Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмір 1/3 частини від усіх видів доходів та заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму\~ для дитини відповідного віку, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 650 грн. В обгрунтування вимог позивач вказала, що після розірвання шлюбу 17.01.2018 року відповідач не надає жодних коштів на утримання дитини, позивач самостійно утримує дитину. Крім того, позивач вказала, що на даний час перебуває у декретній відпустці, а тому вважає за необхідне стягувати аліменти і на її утримання. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач вимоги підтримала та просила задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 3, 19). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 24.01.2018 року [PERSON], 11.10.2016 року проживає разом з позивачем за адресою: с. Зарічани, вул. Б.Тена, 46 (а.с. 10). Зі змісту довідки, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28 м. Житомира від 24.01.2018 року №25 встановлено, що [PERSON] працює у вказаному навчальному закладі на посаді вчителя образотворчого мистецтва та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а саме з 22.10.2016 року по 11.10.2019 року (а.с. 11). Статті 180, 181 СК України визначають обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. За наведених обставин та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір"у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивач звільнена від сплати удового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору за дві позовних вимоги, що становить 704,80 грн.

Outcome: approved