Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивачі звернулись до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про внесення змін до актового запису про народження неповнолітнього [PERSON], а саме щодо відомостей про місце його народження. З заяви вбачається, що [INFO] в перинатальному центрі Одеської обласної клінічної лікарні позивач народила дитину чоловічої статі. У строк, передбачений ч. 3 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», позивач звернулась до Кілійського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області з відповідною заявою про державну реєстрацію народження дитини та її походження. Батько дитини - [PERSON] при державній реєстрації не був присутній та відповідно паспорт батька не пред'являвся. В актовому записі № 26 від 15.02.2006 року про народження [PERSON] в графі «місце народження дитини» вказано - Україна, Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, за місцем проживання матері. Втім, позивач вважає, що місцем народження її дитини в актовому записі повинно бути зазначене фактичне місце його народження, а саме - м. Одеса. З заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] звернулась до Кілійського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції. Однак, позивачу було відмовлено у внесенні змін до актового запису, а також рекомендовано звернутись до суду. Позивачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак від них надійшли клопотання про те, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі, просять справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив клопотання, відповідно до якого просить провести засідання без його участі. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З актового запису про народження № 26 від 15.02.2005 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського РУЮ Одеської області, [PERSON] народився [INFO], його батьками вказані - [PERSON] та [PERSON], місцем народження дитини зазначено - м. Кілія Кілійського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 25.02.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Кілійського районного управління юстиції Одеській області, між [PERSON] та [PERSON] 25.02.2003 року було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON], про що було складено відповідний актовий запис за № 23. З повідомлення № 01/01/-07/89, наданого 04.01.2018 року Комунальною установою «Одеська обласна клінічна лікарня», вбачається, що в перинатальному центрі КУ «ООКЛ» перебувала громадянка [PERSON], [INFO], яка [INFO] народила дитину чоловічої статі. З інформаційного листа № 2/69-20 від 27.03.2018 року, наданого начальником Кілійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається що [PERSON] зверталась до Кілійського РВ ДРАЦС з заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON], а саме зміни відомостей про місце його народження, однак їй було відмовлено й рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 144 СК України передбачено обов'язок батьків реєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, реєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, мені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Відповідно до вимог п. 1, 2 глави 1 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: і) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про вродження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до вимог п. 3 глави 1 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного гину в Україні державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем вродження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Якщо батьки дитини не перебувають у шлюбі, то народження дитини може бути зареєстроване за місцем проживання особи, яка визнає себе батьком дитини, якщо із заявою про державну реєстрацію народження ця особа одночасно подає заяву про визнання батьківства. Відповідно до вимог п. 4 глави 1 розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження, підтверджене одним із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, або місце проживання батьків чи одного з них. Якщо місцем народження дитини зазначається фактичне місце її народження, а не місце проживання її батьків, про це робиться відповідна відмітка у графі "Для відміток" актового запису про народження, яка під час державної реєстрації скріплюється підписами батьків чи одного з них.Під час державної реєстрації народження дитини за місцем її народження в актовому записі вказується фактичне місце народження. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру записів цивільного стану громадян (п. 2.16 Правил), відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану (п. 2.18 Правил). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані письмові докази, а також аналізуючи наведені норми цивільного законодавства суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою, а також такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved