Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 21 вересня 2004 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 49. Від шлюбу з відповідачем, 04 березня 2005 року, народилась дочка [PERSON]. Позивач вказує у позовній заяві, що протягом останніх років їх шлюбні стосунки погіршились, між ними втрачено почуття любві, порозуміння та поваги, в зв'язку з чим спільне проживання стало нестерпним та неможливим, сім'я фактично розпалась. Вважає, що наведене суперечить інтересам сімї, отож має істотне значення, тому просить суд шлюб розірвати стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а для подальшого іменування залишити їй прізвище набуте в зв'язку із реєстрацією шлюбу "Вороліс". В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що між ними із відповідачем втрачено почуття любові та поваги, наміру зберегти сімю вона не має, оскільки мають місце подружні зради як з її сторони так і зі сторони відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що між ними як подружжям склались неприязні стосунки підґрунтям чому є подружня зрада. Свідком зясування стосунків між ними як подружжям є їх неповнолітня донька, що негативно впливає на її розвиток та виховання. Вважає, що обєктивних причин за яких доцільно було б зберегти їх шлюб не має, просив позов задовольнити. Суд, вислухавши сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 49 та видано свідоцтво про одруження серія 1-АМ № 108740 ( а. с. 4). Подружжя має спільну доньку, [PERSON], яка народилась 04 березня 2005 року, на що вказує свідоцтво про народження серія 1-АМ № 003274, видане 16 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції ( а. с. 6). Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін погіршились, між ними відсутні взаємопорозуміння та повага, мають місце подружні зради з боку позивача та міняти свою поведінку позивач не бажає. Наміру сторони примиритись не виявили, обоє наполягали на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що мають істотне значення. Також, суд вважає, що підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвище набуте в зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, так як вони підтверджені документально. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved