання, догляду та утримання малолітньої доньки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 214 п.7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з чим, з відповідача, на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Що стосується відшкодування витрат у розмірі 700 гривень, понесених позивачем на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу. У відповідності до п.47 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/ 2013). Витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі 111 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-У1 «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» Так, Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Оскільки позивачем були документально підтверджені понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 700 гривень, надані розрахунки вказаних витрат, суд задовольняє вимогу про відшкодування витрат, повязаних з оплатою правової допомоги. Оскільки позивачем були документально підтверджені понесені нею витрати на оголошення про виклик відповідача у судове засідання в газету «Донбас», то суд задовольняє вимогу про відшкодування витрат, повязаних з розміщенням оголошення. На підставі викладеного, та

Outcome: approved