Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] яким просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , укладений 20 вересня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 20 вересня 1994 року Товарною біржею "Харківська товарна біржа" за реєстровим № Н-1-966; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона придбала житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №Н-1-966 від 20.09.1994, який був укладений на товарній біржі «Харківська товарна біржа». Після укладання угоди вона користувалася та володіла будинком [ADDRESS] , здійснювала ремонт, сплачувала комунальні послуги, тощо. В жовтні 2019 року вона вирішила продати будинок, однак дізналась, що не може цього зробити, оскільки договір купівлі-продажу товарної біржі не є правовстановлюючим, оскільки нотаріально не посвідчений. [PERSON] помер [INFO] , а спадкоємцем після смерті [PERSON] є його онука відповідачка [PERSON] . Посилається, що оформити право власності на свій будинок я не можу окрім як через звернення до суду, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений та не зареєстрований в у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів у відповідності до ст. 227 Цивільний кодекс Української РСР. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про визнання позовних вимог, в якій визнає обставини вказані у позові. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку\~з не\~явкою в\~судове засідання\~всіх осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. Відповідно до договору на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, зареєстрованого 14.10.1954 Третьою Харківською державною нотаріальною конторою р. №10364, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] проїзду, 11 ( [ADDRESS] ). Відповідно до архівного витягу від 02.09.2019 №0-29/255, виданого Державним архівом Харківської області, протоколом №23 виконавчого комітету Червонозаводської районної ради депутатів трудящих від 10.08.1954, Виконавчим комітетом Червонозаводської районної ради депутатів трудящих було вирішено виділити земельні ділянки для індивідуального будівництва за рахунок неудобія земель міськпитомника №2 ТЗБ в безстрокове користування [PERSON] по Южному проїзду, 11, 400 кв.м. Згідно із листом Міської комісії з питань топоніміки та охорони історико-культурного середовища від 18.10.2019 №086/0/5-19, повідомляють, що Південний (Южний) проїзд увійшов до складу вулиці Макіївської, як її частина (від Макіївського проїзду до Джерельного (Родникового) провулку). Згідно договору купівлі-продажу №Н-1-966 від 20.09.1994, який був укладений на товарній біржі «Харківська товарна біржа» між [PERSON] та [PERSON] , продавець [PERSON] продав, а покупець [PERSON] купила житловий будинок «А-1», прибудову «А-1», сені «а, а-1, а-3», крильце, літня кухня, сарай, вбиральня, огородження, криниця, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 17.05.2019 №5518/04-08/19, згідно наявних архівних матеріалів реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] станом на 31.12.2012. Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на праві приватної власності проведена за « [PERSON] » (російською мовою) на підставі договору на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, зареєстрованого 14.10.1954 Третьою Харківською державною нотаріальною конторою р. №10364. У відповідності до технічного паспорту від 12.11.2019, виконаного ТОВ «Юридична компанія «Калина», житловий будинок [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А1-1», прибудов «а, а1, а3», ганків літ. «а2, а4», сараю літ. «Е», літньої кухні літ. «Ж», тамбуру літ. «ж», гаражу літ. «З», вбиральні літ. «К», огорожі №2;5;6;7, колодязю №3, замощення №1. Самовільні побудови ( перепланування/ реконструкції) відсутні. [PERSON] помер [INFO] , про що 01 грудня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управлення юстиції складено актовий запис №17371. Як вбачається з копії спадкової справи №261/2019, після смерті [PERSON] у спадщину вступив його син [PERSON] , який був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, однак спадщину не оформив. У відповідності до копії спадкової справи №261/2019, [PERSON] 23.04.2019 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , до складу якої входив житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки відносини між [PERSON] та [PERSON] склалися в момент укладення спірного договору - 20.09.1994, то необхідно застосовувати приписи Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~41\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну абро припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в)якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вимог ст.\~224\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.\~227\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Кодексу). Відповідно до вимог ст.\~228\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. За змістом ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР(1963року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 154\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Згідно постанови ВС України №640/2034/15-ц від 24.05.2017, до 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі. Верховний суд України зокрема зазначив, що за положеннями статті 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві, одже вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно відповідно до положень ст. 5 цього кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи належить майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Таким чином, на час укладання договору купівлі-продажу діяв ЦК УРСР положення якого не пов`язували державну реєстрацію з моментом виникнення права власності. Як вбачається зі змісту договору від 20.09.1994, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «Харківська товарна біржа», зазначений правочин містить всі ознаки договору купівлі-продажу, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, передбачених ст.\~153\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), який діяв на момент укладення вказаного правочину, про що свідчать їх підписи у ньому, за наслідками укладення зазначеного договору [PERSON] передав житловий будинок у власність покупцю [PERSON] , а остання прийняла майно і сплатила за нього певну грошову суму. З часу укладання договору купівлі-продажу сторони чи будь-які інші особи не пред`являли претензій з приводу зазначеного майна. Вищевказана угода укладена відповідно до вимог законодавства, діючого на момент укладення такої угоди, угода зареєстрована на біржі, однак не посвідчена нотаріально, оскільки на час її укладення посвідчення такої угоди на законодавчому рівні не передбачалося, сторони даного договору купівлі-продажу повністю виконали умови договору. Відповідно до вимог ст.\~47\~Цивільного кодексу\~Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, така угода купівлі-продажу вважається дійсною. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач не вимагає відшкодування понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved