Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач в порушення своїх зобов'язань не здійснив позивачу страхову виплату після настання страхового випадку. Представник позивача та позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяву, згідно якої просили розглядати справу у їх відсутність, підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов з наведених підстав. Проти заочного рішення не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 22.07.2014 в місті Києві по вулиці Чорновола, 24 сталася ДТП за участю автомобіля Hyundai Getz, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] (надалі за текстом - позивач-1), під керуванням [PERSON] (надалі за текстом - позивач-2) та автомобіля Volkswagen Caddy Kombi, д/н [NUMBER], що належить ТОВ «EЛIH ЛТД», під керуванням [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність товариства, як власника транспортного засобу Volkswagen Caddy Kombi, д/н [NUMBER] станом на момент ДТП застрахована публічним акціонерним товариством «Гарант-Авто» (поліс обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/5357402). 23.07.2014 [PERSON] на ім'я Голови Правління ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було складено повідомлення потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, прийняте уповноваженим представником ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та зареєстроване за реєстраційним №22700, надані письмові пояснення щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди та складено Протокол огляду транспортного засобу, а також надано копії всіх інших необхідних документів. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2014 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. У відповідності до положень пункту 35.1. статті 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» із заявою про виплату страхового відшкодування б/н від 11.08.2014, яка отримана останнім 12.08.2014 за вх. № 5090/в. Згідно з Ремонтною калькуляцією системи «Audatex» №20396/АВ від 03.10.2014 вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Getz, д/н[NUMBER] складає 8797,90 грн. Проте, станом на момент подання позову сума страхового відшкодування в розмірі 8797,90 грн. не виплачена. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню, 3 % річних та індекс інфляції. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В п. 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказано, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено порядок виплати страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням пені, 3 % річних та індексу інфляції, згідно розрахунків позивача, з якими погоджується суд. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позов підлягає задоволенню, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved