Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, який згодом уточнив, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27848,10 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 5528,29 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він 11.02.2009 року був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Товари народного вжитку» (далі ТОВ "ТНВ") по трудовому договору та з 03.12.2012 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України звільнений за згодою сторін, однак розрахунок передбачений ст. 116 КЗпП України відповідач з ним не провів до теперішнього часу. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової договори від 28.01.2015 року, надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні уточнених заявлених позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], з 11.02.2009 року був прийнятий на роботу до ТОВ «ТНВ» по трудовому договору та з 03.12.2012 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України звільнений за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки. Після звільнення, позивач отримав трудову книжку, але кінцевий розрахунок відповідач з ним не провів до теперішнього часу. На час звільнення позивач мав отримати від ТОВ «ТНВ» заборгованість з заробітної плати за раніше відпрацьований час, тобто отримати остаточний розрахунок у сумі 8244,20 грн., що підтверджується копією судового наказу від 02.02.2015 року по справі № 320/839/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи вказана сума позивачу не сплачена та відповідачем не надано доказів, що остаточний розрахунок з ним проведений. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За ст.117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає при наявності у цьому вини роботодавця. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до п. 2 якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку). Суд вважає, що розрахунок середньоденної заробітної плати на час звільнення позивача, що складений позивачем відповідає вимогам встановленого Порядку обчислення, а тому правомірно застосований позивачем при обчисленні належної йому до виплати компенсації. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на отримання компенсації за час затримки виплати розрахунку при звільненні, виходячи з кількості робочих днів за весь період затримки та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Дата звільнення - 03.12.2012р. Розрахунковий період - жовтень - листопад 2012р. жовтень 2012р.: заробітна плата - 2011,58 грн., робочих днів - 23; листопад 2012р.: заробітна плата - 00,00 грн., робочих днів - 22. Середньоденний заробіток: (2011,58 грн. + 00,0 грн.)/(23р.дн.+ 22р.д.)= 44,70 грн. Кількість робочих днів, що припадають на час затримки виплати заробітної плати: грудень 2012р. - 21 р.д., січень 2013р. - 21 р.д., лютий 2013р. - 20 р.д., березень 2013р. - 20 р.д., квітень 2013р. - 22 р.д., травень 2013р. - 19 р.д., червень 2013р. - 18 р.д., липень 2013р. - 23 р.д., серпень 2013р. - 21 р.д., вересень 2013р. - 21 р.д., жовтень 2013р. - 23 р.д.,листопад 2013р. - 21 р.д.,грудень 2013р. - 22 р.д.,січень 2014р. - 21 р.д.,лютий 2014р. - 20 р.д.,березень 2014р. - 20 р.д., квітень 2014р. - 21 р.д., травень 2014р. - 19 р.д., червень 2014р. - 19 р.д., липень 2014р. -23 р.д., серпень 2014р. - 20 р.д., вересень 2014р. - 22 р.д., жовтень 2014р. - 23 р.д., листопад 2014р. - 20 р.д., грудень 2014р. - 23 р.д., січень 2015р. - 20 р.д., лютий 2015р. - 20 р.д., березень 2015р. - 21 р.д., квітень 2015р. - 21 р.д., травень 2015р. - 18 р.д. Всього - 623 р.дн. Сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день звернення до суду: 44,70 грн. х 623 р.дн. = 27 848,10 грн. Щодо розрахунку суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати від 28.05.2015 року, які долучені до матеріалів справи, суд виходить з наступного, що загальна сума компенсації становить 5 528,29 грн. Тож, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27848,10 грн. та компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 5528,29 грн. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Товари народного вжитку» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, такими, що підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подачу позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 333,76 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved