Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання права власності на житловий будинок, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 06 жовтня 1997 року в Первомайській філії Південної Товарної Біржі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами за № 1636, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], між [PERSON] - продавцем та [PERSON] - покупцем. Згідно договору [PERSON] заплатила 4000 грн., а відповідачка отримала гроші та передала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами і остання стала користуватись ним. В даний час [PERSON] бажає розпорядитись належним їй житловим будинком і в нотаріальній конторі вона дізналася, що договір купівлі-продажу № 1636 від 06 жовтня 1997 року, укладений у 3-ої особи недійсний, так як згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути укладений тільки в нотаріальній конторі. У ст. 5 чинного ЦК України та ст. 3 ЦК України в редакції 1963 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так як спірні відносини щодо купівлі-продажу спірного житлового будинку виникли в жовтні 1997 року тому відповідно для їх врегулювання необхідно застосовувати ЦК України в редакції 1963 року. За ст. 153 главою 20 ЦК України в редакції 1963 року та главою 54 підрозділу 1 розділу ІІІ книги 5 чинного ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всім істотним умовах. Істотними для договорів купівлі-продажу будинку є умови, що стосуються їх предмету та ціни, а форма, якої він за законом потребує, повинна бути нотаріальна. Недотримання такої форми, відповідно ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, тягне за собою недійсність такого договору. Проте, відповідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в названій редакції, а саме названа норма діяла на час укладення договору, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною за умови, що одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального її оформлення (це ж правило збережено і в ч. 2 ст. 220 чинного ЦК України). На даний час, через недотримання при укладенні договору належної за законом форми, [PERSON] позбавлено можливості у повній мірі використовувати правомочності власника житлового будинку за адресою [ADDRESS] і [PERSON] не може, через відсутність інформації про місце перебування відповідача, надати договору належної форми. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином через оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" № 96 від 30.05.2015 року. Заперечень на позов не надсилала. Представник Первомайської філії Південної Товарної Біржі у судове засідання не з'явився, надіслав листа з проханням слухати справу без його присутності, з позовом згоден, рішення залишив на розгляд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами за № 1636, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який 06.10.1997 року за № 1636 був посвідчений Первомайською філією Південної Товарної Біржі. Згідно цього договору [PERSON] заплатила 4000 грн., а відповідачка отримала гроші та передала [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами і остання стала користуватись ним. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе через відсутність інформації про місце перебування відповідача. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як між сторонами відбулося фактичне повне виконання умов цього договору, що згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнання за позивачем права власності на будинок.

Outcome: approved