Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України завдану\~шкоду в\~порядку регресу\~в розмірі\~16\~536,00\~гривень;\~а також\~сплачений позивачем\~судовий збір\~у розмірі\~2270,00\~грн. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 18.03.2016\~року о\~19.55\~годині водій\~ [PERSON] \~керував транспортним\~засобом ВАЗ\~21099,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~у м.\~Мелітополь здійснив\~наїзд на\~пішохода [PERSON] \~на пішохідному\~переході,\~порушуючи правила\~дорожнього руху,\~рухаючись зі\~швидкістю не\~менше 85,7\~км/год.\~Внаслідок наїзду\~відповідача на\~пішохода [PERSON] \~потерпіла від\~отриманих травм\~загинула на\~місці дорожньо-транспортної\~пригоди. Постановою старшого слідчого Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Анохіним О.В. від 31 серпня 2016 року народження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016080140001357 від 19.03.2016 року було закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 06.06.2018 року потерпіла особа - [PERSON] (представник по довіреності [PERSON] ) подав позивачу Заяву на виплату страхового відшкодування понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника 18\~207,00 грн. (ліміт 16\~536,00 грн). Станом на дату скоєння ДТП відповідач не був застрахований за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодовували спричинені матеріальні збитки потерпілій [PERSON] саме страхова компанія Моторне (транспортне) страхове бюро України у розмірі 16 536,00 грн., яку і просить стягнути з винуватця ДТП [PERSON] . Крім того, також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 14.00 годину 07 вересня 2021 року. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з?явився, судова повітска направлялась йому за зареєстрованим місцем проживання і згідно відомостей сайту "Укрпошти" не була вручена під час доставки, але відповідно до ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до постанови слідчого Мелітопольського ВП про закриття кримінального провадження від 31.08.2016 року, 18.03.2016 року приблизно о 19.55 годині [PERSON] , керував автомобілем ВАЗ 21099 реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Чкалова в напрямку вул. Котовського, зі швидкістю не менш ніж 85,7 км/год, чим перевищив максимальну дозволену швидкість в населених пунктах. В цей же час пішохід [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи вимоги ПДР України, перетинала проїзну частину вул. Ломоносова по регульованому пішохідному переходу на заборонене (червоне) світло світлофору, чим поставила себе та інших учасників дорожнього руху в небезпечне становище. Не доходячи до середини проїзної частини, [PERSON] зупинилася, після чого, несподівано продовжила перетинати бігом проїзну частину. Водій [PERSON] виявивши небезпечні дії пішохода [PERSON] , яка несподівано поновила рух в безпосередній близькості від його автомобіля, не маючи технічної можливості уникнути наїзду, застосував гальмування, але своїми односторонніми діями уникнути наїзду не зміг. Внаслідок наїзду [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2016 року). В діях водія [PERSON] вбачаються порушення п.п. 12.4, 12.9 ПДР України. Цією ж постановою, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016080140001357 від 19.03.2016 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату скоєння ДТП винуватець [PERSON] не був застрахований за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому представник потерпілого Мелех Д.О., який діє в інтересах потерпілого [PERSON] , звернулася до Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, яка полягала у витратах на поховання. 06.02.2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 16536,00 гривень, що підтверджується Довідкою № 1 від 17.10.2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та Наказом № 10202 від 07.11.2018 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. На підставі квитанції № 26/3 від 19.03.2016 р. на суму 6157,00 грн., квитанції від 05.02.2018 р. на суму 12050,00 грн. та видаткової накладної на суму 12050,00 грн., витрати на поховання та на спорудження пам`ятника склали всього 18207,00 грн. Відповідно до копії платіжного доручення УКРЕКСІМБАНК № 1013690 від 07.11.2018 року платником Моторного (транспортного) страхового бюро України на ім`я [PERSON] було перераховано грошові кошти в сумі 16536,00 гривень, тобто в межах встановленого ліміту відшкодування. Розрахунок розміру відшкодування наведений позивачем (а.с. 23). Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті\~9\~та пункті 19.1 статті\~19Закону № 1961-IV. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки ( п.26 вищезазначеної постанови). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у\~\~разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.2 ст. 27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200\~Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п. п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16536,00 грн.. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі \~2270,00 грн..

Outcome: approved