Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати відповідача [PERSON] батьком дитини [PERSON], 05.05.2018р.н., та виключити відомості про відповідача [PERSON] як батька дитини [PERSON], 05.05.2018р.н., з актового запису №1465011/00/AU/2018/527687 від 23.05.2018 року, складеного Управлінням цивільного стану в столичному місті Варшава, Воєводство Мазовецьке Республіки [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2013р. між нею (позивачкою [PERSON]Б.) та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №303. Вказує, що сімейне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, протягом кількох років проживають окремо, шлюб розірвано рішенням суду від 11.07.2017р. №465/633/17. 05.05.2018р. у неї з відповідачем [PERSON] в [PERSON], де вони проживали разом, народився син [PERSON], якого зареєстровано громадянином України. В акті про його народження батьком дитини записано відповідача [PERSON]В, оскільки з моменту розірвання шлюбу до народження сина не сплинуло 10 місяців. Зазначає, що як на час зачаття, так і на момент народження сина, проживала разом з [PERSON], а після розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON], уклала шлюб з [PERSON], останній визнає себе батьком дитини. В підготовче засідання позивачка не зявилася та не повідомила про причини своєї неявки і не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, а подала суду заяву в якій просить суд справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі в підготовче засідання не зявилися, подали до суду заяви, згідно яких просять справу розглянути в їх відсутності, позовні вимоги визнають та просять задовольнити. Відповідно до ст.\~223, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, суд розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.03.2013р. по 11.07.2017 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія рішення Франківського районного суду м.Львів від 11.07.2017. Згідно копії повної виписки свідоцтва про народження USC/OZ/1, AD 166917200, складеного Управлінням цивільного стану в столичному місті Варшава, воєводство Мазовецьке, [PERSON], означення актового запису: 1465011/00/АU/2018/527687, завіреного перекладу з польської мови, 05.05.2018 народився [PERSON] в м.Варшава Республіка Польща, батьками якого записано: [PERSON] та [PERSON] Ельжбета. Згідно копії довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої посольством України в [PERSON] 05.06.2018р. №6137/КВ/19-325/Н, [PERSON], який народився 05.05.2018, зареєстрований громадянином України. Відповідно до витягу із Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 01.08.2018р., [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO]. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 03.09.2018 серія І-СГ №356509, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 03.09.2018р. зареєстрували шлюб. Сторонами визнано, що батьком [PERSON], 05.05.2018р.н., який народився в м.Варшава Республіка Польща є [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Договору між Україною і [PERSON] Польщею про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 24.05.1993, який ратифіковано 04.02.1994, в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов'язків батьків застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Встановлення і оспорювання походження дитини від певної особи регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є мати дитини в момент народження дитини. В силу\~ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно із ч. 2, 3\~ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодек су України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч.1\~ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Аналогічні положення містяться в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3, згідно яких, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 1 ст. 48 Договору між Україною і [PERSON] Польщею про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 24.05.1993, який ратифіковано 04.02.1994, винесені судами однієї Договірної Сторони рішення з цивільних немайнових справ, що набрали законної сили, а в справах, що стосуються батьківських прав, рішення, що не набрали законної сили, але підлягають негайному виконанню, визнаються на території іншої Договірної Сторони без проведення дій про визнання, якщо суди іншої Договірної Сторони не винесли раніше правомірного рішення в тій самій справі, або якщо не були виключно компетентні, на підставі цього Договору, а у випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі чинного законодавства цієї Договірної Сторони. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 82 ЦПК України, передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved