Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнень до позовної заяви від 20 листопада 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарне заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №2221/1 про надання останньому кредиту в сумі 80000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 22% річних та строком повернення кредиту не пізніше 17 липня 2028 року, при цьому договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору (п.8.1). Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобовязався передати відповідачеві грошові кошти, а відповідач згідно п.п.4.3.1, 4.1.1.1, 4.1.2, 4.1.4 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором, при цьому при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більш ніж на 2 місяці, а також в інших випадках банк згідно п.4.2.2 вправі вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів і інших платежів та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором №2221/1 забезпечувалося порукою [PERSON] згідно укладеного 18 липня 2008 року договору поруки №1, за яким поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, а також за додатковими угодами до нього, що укладені або можуть бути укладені в майбутньому, при цьому згідно п.2.1 цього договору в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором. Відповідачем [PERSON] несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 241500 гривень 54 копійки, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 69980 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості за процентами в сумі 10654 гривні 06 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 60159 гривень 39 копійок, пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 46455 гривень 73 копійки, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 6474 гривні 62 копійки, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в сумі 1925 гривень 24 копійки, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 21132 гривні 55 копійок та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 24718 гривень 95 копійок. У звязку з наявністю заборгованості по кредитному договору як позичальнику [PERSON], так і поручителю [PERSON] банком 10 листопада 2014 року направлялася вимога №19/19-847 про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором від 18 липня 2008 року, які після отримання боржниками залишилися без задоволення, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення зазначеної заборгованості з боржника та його поручителя, так як відповідачі не виконали взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки під розписку представнику позивача (а.с.153), у судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити, розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, а у разі неявки відповідачів не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с.135,136,164). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки під розписку (а.с.157-165), в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією з повідомлення про вручення відповідно до вимог ч.5 та ч.4 ст.74 ЦПК України як за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, так і за місцем роботи (а.с.56,132,151,158-163,166-168), які повторно повернулися без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки та зміну місця проживання суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідача [PERSON] направлялись судом за місцем реєстрації його місця проживання, які неодноразово повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності\~- повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата\~або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи\~закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачу [PERSON] судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, а також за місцем роботи не одержані та повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, що підтверджується і довідкою Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.102), то суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON]. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та у звязку з неявкою відповідачів за письмовою згодою позивача (а.с.164) в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який повинен відповідати вимогам ст.ст. 1046-1050,1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі, а зазначене свідчить про те, що за формою та змістом укладений між сторонами кредитний договір відповідає зазначеним вимогам. Судом встановлено, що 18 липня 2008 рок між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.26-48), як позикодавцем та фізичною особою [PERSON] як позичальником був укладений договір про іпотечний кредит №2221/1 про надання останньому кредиту в сумі 80000 гривень терміном на 20 років зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22% річних та строком повернення кредиту не пізніше 17 липня 2028 року, а також з укладанням в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: с.Аполонівка, Військове містечко, буд.33, к6.1 Солонянського району Дніпропетровської області і з умовою про укладення за власний рахунок на користь банку договору страхування предмету іпотеки (а.с.9-12,20-25). Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобовязався передати відповідачеві грошові кошти, а відповідач згідно п.п.4.3.1, 4.1.1.1, 4.1.2, 4.1.4 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором, здійснюючи згідно п.1.5 договору щомісячно до 30(31) числа місяця, наступного за звітним, погашення кредиту рівними частинами в сумі 334,00 гривні та сплачуючи проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з травня 2008 року та здійснити останній платіж не пізніше 17 липня 2028 року, при цьому кошти у рахунок погашення кредиту та сплати процентів за його користування повинні зараховуватися у черговості встановленій в п. 1.7 договору (а.с.9), а у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором, при цьому при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більш ніж на 2 місяці, а також в інших випадках банк згідно п.4.2.2 вправі вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів і інших платежів та стягнути заборгованість в примусовому порядку. Відповідно до п.8.1 якого договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих за договором зобовязань. За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2), сплатити неустойку в розмірі 0,05% від суми кредиту за ненадання документів, що передбачені умовами кредитного договору (п.5.4), а згідно п.7.8 договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобовязань позичальника в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені (а.с.10-11), що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), при цьому відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Також встановлено, що виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечувалося договором поруки №1 від 18 липня 2008 року, укладеним між банком та відповідачем [PERSON] як поручителем, за якими останній відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник (а.с.12), при цьому згідно п.2.1 в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором. Обовязок у поручителя виконати за кредитним договором зобовязання за позичальника настає після отримання поручителем повідомлення банку згідно п.п.2.4,2.5,6.1 договору поруки, а відповідно до п. 3.3. цього договору у разі невиконання або неналежного виконання поручителем зазначених зобовязань, поручитель сплачує на користь кредитора штраф в розмірі 10% від суми несплаченого платежу. Крім цього, виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечувалося договором іпотеки від 18 липня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON], який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №4022 та накладено заборону, зареєстровану в реєстрі №4023, на відчуження предмету іпотеки чотирьохкімнатної квартири №1 в будинку №33 Військове містечко с.Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області з визначенням його вартості в сумі 145242 гривні 00 копійок (а.с.13-15). Відповідно до п.п.7.2,7.3 цього договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених в п.3.3 договору іпотеки, іпотекодавець зобовязаний сплатити на користь банку штраф в розмірі 10% вартості невиконаного зобовязання, відшкодувати понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі, а також неустойку в розмірі 10% вартості предмета іпотеки (а.с.15). Судом встановлено, що банк як позикодавець належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] як позичальнику кредит в сумі 80000 гривень, а відповідач [PERSON] порушував умови кредитного договору та не виконував належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, у звязку з чим позивачем на адресу як позичальника так і його поручителя були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту від 10 листопада 2014 року (а.с.16,18), які були ними отримані, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.17,19), але і після цього ні позичальник, ні поручитель не виконав зобовязань за кредитним договором. Відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 80000 гривень, але в порушення умов кредитного договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання, не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки та інші передбачені договором платежі, не надав доказів укладання договору страхування предмету іпотеки відповідно до вимог п. 1.4.3 кредитного договору та п. 3.3.9 договору іпотеки, а вказане свідчать про істотне порушення позичальником [PERSON] в односторонньому порядку умов укладеної угоди, а також умов договору іпотеки, які нерозривно повязані між собою. Статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що відповідно до розділу 2 укладеного договору поруки № 1 від 18 липня 2008 року, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніш ніж за три дні до моменту настання строку платежу, а після отримання такого повідомлення поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобовязання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника про прострочення сплати платежу виплатити несплачену боржником суму кредитору, а п. 4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, а також якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Оскільки судом встановлено, що банк звертався до поручителя з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором №2221/1 від 18 липня 2008 року в межах строків, передбачених договором поруки та звернувся до суду з позовом до поручителя в межах строків, передбачених ЦК України, а поручителем така вимога була отримана 2 грудня 2014 року (а.с.17,19), проте залишена без задоволення, то вимоги про солідарне стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору від 13 червня 2015 року за розрахунком позивача (а.с.6-8,113-114,148-149) у відповідача [PERSON]М станом на 01 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 241500 гривень 54 копійки, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 69980 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості за процентами в сумі 10654 гривні 06 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 60159 гривень 39 копійок, пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 46455 гривень 73 копійки, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 6474 гривні 62 копійки, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в сумі 1925 гривень 24 копійки, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 21132 гривні 55 копійок та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 24718 гривень 95 копійок, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів, якими було порушено як умови кредитного договору та договору іпотеки, так і договору поруки, що дає право банку в разі несплати божниками заборгованості за кредитом після направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за рішенням суду, тобто в примусовому порядку. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно достроково стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 326320 гривень 80 копійок, яка склалася станом 01 вересня 2015 року. Крім цього, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у звязку з задоволенням позову на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в рівних частках з кожного витрати по сплаті судового збору при зверненні з позовом до суду по 1147 (одна тисяча сто сорок сім) гривень 21 копійок та на користь держави по 60 (шістдесят) гривень 30 копійок, оскільки при подачі уточненої позовної заяви від 20 листопада 2015 року, за якою збільшено ціну позову до 241500 гривень 54 копійки, позивачем не було доплачено судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved