Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він відповідно до мирової угоди укладеної 16.04.2010 року затвердженої Дніпровським районним судом м. Києва є власником кооперативної квартири [ADDRESS]. 06.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. 13.01.2015 року шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] було розірвано органом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві , про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів складено відповідний актовий запис. З квітня 2014 року відповідач [PERSON] не користується житловим приміщенням. Заяв до ЖБК ,,Суднобудівник-15», паспортного столу стосовно того, що відповідач не проживатиме в квартирі з поважних причин не подавалось. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином ( газета Урядовий кур'єр ) про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилася і не повідомили суд про причини неявки. Представник третьої особи: Дніпровський районного відділу головного УДМС в м. Києві у судове засідання не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дніпровській районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України про визнання осроби такою, що втратилав правол користування житловим приміщенням , підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS], відповідно до мирової угоди укладеної 16.04.2010 року затвердженої Дніпровським районним судом м. Києва. 06.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. 13.01.2015 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано органом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві , про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів складено відповідний актовий запис. З квітня 2014 року відповідач [PERSON] не користується житловим приміщенням. Відповідно довідки форми №3 від 06.08.2015 року № 660 виданої ЖРЕО № 412 в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] з 21.08.1986 року та [PERSON] з 09.12.2003 року. Необхідність визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], позивач обгрунтовує необхідністю вільно користуватися своєю власністю та зменшити додаткові витрати на утримання житла. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України. Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісного відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 551,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved