Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 2,25 га в адмінмежах Тіньківської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-15-525 від 23.03.2001 року. 10 грудня 2004 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла позивач, оскільки на час її смерті проживала з нею разом, спільно вели власне підсобне господарство, доглядала за померлою та провела її поховання. Крім того, протягом шести місяців після смерті [PERSON], позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус роз'яснив позивачу право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що оригінал Державного акта було втрачено, тому позивач просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом та прийняла спадщину, але не змогла нотаріально оформити вказану земельну ділянку через відсутність оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Третя особа у судовому засіданні не заперечувала проти заявлених позовних вимог позивача та просила визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, оскільки їхня мати, [PERSON], яка померла 10 грудня 2004 року, за життя склала заповіт на користь позивача. Суд, вислухавши представника позивача, третю особу, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 10 грудня 2004 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 254248 від 10.12.2004 року померла [PERSON] (а.с. 7). Після її смерті на території Тіньківської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 2,25 га, розташованої на території Тіньківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-15-525 від 23.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 525, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 02.06.2017 року № 575/03-17 (а.с.12). Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акта у матеріалах справи, оригінал якого було втрачено, що підтверджується оголошеннями в газеті "Чигиринські вісті" від 25.03.2017 року № 12 (12750) (а.с.13-14). Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 02 грудня 2004 року, посвідченого секретарем Тіньківської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований (а.с.8). Як вбачається зі повторного свідоцтва про народження серії І-СР № 240250 від 16.03.2017 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР № 361983 від 31.10.1981 року, позивач являється померлій [PERSON] рідною дочкою і є спадкоємцем її майна відповідно до заповіту, в порядку ст. ст. 1217, 1222 ЦК України. Згідно довідки виконавчого комітету Тіньківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 16.05.2017 року №372, вбачається, що дочка, [PERSON], [INFO], на час смерті своєї матері [PERSON], яка померла 10 грудня 2004 року, фактично проживала разом з нею за адресою: вул. Шевченко, 39, с. Тіньки Чигиринського району Черкаської області, вели спільне господарство, та доглянула її і провела поховання після смерті (а.с.11). Позивач прийняла спадщину у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 20.07.2017 року № 575/02-31, виданої державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті матері [PERSON], яка померла 10 грудня 2004 року. Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 645/01-16 від 03.08.2017 року, після смерті 10 грудня 2004 року [PERSON], із заявами про прийняття спадщини зверталися [PERSON] та [PERSON]. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач та [PERSON] не заперечують проти задоволення позову, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved