Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вона з 13 березня 1996 року по 25 жовтня 2003 року працювала в КСА «Білоцерківська», яке було перереєстроване в подальшому в TOB Агрофірма «Білоцерківська». 30 січня 2002 року, згідно рішення 20 сесії 23 скликання, Шкарівська сільська рада вирішила виділити позивачу, як працюючій в агрофірмі 6 років, з земель резервного фонду сільської ради земельну частку (пай) в розмірі 1, 92 га, що підтверджується витягом з рішення. У грудні місяці 2014 року позивач звернулася з заявою до управління Держземагенства у Білоцерківського району про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність. Розглянувши її заяву, позивачу надали відповідь, що для вирішення земельного питання їй необхідно надати рішення суду. Тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, будь-яких заяв до суду не надходило, тому справу розглянуто без їхньої участі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», у судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову, просить суд розглянути справу без їхньої участі. Представник третьої особи Шкарівської сільської рада, Білоцерківського району Київської області у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечують проти задоволення позову, який також визнали. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в суді встановлено, що позивач по справі - [PERSON], з 13 березня 1996 року по 25 жовтня 2003 року, працювала в КСА «Білоцерківська», яке було перереєстрована в ПОП «Агрофірма Білоцерківська», а в подальшому В TOB Агрофірма «Білоцерківська», що підтверджується довідкою з місця роботи № 3 від 28.01.2014 року та копією трудової книжки позивача ( а.с.7-8,10). Згідно рішення 20 сесії 23 скликання від 30.01.2002 року Шкарівська сільська рада вирішила виділити позивачу, яка пропрацювала в агрофірмі 6 років, з земель резервного фонду сільської ради земельну частку (пай) в розмірі 1, 92 га, що підтверджується витягом з рішення (а.с.11). Відділ Держземагенства у Білоцерківському районі, розглянувши заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою, щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність, повідомив письмово позивача листом від 26.12.2014 року за № 06-7/1516, що по даному питанню необхідне рішення суду ( а.с.9). Згідно ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п.3 Постанови KM України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних Часток (паїв)» у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок, або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У відповідності до роз'яснень, зазначених в п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку позивача, як особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720 /95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Наведені обставини у позовній заяві підтверджені письмовими доказами, а саме: копією паспорту позивача, копією трудової книжки, довідками. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] є законними та обґрунтованими, тому позов слід задовольнити та визнати за позивачем право на земельну ділянку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved