Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що 10 липня 2012 року придбав в магазині «Комфі», який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», за кошти в сумі 6999,00 гривень мобільний пристрій моделі Samsung GT-I9300 Galaxy S III, серійний номер [NUMBER]. Згідно гарантійного талону гарантійний термін на такий пристрій становить 1 рік. У травні 2013 року відбувся збій в роботі мобільного пристрою і він звернувся до сервісного центру «Равіс» (ФОП [PERSON]), який займається обслуговуванням мобільних пристроїв, проданих торгівельною мережею ТОВ «Комфі Трейд». Про сервісний центр дізнався на інтернет - сайті, який був зазначений у гарантійному талоні. У сервісному центрі йому було видано талон з логотипом сервісного центру «Равіс». 23 травня 2013 року сервісним центром було проведено оновлення програмного забезпечення мобільного пристрою. Після того, як мобільний пристрій був повернутий працівниками сервісного центру, ним було виявлено на його екрані (сенсорі) пляму невідомого походження, якої до сервісного ремонту він не спостерігав. Дана пляма розтягнулась на велику площу сенсорного екрану мобільного пристрою, внаслідок чого користуватись таким пристроєм він не міг. 24 травня 2013 року він звернувся до сервісного центру «Равіс» із заявкою на проведення гарантійного ремонту. В усній формі працівники сервісного центру повідомили його про те, що у мобільному пристрої потік сенсорний екран і за його ремонт необхідно сплатити 2500 гривень. 31 травня 2013 року до сервісного центру він подав заяву, в якій просив повідомити письмово про причини виникнення вказаної поломки мобільного пристрою та безкоштовно усунути вказані недоліки згідно гарантійних зобов'язань на такий пристрій. 22 червня 2013 року звертався з відповідною скаргою. 2 липня 2013 року ФОП [PERSON] було надано письмову відповідь на заяву від 24 травня 2013 року, якою було відмолено у проведенні ремонту мобільного пристрою із посиланням на те, що пошкодження такого пристрою виникло вже після повернення пристрою. До цього часу телефон безкоштовно не відремонтовано і письмової відповіді на скаргу йому не надано. Мобільний пристрій знаходиться в зазначеному сервісному центрі. Бездіяльність відповідача, яка полягає у не проведенні гарантійного ремонту мобільного пристрою, вважає протиправною. Відповідач безпідставно не вжив відповідних заходів щодо проведення ремонту мобільного пристрою у 14-денний термін. Він мав право на гарантійний ремонт мобільного пристрою, відповідач знехтувала його правами як споживача. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) він розрахував неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару, розмір якої склав за 256 днів з 8 червня 2013 року по 18 лютого 2014 року 17 917,44 гривень. Просив зобов'язати фізичну особу-підприємця [PERSON] провести безкоштовний гарантійний ремонт належного йому на праві власності мобільного пристрою Samsung GT-I9300 Galaxy S III, серійний номер [NUMBER], зокрема усунути поломку у вигляді плями на сенсорному екрані пристрою відповідно до вимог нормативних документів, стягнути із вказаної особи пеню за затримку усунення недоліків мобільного пристрою понад установлений 14-денний строк за період із 08 червня 2013 року по 18 лютого 2014 року в сумі 17917,44 гривень та понесені витрати на правову допомогу фахівця у галузі права в розмірі 1900 гривень. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, в їх обґрунтування послався на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Представник позивача підтримав заявлені ним вимоги. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з»явилась, у клопотаннях від 28 лютого 2014 року та 12 березня 2014 року просила розглядати справу без її участі. В поданих до суду запереченнях проти позову позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, зазначила, що позивач 23 травня 2013 року звернувся до сервісного центру, оскільки були проблеми із загальними функціями, телефон не вмикався. Діагностикою телефону було встановлено, що для відновлення його працездатності необхідно провести чистку від окислів та оновити програмне забезпечення. У центрі було проведено платний ремонт телефону та здійснено оновлення програмного забезпечення. Телефон позивачу повернуто, претензій він не мав. 24 травня 2013 року позивач звернувся зі скаргою на появу плями невідомого походження та вимогою усунути її безкоштовно, на що йому відмовлено, запропоновано проведення платного ремонту, оскільки центр не несе відповідальності за появу нових несправностей в апараті. Посилання позивача на ті обставини, що пляма є наслідком проведення попереднього ремонту, вважає безпідставними, оскільки отримуючи телефон, він пересвідчився у відсутності будь-яких недоліків чи пошкоджень. Поява плями на дисплеї не могла бути наслідком ремонту, оскільки під час першого ремонту проводилась чистка від окислів лише материнської плати, жодних дій з дисплеєм не проводилось. Крім того, згідно Додаткової угоди центр не несе відповідальності за появу нових несправностей в апараті. Вважає безпідставними твердження позивача щодо пролонгації гарантійного строку, оскільки ні під час першого, ні під час другого звернення позивач гарантійний талон не надавав, він втратив право на гарантійне обслуговування. Вказала, що телефон позивача перебуває у сервісному центрі, представник центру неодноразово пропонував позивачу прийняти рішення та погодитись на платний ремонт, або ж забрати пристрій. Представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" в судове засідання не з»явився, про розгляд справи вказана юридична особа повідомлена належно. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вказаного Закону вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Продавець і виробник під час продажу (реалізації) товару зобов'язані інформувати споживача про підприємства, що задовольняють вимоги, встановлені частинами першою і третьою цієї статті. При перегляді рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року, яким ТОВ «Комфі Трейд» зобов'язано провести безкоштовний гарантійний ремонт належного [PERSON] мобільного пристрою Samsung GT-I9300 Galaxy S III, серійний номер [NUMBER], усунувши пляму на сенсорному екрані пристрою, та стягнуто з товариства пеню за затримку усунення недоліків мобільного пристрою, Апеляційним судом Київської області встановлено наступні обставини. Позивач придбав у товаристві з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» за кошти в сумі 6999 грн. мобільний пристрій моделі Samsung GT-I9300 Galaxy S III. 23 липня 2013 року, реалізуючи своє право вибору виконавця гарантійних зобов'язань, позивач звернувся до сервісного центру «Равіс», де було проведено оновлення програмного забезпечення. відповідно до вимог п. 25 Постанови КМУ № 506 від 11.04.2002 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів» технічне обслуговування товару (оновлення програмного забезпечення) не вважається ремонтом. 24 травня 2013 року позивач звернувся до сервісного центру «Равіс» з вимогою безкоштовно усунути пляму на сенсорі згідно гарантійних зобов'язань на цей пристрій. Оскільки гарантійний термін на мобільний пристрій було автоматично пролонговано, колегія суддів дійшла висновку, що позивач мав право на гарантійний ремонт зазначеного пристрою. При розгляді справи встановлено, що звертаючись до ТОВ «Комфі Трейд», позивач поклав на нього вину сервісного центру, який не усунув недоліки товару у визначений законом термін і в розпорядженні якого був і залишається телефон позивача. Зазначені обставини підтверджуються рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року, яке набрало чинності з моменту проголошення. Вказані встановлені обставини є обов'язковими для суду відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що під час продажу товару ТОВ «Комфі Трейд» в гарантійному талоні зазначив інтернет - сайт, на якому міститься інформація про адреси і телефони сервісних центрів. Серед таких сервісних центрів значиться сервісний центр «Равіс». Емблема вказаного авторизованого сервісного центру зазначена на відривному талоні від 24.05.2013, який отримав позивач після передачі відповідачу мобільного пристрою. До даного часу телефон позивача безкоштовно не відремонтовано, він знаходиться у сервісному центрі. Вказані обставини підтверджені відповідачем у поданих до суду письмових запереченнях. Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Сервісний центр безпідставно не вжив відповідних заходів до проведення ремонту телефону у 14-денний термін. За одержанням згоди на проведення експертизи сервісний центр до позивача не звертався, що вказує на ті обставини, що ним не вжито всіх необхідних належних заходів для проведення експертизи продукції та доведення того факту, що недоліки товару виникли після його передачі покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у позивача, який виявив недоліки товару протягом встановленого гарантійного строку, виникло право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Це право підлягає судовому захисту. Посилання відповідача на додаткову угоду до квитанції № 5728151 від 23.05.2013, якою передбачено, що сервісний центр знімає з себе відповідальність в разі появи нових несправностей в апараті, його повної поломки та в інших випадках, суд вважає безпідставними, оскільки факт укладання такої угоди не може бути підставою для позбавлення позивача прав споживача. Згідно ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Згоди на усунення вказаних вище недоліків в інший строк (більш як у 14-денний) позивач не давав. Виходячи з вартості товару 6999 гривень, один відсоток становить 69,99 гривень. Товар здано в сервісний центр 24 травня 2013 року, тобто ремонт мало бути проведено до 7 червня 2013 року. Неустойка має нараховуватись із 8 червня 2013 року і згідно заявлених вимог по 18 лютого 2014 року, оскільки до вказаної дати гарантійний ремонт мобільного пристрою не проведено. Розрахунок неустойки позивачем проведено вірно. За вказаний період за 256 днів її розмір склав 17917 гривень 44 копійки. Дана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі зазначеної вище норми матеріального права. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. За вказаною статтею стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Згідно з положенням статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При подачі до суду заяви позивачем понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 1900 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 12 від 11 лютого 2014 року та квитанцією про її оплату від 11 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно розрахунку суми витрат за надану правову допомогу на консультування позивача, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи та підготовку позовної заяви він витратив чотири з половиною години. Розмір витрат на правову допомогу, заявлений позивачем, не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 4, 7, 8, 17 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved