Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати зобов'язання за договором поруки, укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» від 12.03.2008 року, припиненим. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» укладено Договір поруки на забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON]. 11.06.2009 року банк звернувся до поручителя з вимогою погасити заборгованість по кредиту протягом семи днів з дати надсилання банком повідомлення, та звернувся до суду із відповідним позовом у травні 2010 року. Таким чином, позивач вважає, що банком пропущено шестимісячний строк на право пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 12.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] укладено кредитний договір № 37/П/56/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 194 501,25 доларів США з виплатою процентної ставки 12,89 % на рік, строком до 10.03.2028 року. У забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] за кредитним договором № 8/№ 37/П/56/2008-840, 12.03.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки. 11.06.2009 року банк надіслав позивачеві вимогу про виконання зобов'язання позичальника протягом семи днів з дати надсилання банком повідомлення. У травні 2010 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до Шевченківського районного суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 2 055 711,40 грн. Вказаний позов задоволено рішенням Шевченківського районного суду від 04.08.2011 року. Так, відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 4.2.4 Кредитного договору визначено, що Банк має право від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів, передбачених цим Договором та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору. Згідно з п. 3.3.3 даного договору позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п.3.3.1 цього Договору, щомісячно до 03 числа поточного місяця. Отже, умовами кредитного договору передбачено право Банку вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань в разі не внесення чергового мінімального платежу у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору. Так, позичальник [PERSON] порушив п. п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору, у результаті чого за останнім утворилась заборгованість станом на 04.06.2009 року у розмірі 212 767,23 долари США. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до умов договору кредиту, а саме п.п. 1.4 банк надає кредит позичальнику строком до 10.03.2028 року. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. 11.06.2009 року банк надіслав позивачеві вимогу про виконання зобов'язання позичальника протягом семи днів з дати надсилання банком повідомлення, тобто скористався правом дострокового повернення кредиту. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Також згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання, у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. ПАТ «КБ «Надра» скористався своїм правом на дострокове стягнення кредитної заборгованості та у відповідності до ст. 1050 ЦК України пред'явив вимогу до поручителя [PERSON] від 11.06.2009 року про дострокове погашення заборгованості у сумі 212 767,23 доларів США, у строк сім днів з дати надіслання банком повідомлення. За таких обставин, ПАТ «КБ «Надра» повинно було звернутися до поручителя [PERSON] з позовом про стягнення суми заборгованості протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 18.12.2009 року (11.06.2009 року + 7 днів + 6 місяців). Враховуючи викладене, оскільки договором поруки було встановлено його дію до повного погашення зобов'язання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а із позовною заявою до поручителя про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 37/П/56/2008-840 від 12.03.2007 року відповідач звернувся у травні 2010 року, відповідно зобов'язання за договором поруки від 12.03.2007 року припинилося. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved