Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про зміну способу сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Бородянського районного суду від 14.10.2014 та зобов`язано [PERSON] сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 250 гривень на утримання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дітьми повноліття починаючи з 03.06.2014. На даний час [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] являються повнолітніми. Згідно рішення Бородянського районного суду від 14.10.2014 [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення повноліття. Починаючи з 03.06.2014 і по теперішній час Відповідачем сплачено аліментів на загальну суму лише 4 618,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів наданим Бородянським районним відділом державної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Станом на 01.07.2019 р. сума заборгованості по сплаті аліментів складає 49 596,39 грн. Жодної іншої допомоги Відповідач не надає та навіть не спілкується з дітьми та не приймає участі у їх вихованні. Її намагання пояснити Відповідачу, що сума, яку він сплатив є занадто малою сумою для задоволення потреб дітей, не дали результату. Весь цей час всі витрати на харчування, навчання, одяг дітей, оплата рахунків за комунальні послуги та ін. покладені на неї. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629- VIII, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - становить - 2118 гривень. Після досягнення повноліття дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідач відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданим Бородянським районним відділом державної служби Головного територіального управління юстиції у Київській області має сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 416,68 гривень, що є менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що весь цей час, вона виховувала дітей без будь-якої допомоги [PERSON] . За ці роки діти хворіли, відпочивали, навчались, відвідували додаткові гуртки і секції, проте документального підтвердження своїх витрат вона не зберігала. У зв`язку з вищевикладеним просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , який було встановлено рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 гривень на утримання трьох дітей та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти задоволення не заперечує. До суду від відповідача також надійшов відзив на позовну заяву за змістом якого вказує, що категорично не згоден з тим, що не приймав участі у вихованні дітей, не піклувався ними та матеріально не забезпечував. Зазначає, що син [PERSON] постійно проживав з ним. А дочці [PERSON] в 2015 році виповнилось 18 років. В червні, липні 2019 року він неодноразово звертався до державного виконавця з метою перерахунку та видачі довідки про заборгованість по аліментам враховуючи всі його докази про сплату аліментів. Однак по теперішній час цю довідку не отримав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14.10.2014 у справі № 360/1142/14-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання малолітньої дитини та неповнолітніх дітей - задоволено. Шлюб між сторонами розірвано. Відновлено позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 250 гривень на утримання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дітьми повноліття починаючи з 03.06.2014. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості по аліментам за період з 03.06.2014 по 30.06.2019 виданого В.о. Бородянського районного відідлу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заборгованість [PERSON] становить 49 596,39 грн. Також встановлено, що виконавче провадження № 57270763 на підставі виконавчого листа № 360/1142/14-ц виданого 14.10.2014 Бородянським районним відідлом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито 21.09.2018. При цьому, згідно Довідки № 376 від 23.08.2019 виданої сільським головою Озерської сільської ради Бородянського району Київської області Мартиновим В.А. встановлено, що [PERSON] , [INFO] з січня 2015 року проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , 1980 р.н. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Окрім наведеного, закон вказує і на можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Поряд з цим відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років встановлено з 01 липня 2019 року у розмірі 2 118,00 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на дитину має бути не меншим ніж 1 059,00 грн. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що визначені рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14.10.2014 у справі № 360/1142/14-ц аліменти на одну дитину в розмірі 416,68 гривень є меншими ніж законодавчо встановлений мінімум, аліменти у цій сумі не можуть забезпечити повноцінний розвиток дитини та те, що відповідач позов визнав, то суд вважає за можливо позов задововольнити. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. ст. 180- 182, 192 СК України,

Outcome: approved