Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 11 серпня 2015 року та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтував тим, що він зареєстрований у вказаному будинку та проживає постійно. Колишня власниця будинку - [PERSON], піклувальником якої у зв'язку з її тяжким станом здоров'я був позивач та у зв'язку з цим проживав у вказаному будинку, оскільки остання потребувала постійної сторонньої допомоги та догляду, померла [INFO]. Після її смерті позивач лишився проживати у будинку, уклав договори з підприємствами щодо надання житлово-комунальних послуг, оплачує їх та земельний податок до місцевого бюджету. Оскільки позивач тривали час, відкрито та безперервно володіє вказаним будинком, посилаючись на ст.344 ЦК України, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Василівської міської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання також не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи також не з'явився у судове засідання, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, 2,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом… Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є… Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 11, 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, (п.11) що ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 11 серпня 2015 року, то, навіть, якщо відраховувати строк давнісного володіння будинком з 01 січня 2001 року, то цей строк загалом складає понад 14 років тобто, звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю узгоджується з приписами пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України. Виходячи з положень ст.344 ЦК України для визнання права власності за набувальною давністю необхідна наявність таких умов та підстав: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Відкритість та безперервність володіння також є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. З матеріалів справи, письмових доказів, вбачається, що вказаний житловий будинок зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 13 листопада 1997 року, що підтверджено довідкою РКП «Василівське БТІ» від 15 квітня 20015 року (а.с.5), копією цього договору та реєстраційним посвідченням про державну реєстрацію права власності від 21 листопада 1997 року (а.с.6-7). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 16 червня 2015 року відомості про право власності на вказаний будинок відсутні. Відповідно до рішення №205 від 22 вересня 1993 року виконкому Василівської міської ради «Про призначення піклування» [PERSON] - позивач у цій справі призначений піклувальником [PERSON] у зв'язку з тяжким станом її здоров'я та необхідністю стороннього догляду (а.с.10). З паспорта позивача, копія якого є у справі (а.с.25) видно, що він з 17 березня 1998 року зареєстрований за постійним місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Безперервне фактичне проживання позивача за вказаною адресою до теперішнього часу за вказаною адресою також підтверджено довідкою голови квартального комітету №2 м.Василівка від 20 серпня 2015 року (а.с.46). [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років у м.Василівка Запорізької області через старість, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.11), копія якого є у справі. За повідомленням Василівської державної нотаріальної контори після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, що також підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.50-51). Відповідно до довідки КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради Василівського експлуатаційного цеху та водовідведення (а.с.13) за вказаною вище адресою укладено договір на водопостачання 01 липня 2008 року №4794 на [PERSON], оплата послуг здійснюється регулярно. Відповідно до технічного паспорта від 31 березня 2015 року на території вказаного домоволодіння є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які були збудовані за період з 1953 по 1998 роки (а.с.14-18), тобто до смерті колишньої власниці. Відповідно до витягу зі звіту про незалежну оцінку майна станом на 01 квітня 2015 року ринкова вартість житлового будинку (без ПДВ ) становить 82554 грн. (а.с22-23). Відповідно до повідомлення Василівської міської ради Запорізької області земельна ділянка за вказаною адресою у власність не передавалася, перебуває у складі земель комунальної власності Василівської міської ради (а.с.24). Таким чином, з наявних у справі матеріалів видно, що з часу смерті [PERSON] піклувальником якої був позивач, він добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним житловим будинком понад 14 років , його позовні вимоги, відповідно до ст.344 ЦК України про визнання за ним право власності на це майно за набувальною давністю підлягають задоволенню. Відповідно до п.14 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")». На підставі викладеного,

Outcome: approved