Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ПАТ «[PERSON] Аваль» є Акціонерно поштово-пенсійний банк «Аваль», відповідно до статуту банку. 04.04.2006 року відповідач уклав з Акціонерно поштово-пенсійним банком «Аваль» кредитний договір № 014/9407/74/31142 та отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 40\~000,00 дол. США строком до 04 квітня 2026 року зі сплатою 12 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Відповідачем не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в звязку з чим станом на 02.02.2015 року заборгованість по кредиту становить 36\~567, 36 дол. США, заборгованість по сплаті відсотків становить 3\~612, 80 дол. США, крім того, нарахована пеня в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, яка становить 3\~213, 81 дол.. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04.04.2006 року відповідач уклав з Акціонерно поштово-пенсійним банком «Аваль» кредитний договір № 014/9407/74/31142 та отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 40\~000,00 дол. США строком до 04 квітня 2026 року зі сплатою 12 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Відповідачем не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту. Таким чином, станом на 02.02.2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 43\~393, 97 дол. США, яка складається із: заборгованості по кредиту - 36\~567, 36 дол. США, заборгованості по сплаті відсотків - 3\~612, 80 дол. США, та пені в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, яка становить - 3\~213, 81 дол.. Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судові рішення у цивільних справах» визначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Таким чином, суд вважає, що отримані в іноземній валюті кошти відповідач зобов'язаний повернути у доларах США із зазначенням еквіваленту у гривні згідно офіційного курсу НБУ станом на день винесення рішення, тобто на 22 червня 2015 року - по курсу 100 доларів США = 2163,5428 гривень, що жодним чином не порушить прав відповідача, оскільки зміна курсу долара США до гривні не змінює обсягу його зобов'язання, вираженого в іноземній валюті. Досліджені в судовому засіданні обставини справи підтверджують належну обґрунтованість доказами вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору № 014/9407/74/31142 від 04.04.2006 року в сумі 43\~393, 97 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на винесення рішення 22.06.2015 року становить (43\~393, 97 доларів США х 21,635428 гривень (за 1,0 долар США) =) 938\~847 грн. 11 коп.. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача, також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3\~654 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved