Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним третейського застереження, яке внесено до пункту 6.2 Кредитного договору № Ф080341К від 28.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та визнаня недійсним третейське застереження, яке внесено до пункту 5.2 Договору іпотеки № 02-23-Ф080341К-596 від 28.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерно-комерційним баном соціального розвитку Укрсоцбанк правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Позивач зазначає, що згідно частини 1, 2, пункту 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець не повинен включати в договори із споживачами умови, що є несправедливими, а Банк в даному випадку є по суті продавцем своїх послуг. Третейські застереження, що внесені до пункту 6.2 Кредитного договору та до пункту 5.2 Договору іпотеки є несправедливими, так як всупереч принципу сумлінності їх слідством є істотний дисбаланс прав і обов'язків на шкоду споживачеві (Позивачу). Зокрема, несправедливими умови даних пунктів про встановлення обов'язкових для споживача (Позивача) умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договорів, а саме з регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Оскільки Кредитний договір та Договор іпотеки є розробленими Банком типовими формами, то відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України такі договори є договорами приєднання. У Кредитному договорі № Ф080341К від 28.03.2008 року та в Договорі іпотеки № 02-23-Ф080341К-596 від 28.03.2008 року вказаний конкретний третейський суд Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, отже, регламент вказаного суду має бути невід'ємною частиною Договору. Як і більшість договорів, Кредитний договір та Договір іпотеки містять розділи «Загальні положення», в яких вказано, що всі додатки і доповнення до нього мають бути викладені у письмовій формі і підписані сторонами договору. Проте, регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, не був частиною Кредитного договору та Договору іпотеки і не надавався Позичальникові (Позивачу) для ознайомлення при підписанні даних договорів. Виходячи з норм Закону України «Про захист прав споживачів», умови Кредитного договору та Договору іпотеки, які містять третейське застереження, є несправедливими по відношенню до Позичальника (Позивача) як споживача банківських послуг, оскільки Позичальник (Позивач) не мав реальної можливості ознайомитися зі змістом певних умов зазначених договорів, що ставить його у вкрай невигідне положення в порівнянні з Банком. Частина 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що якщо положення договору визнане несправедливим, це положення може бути змінене або визнане недійсним. А тому, розгляд справи в порядку третейського судочинства, на переконання Позивача, суттєво обмежує його права захищати свої інтереси, оскільки він позбавлений можливості належним чином захищати свої права згідно з положеннями\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~Цивільного процесуального кодексу України. Вважаючи зазначені положення договору такими, що суперечать чинному законодавству, Позивач просить визнати недійними третейські застереження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимови підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про про наступне. Судом по справі встановлено, що 28.03.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») було укладено Договір про надання споживчого кредиту (Кредитний договір) № Ф080341К та Договір іпотеки № 02-23-Ф080341К-596. В пункті 6.2 Кредитного договору та в пункті 5.2 Договору іпотеки було внесено третейські застереження, відповідно до яких особи мають право передати на розгляд Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків будь-який спір, що виникає з договірних правовідносин. Статтею 5 Закону України «Про третейські суди»\~передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цьогоЗакону. Згідно з частиною першою\~статті 12 Закону України «Про третейські суди»\~третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди»\~визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Згідно з п. З Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої\~статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV "Про третейські суди"\~про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам»\~частину першу\~статті 6 Закону України «Про третейські суди»\~доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Враховуючи, що [PERSON] у відносинах з банком є споживачем кредитних послуг, вирішення спору між сторонами не відноситься до компетенції третейських судів згідно з чинним законом, а тому, відповідно, вимоги Позивача про визнання недійсним третейського застереження є обгрунтованими. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-63цс15. Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved