Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 21 листопада 2007 року у Шклівській селищній раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №51. Від спільного подружнього життя з відповідачем дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у них не має взаєморозуміння та поваги один до одного. Протягом останніх п'яти років вони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить розірвати шлюб, оскільки такий існує лише формально. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала до суду заяву, у якій просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, оскільки бажання проживати разом з позивачем не має покликався на те, що на даний час у нього існують лише майнові претензії до позивачки. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року у Шклівській селищній раді Яворівського району Львівської області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, даний факт підтверджується оригіналом свідоцтва серії [NUMBER], актовий запис №51. Від спільного подружнього життя у сторін дітей не має. Як з'ясовано в судовому засіданні позивач через зневажливе ставлення відповідача, повністю втратила почуття любові і поваги до нього, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що є істотне значення. Беручи до уваги п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони подружніх відносин не підтримують протягом п"яти років, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, однак через майнові претензії просить відмовити в задоволенні позову. Що стосується покликання відповідача на майнові претензії, то суд роз"яснив відповідачу, що він вправі вирішити їх, звернувшись з відповідним позовом до суду в будь-який зручний для нього час. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved