Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 22 жовтня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Великобілозерського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 30. В шлюбі мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя, сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дітей. З 2015 року шлюбні стосунки сторін припинилися, позивач пішла із сім'ї. Кожен із сторін бажає створити іншу сім'ю. За таких обставин сім'ю зберегти неможливо, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Нормами ч. 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дитини. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 22 жовтня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Великобілозерського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 30 (а.с.10). В шлюбі мають двох синів: [PERSON], [INFO] (а.с.11-12), та [PERSON], [INFO].(а.с.13). Шлюбні стосунки сторін фактично припинилися з липня 2015 року. Таким чином, оскільки сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям припинено, збереження сім'ї за вказаних обставин неможливо та суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved