Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.08.2012 р. Від даного шлюбу у них дітей не має. З січня 2013 р. були припинені подружні відносини через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, а також втрати почуттів один до одного. Кожен мав протилежні погляди на життя, шлюб та сім»ю. В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, а шлюб розірвати, оскільки подальше існування шлюбу є неможливим в зв»язку з відсутністю спільного бажання на його збереження. Існування шлюбу є формальним, з січня 2013 р. вони з відповідачем не мешкають разом, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сім»ю, взаємні права і обов»язки, а також конфлікт з приводу виховання дитини, яка перебуває на її утриманні, від іншого шлюбу. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши письмову згоду на розгляд справи Голосіївським районним судом м.Києва у його відсутність та визнання вимог про розірвання шлюбу. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.08.2012 р. між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві був зареєстрований шлюб, актовий запис № 543. Від цього шлюбу у подружжя дітей не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин з січня 2013 р., мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено в зв»язку з постійними конфліктами, що виникали внаслідок різних поглядів на життя, спільних інтересів, та різного усвідомлення обов»язків кожного із подружжя. Подальше існування шлюбу сторони вважають неможливим, на примирення не згодні. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на віьній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Як зазначалось судом вище, сторони у справі не мешкають разом, не ведуть спільне господарство, не пов»язані спільним побутом, кожен з них має власні інтереси. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сім»я існує формально, а отже шлюб між сторонами у справі може бути розірваний, оскільки сторони не погоджуються на примирення і не бажають відновлення шлюбних стосунків. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим та носить формальний характер. Подальше існування шлюбу, на думку суду, суперечить інтересам сторін у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved