Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт батьківства [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Нiжинський вiдділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запасу № 02 від 08 серпня 2013 року про народження [PERSON] , а саме у графі «відомості про батька» виключити відомості про « [PERSON] », зазначивши « [PERSON] », прізвище дитини, ім`я, по батькові, дату та місце народження залишити без змін. Позов аргументує тим, що з 2010 по 2012 рік вони з відповідачем перебували в близьких стосунках. Вона завагітніла і [PERSON] визнав себе біологічним батьком зачатої дитини. Мати відповідача через релігійні переконання була проти їх шлюбу та у зв`язку з цим забрала у нього паспорт. Зазначає, що [INFO] у них народилася спільна дитина - [PERSON] , яку відповідач визнавав своєю дочкою, але за відсутності паспорта, який забрала його мати, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Протягом року після народження дитини вони проживали з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, повертавшися до неї з дочкою, але спільне життя у них не склалося. Відповідачу та його матері спілкуватися з дитиною вона не забороняла. [PERSON] був присутній на шкільній лінійці, коли дочка пішла до першого класу, надавав їй матеріальну допомогу по 500-600 грн. Останні півтора року він їй не телефонує, матеріально не допомагає. Iз самого народження дитини вона та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом виховували дитину, а вiн виконував yci обов`язки батька дитини, передбачені сімейним законодавством. Ухвалою від 27 квітня 2021 року справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом на 31.05.2021. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року за клопотанням представника позивача - адвоката Величко А.А. призначено судово-генетичну експертизу та провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 03 вересня 2021 року з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи до суду надійшов висновок експерта № 103-149-2021 та ухвалою від 06 вересня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2021 року. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Величко А.А. надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та просили стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору, а також витрати за проведення судово-генетичної (біологічної) експертизи в сумі 6 686,90 грн, надавши оригінал квитанції про оплату вартості експертизи. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та згоду на стягнення з нього понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору та за проведення експертизи. Представник третьої особи - Ніжинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському району Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та відсутність заперечень щодо задоволення позову. В матеріалах справи міститься заява представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що сторони з 2010 року знаходилися у близьких відносинах і [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 2013 по 2014 рік проживали разом як родина без реєстрації шлюбу, вели сумісне господарство, виховували дитину. Однак, батько дитини був записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України, як [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00030231522 від 06.04.2021. Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-149-2021 від 19.08.2021 молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає не менше 99,99% (а.с.35-39). Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті Конвенції поняття сімейне життя має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. Зі змісту норм ст. 8 Конвенції випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини чи за рішенням суду. Згідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. Згідно положень ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору при поданні позовної заяви, що становить 454 гривні 00 копійок. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 454 гривні 00 копійок. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на проведення експертизи.

Outcome: approved