Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом та просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, який зареєстрований 09 травня 1992 року у Спасівській сільській раді Новгородківського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Позовні вимоги мотивовані тим, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні відносини та несумісність характерів, з відповідачем проживають окремо за різними адресами. Спільне господарство сторони не ведуть, не пов'язані спільним побутом. Шлюб носить формальний характер, сім'я фактично розпалася. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. В судове засідання сторони не з'явились, в письмовій заяві від 25.01.2019 року позивачка просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в заяві від 21.12.2018 року просить розглянути справу без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи суд з'ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 травня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у Спасівській сільській раді Новгородківського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що у сторін сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки, сторони проживають окремо, за різними адресами. Шлюб носить формальний характер, сім'я фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України - шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved