Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк» про припинення поруки за Договором поруки № 410/97/07-Ж від 19.07.2007 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2007 р. між АКБ СР «Укрсоцбнак» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено Договір кредиту № 410/97/07-Ж, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 93000 швейцарських франків для придбання квартири, а Позичальник зобов»язався здійснювати погашення кредиту та процентів аннуїтетними платежами розміром 905 швейцарських франків щомісячно до 19 числа. Кінцевим строком погашення кредиту у відповідності до графіка платежів, встановлено 18.07.2027 р. Того ж дня між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 410/97/07-Ж, відповідно до якого поручитель є солідарним боржником і несе відповідальність за виконання умов кредитного договору позичальником щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та можливих штрафних санкцій. Додатковою угодою від 10.06.2011 р. розмір щомісячних платежів було змінено до 304 франків, а строк дії Договору кредиту продовжено до липня 2037 р., хоча в Договорі кредиту бло передбачено можливість зміни строку дії договору за певних умов. В зв»язку з невиконанням позичальником своїх зобов»язань Банк надіслав на його адресу письмову вимогу, яка була ним отримана 10.07.2013 р., про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі. На підставі п.4.5 Договору кредиту, позичальник був зобов»язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою про повернення заборгованості, повернути Кредитору в повному обсязі свою заборгованість. З огляду на викладене, на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України позивач посилається на те, що порука припинилась10.02.2014 р., оскільки Банк не пред»явив вимог до поручителя про погашення заборгованості. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, зазначаючи на те, що в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України Банк мав право протягом 6 місяців з моменту виникнення порушеного права пред»явити вимогу до поручителя щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак таких дій не вчинив, хоча надіслав на адресу позичальника письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості і відповідно до п.4.5 Кредитного договору змінив строк виконання зобов»язань. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надіславши клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку та пояснення з приводу заявлених вимог, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2007 р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбнак» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено Договір кредиту № 410/97/07-Ж, відповідно до п.1.1 якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 93000 швейцарських франків для придбання квартири, зі сплатою 10,05 процентів річних, а Позичальник зобов»язався здійснювати погашення кредиту та процентів аннуїтетними платежами розміром 905 швейцарських франків щомісячно до 19 числа. Кінцевим строком погашення кредиту у відповідності до графіка платежів встановлено 18.07.2027 р. В забезпечення умов виконання позичальником кредитного договору, 19.07.2007 р. між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 410/97/07-Ж, відповідно до якого поручитель є солідарним боржником і несе відповідальність за виконання умов кредитного договору позичальником щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та можливих штрафних санкцій. Додатковою угодою до Кредитного договору від 10.06.2011 р. розмір щомісячних платежів було змінено до 304 франків, а строк дії Договору кредиту продовжено до липня 2037 р. Відповідно до п.4.5 Кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9, а саме погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, протягом більне ніж 90 календарних днів підряд, та/або перевищення сумою простроченої заборгованості Позичальника за цим Договором суми кредиту за п.1.1 цього Договору більш як на 10 процентів, та/або несплати Позичальником більше ніж однієї виплати за цим Договором, яка перевищує 5 процентів суми Кредиту за п.1.1 цього Договору, Позичальник зобов»язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою Кредитора про повернення заборгованості за цим Договором, повернути Кредитору в повному обсязі свою заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги Кредитора, що випливають з цього Договору, в тому числі: кредит, проценти за кредитом, комісії, неустойку, передбачені цим Договором. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник порушив свої зобов»язання щодо своєчасного внесення платежів в рахунок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого, 01.07.2013 р. р. Бнак надіслав на адресу позичальника вимогу про погашення заборгованості, яку позичальник отримав 10.07.2013 р.. У відповідності до п.4.5 Кредитного договору, надіславши вимоги позичальнику про погашення заборгованості, Банк змінив строк виконання зобов»язань. Тобто, зобов»язання повинні були бути виконані позичальником в повному обсязі до 10.08.2018 р. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Договором поруки, укладеним між сторонами, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється. У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі, що спростовує посилання представника позивача на наявність у Банку права пред»явити вимоги до Поручителя протягом 3 років. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Outcome: approved