Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини, в якому зазначив, що їхнє сімейне життя не склалось, вони мали намір зберегти сім'ю заради їхнього сина, але в них різні бачення в цьому питанні, вони не змогли порозумітись і за рішенням суду 18 вересня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Дитина залишилась проживати з матір'ю, він цьому не заперечував, беручи до уваги вік дитини вважає, що він повинен бути біля матері. Відповідно до судового наказу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2010 року він зобов'язаний до сплати аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частки заробітної плати і він свій обов'язок виконує, сплачує щомісячно не менш як 1200 грн.. Після розірвання шлюбу він не заперечував щодо проживання сина з матір'ю і вони домовились, що він буде брати участь у вихованні сина шляхом періодичного спілкування з ним, але відповідачка їхні домовленості не виконує і не надає йому можливості в спілкуванні із сином. Він звернувся із заявою до опікунської ради міськвиконкому за рішенням якої 18 листопада 2013 року йому було встановлено термін особистого спілкування з малолітнім сином. Відповідачка була присутня на засіданні опікунської ради, їй були роз'яснені вимоги законодавства і вона пообіцяла не чинити перешкод в його спілкуванні з дитиною, але і після цього рішення вона не надала йому можливості спілкування із сином. На прикінці січня 2014 року він знову звернувся до опікунської ради про сприяння йому на спілкування із сином, але відповідачка надала письмове пояснення опікунській раді, яким повідомила, що його спілкування із сином має негативні наслідки на його поведінку, що нічим не підтверджено і не відповідає дійсності. Відповідно висновку опікунської ради йому запропоновано звернутись до суду для вирішення питання по суті. Він відчуває душевну необхідність в спілкуванні із сином, бажає бачити його і бути разом з ним, хоче дарувати йому подарунки і відчувати його радість, хоче щоб син відчував, що в нього є батько, який його любить і в будь-який час готовий його захистити. Беручи до уваги, що він працює на залізничному транспорті і в них немає поняття вихідні дні, святкові і т.і. , тому хотів би, щоб спілкування його із сином відбувалось двічі на тиждень в дні коли він зайнятий по роботі з 15 год. до 18 год. і в вільні від роботи дні з 9 год. до 18 год.. Тому просить призначити рішенням суду йому спілкуватись з дитиною двічі на тиждень з 15 до 18 години в робочий день та з 9 години до 18 години у вихідний день позивача. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги та обгрунтував свої пояснення обставинами викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнала частково, мотивуючи тим, що вона не чинить перешкод в побаченні батька з дитиною, проте вважає, що у робочі дні позивач має право бачитися з дитиною з 15 год. до 18 год., а в вихідні дні з 10 год. до 16 год. періодично в її присутності, поскільки дитині ще не має п'яти років і вона бажає бути присутньою при їх спілкуванні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Батьками малолітнього [PERSON] [INFO] в актовому записі про його народження записані батько - [PERSON] та мати - [PERSON] - сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], від 06.08.2009 року, виданим Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 8). З пояснень сторін та рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2013 року по цивільній справі № 387/1359/13-ц встановлено, що сторони розірвали шлюб, а малолітній [PERSON] проживає разом з відповідачем . Через наявність спору між позивачем та відповідачем щодо участі у вихованні дитини опікунська рада при виконкомі Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області своїм рішенням № 07 від 18.11.2013 року рекомендувала матері [PERSON] не забороняти батькові [PERSON] брати участь у вихованні малолітнього сина [PERSON], втановили термін особистого спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] [INFO] 2 рази на тиждень ( враховуючи характер роботи): в будні дні - забирати сина з дитячого садка після сну і до 19.30 год.; у вихідні дні з 10.00 до 18.00 год.. З пояснень позивача встановлено, що відповідач починаючи з січня 2014 року не надає можливості йому бачитися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Згідно висновку опікунської ради при виконкомі Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 04.02.2014 року про участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та невиконання рішення опікунської ради від 18.11.2013 року вирішено звернути увагу [PERSON] та [PERSON] на те, що батько і мати користуються рівними правами і несуть рівні обов'язки щодо своїх дітей, рекомендовано [PERSON] та [PERSON] звернутися до суду з питання встановлення терміну особистого спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, за змістом ст.ст. 141, 150 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст. 8, 19 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст.ст. 7, 155 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні не встановлено обставин, які забороняли б участь позивача у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] [INFO], а також в судовому засіданні не доведено, що така участь перешкоджатиме нормальному розвитку дитини чи порушить його права та інтереси. До суду не надано належних та допустимих доказів відносно протиправної поведінки позивача відносно свого малолітнього сина. Крім того, згідно висновку опікунської ради при виконкомі Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 04.02.2014 року про участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та невиконання рішення опікунської ради від 18.11.2013 року, встановлено , що позивач звертався до органу опіки і піклування з заявою про визначення порядку побачення з синами, що підтверджує факт прояву інтересу до виховання дитини та створення відповідачем перешкод у спілкуванні з ним. Тому суд приходить до висновку, що дії відповідача спрямовані на створення перешкод у спілкуванні позивача із сином, а тому позовна вимога щодо усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною підлягає задоволенню, а саме суд вважає необхідним зобов'язати [PERSON] [INFO], жительку [ADDRESS] не чинити перешкоди щодо участі [PERSON] [INFO] уродженця та жителя [ADDRESS] у вихованні дитини [PERSON] [INFO] та визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] систематичні побачення з дитиною двічі на тиждень з 15 години до 18 години в робочий день та з 9 години до 18 години у вихідний день позивача. Відповідно до вимог ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 229 гривень 40 копійок . На підставі викладеного ст. ст. 141,150,153, 155,157, 158, 159 СК України, Закону України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини,

Outcome: approved