Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 01.12.2009 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис №1261, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, із серпня 2014 року подружні відносини між сторонами припинені, подружжям втрачено почуття любові та взаємної поваги, тому позивач просить розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового звору у розмірі 908,00 грн., а також витрати по оплаті професійної правничаї допомоги у розмірі 2000,00 гривень. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Шостаков С.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не заперечувала проти позову, просила справу слухати у її відсутності, про що надала письмову заяву. Стосовно стягнення з неї судових витрат заперечувала у повному обсязі та значила, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1200,00 гривень, що майже удвічі більше ніж витрати на правову допомогу, які позивач проись стягнути на його користь. Стягнення з неї судових витрат по справі поставить її у скрутне матеріальне становище. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01.12.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 01.12.2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1261(а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23.06.2006 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №878(а.с.9). За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, що призвело до відчуження, втрати подружжям почуття любові та взаємної поваги. Спроб до примирення сторони не сприймали, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть, мешкають окремо, майновий спір на даний час відсутній. Суд вважає, що при таких обставинах сім`ю зберегти неможливо, а шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено судом, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає з відповідачкою. Рішенням суду від 23.12.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач у своїй заяві заначає, що позивач щомісячно сплачує на утримання сина аліменти у розмірі 1200,00 гривень, а у разі стягнення з неї суми витрат на правничу допомогу на корить позивача у розмірі 2000,00 гривень, це суттєво вплине на її матеріальний стан та їх спільної неповнолітньої дитини. Розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 2000,00 грн. суд вважає не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги. Крім цього суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки через наявність у сторін неповнолітньої дитини він не мав змоги звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану. Судом не встановлено вини саме відповідачки у розпаді сім`ї, навпаки, позивач є ініціатором розірвання шлюбу, який, як зазначалося вище, може бути розірваний за наявності у сторін малолітньої дитини, лише в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає у стягненні з відповідачки на користь позивача судових витрат на правову допомогу, - відмовити, а також відповідно до ст.141 ЦПК України витрати про сплаті судового збору покласти на сторону, яка їх понесла.

Outcome: approved