Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», прибудову літ. «А1-1», прибудову літ. «А2-1», відкритий тамбур літ. «а1», ганок літ. «а2», навіс літ. «а3», загальною площею 76,80 кв.м., житловою площею 48,60 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ. «Б», погріб літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Ж», сарай літ. «Л», 1/3 частини колодязя №7, огорожа №2, хвіртка №3, ворота №4, огорожа №5, огорожа №6, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.. Культури, 114 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 26 травня 2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 23 квітня 1967 року вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу вони мають двох дітей [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], відповідачів по справі. Ії чоловіку на праві власності, на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 27 листопада 1961 року, реєстр № 2-5691, належала та була зареєстрована в БТІ ? частина житлового будинку за адресою: Харківська область Харківський район смт. Рогань вул. Культури, 114 (колишня вул. Леніна, буд. 118). Інша ? частина вказаного будинку належала сторонній особі [PERSON] згідно рішення народного суду 1 дільниці Харківського району, справа № 2-760/1957 р. від 12 грудня 1957 року. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи зазначений зареєстрований житловий будинок знесений в повному обсязі. Рішенням виконкому Роганської селищної ради № 24 від 28 грудня 1961 року, чоловіку позивача [PERSON] було дозволено перебудову житлового будинку. Відповідно до матеріалів поточної інвентаризації 1963 року, [PERSON] був збудований новий житловий будинок літ. «А-1», право власності на який в БТІ зареєстровано не було. 26 травня 2007 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А1-1», прибудови літ. «А2-1», відкритого тамбура літ. «а1», ганка літ. «а2», навісу літ. «аЗ», загальною площею 76,80 кв. м. , житловою площею 48,60 кв.м, господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Б», погрібу літ. «Г», гаражу літ. «Д», вбиральні літ. «Е», літнього душу літ. «Ж», сараю літ «З», погрібу літ. «з», навісу літ. «И», навісу літ. «К», сараю літ. «Л», 1/3 частини колодязя №7, огорожі №2, хвіртки №3, воріт №4, огорожі №5, огорожі №6, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань вул. Культури,114 (колишня вул. Леніна, 118). Самочинне будівництво, переобладнання за вищевказаною адресою відсутні. Позивач зазначає, що спадщину після смерті чоловіка прийняла, оскільки була зареєстрована за вказаною адресою та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у встановлені законом строки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори [PERSON] надано відповідь, якою запропоновано звернутися до суду у звязку з відсутністю документів, що стверджують право власності та державну реєстрацію вищевказаного нерухомого майна на імя зазначеного спадкодавця. Також позивач зазначає, що її діти, відповідачі по справі, не заперечують проти оформлення права власності на її імя на будинок в цілому. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, надали заяву, якою визнали позовні вимоги, не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, справу просили слухати за їх відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 27 листопада 1961 року, реєстр № 2-5691, [PERSON]. належала ? частина домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вул. Леніна, 118. З рішення Виконкому Роганської селищної ради №24 від 28 грудня 1961 року вбачається, що виробничим обстеженням домобудівництва, яке знаходиться в смт. Рогань вул. Леніна, 118 та належить на праві особистої власності [PERSON] встановлено, що воно прийшло в непридатний стан, на підставі чого виконкомом вирішено дозволити [PERSON] звести нове домобудівництво на ділянці №118 по вул.Леніна у відповідності з технічною документацією виданою Харківським БТІ та зобовязати [PERSON] після зведення нового домобудівництва старе знести. Відповідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих. № 1275 від 31 липня 2017 року, згідно архівних реєстраційних матеріалів БТІ станом на 31 грудня 2012 року, право власності на деревяний, 1900 року побудови, житловий будинок №114 (колишній №118) по вул..Культури (колишня Леніна) в смт.Рогань Харківського району Харківської області зареєстровано: в ? частці за [PERSON] згідно рішення народного суду 1 дільниці Харківського району, справа № 2-760/1957 р. від 12 грудня 1957 року, та в ? частці за [PERSON] згідно договору купівлі - продажу, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 27 листопада 1961 року, реєстр № 2-5691. З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що зареєстрований житловий будинок знесений в повному обсязі. В матеріалах інвентаризаційної справи знаходиться рішення Виконкому Роганської селищної ради № 24 від 28 грудня 1961 року, згідно якого гр..[PERSON] дозволено перебудову житлового будинку. Згідно матеріалів поточної інвентаризації 1963 році побудовано новий житловий будинок літ. «А-1», на який акт вводу до експлуатації в бюро не наданий, право власності не зареєстровано. Згідно зазначеної довідки та технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Рогань, вул.. Культури, 114, виготовленого 20 липня 2017 року, будинок складається з: житлового будинку літ. «А-1», саман обкладений цеглою, загальною площею 76,80 кв. м. , житловою площею 48,60 кв.м, літня кухня літ. «Б», погріб літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», літній душ літ. «Ж», сарай з погрібом літ «З», навіс літ. «И», навіс літ. «К», сарай літ. «Л», 1/3 частини колодязя №7, огорожа №2-6. Самочинне будівництво, переобладнання за вищевказаною адресою відсутні. Згідно довідки Роганської селищної ради Харківського району Харківської області №2032 від 18 червня 2007 року, після упорядкування нумерації домоволодінь в селищі Рогань будинку №118 по вул..Леніна було присвоєно нову поштову адресу, а саме вул..Леніна, буд. 114. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. На момент зведення вищевказаного житлового будинку в 1963 році, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Інструкція передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що в матеріалах поточної інвентаризації маються дані про те, що [PERSON] у 1963 році побудував новий житловий будинок літ. «А-1» за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань вул. Культури,114 (колишня вул. Леніна, 118), що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» вих. № 1275 від 31 липня 2017 року, та згідно будинкової книги прописаних осіб останній був постійно до дня смерті зареєстрований у спірному будинку, суд вважає, що [PERSON]І набув право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Отже, спірний житловий будинок є обєктом права власності, а тому існують правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок у порядку спадкування. Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК №0290806, позивач по справі перебувала у шлюбі з [PERSON]І, зареєстрований 23 квітня 1967 року в Палаці одруження м.Харкова. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. 26 травня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №124586, виданим Роганською селищною радою Харківського району Харківської області 29 травня 2007 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 114 по вул. Культури в смт. Рогань Харківського району Харківської області з господарськими будівлями та спорудами. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина позивач по справі [PERSON]. та діти - відповідачі по справі: [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-АГ №513006 від 12 березня 1958 року, яка під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Лебедева» на «Посметухова» , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ №027886 від 05 травня 1997 року та свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-ВЛ №002200 від 05 травня 1997 року) та [PERSON] (свідоцтво про народження серії ІІ-ВЛ №251141 від 02 серпня 1976 року). Як вбачається з інформації Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ГТУЮ у Харківській області за № 3803/01.16 від 26 жовтня 2017 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49618091 від 26 жовтня 2017 року після померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулась дружина померлого [PERSON]І, а також з заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулись діти померлого [PERSON] та [PERSON]; від інших спадкоємців заяви не надходили; 27 червня 2008 року за реєстровим №3-565 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками та компенсаціями на імя дружини померлого [PERSON] Отже, позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у встановлений законом строк з відповідною заявою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема з будинкової книги для прописаних громадян в будинку №114 по вул.Культури смт.Рогань Харківського району Харківської області, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] була прописана разом зі спадкодавцем. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлого 26 травня 2007 року, його дружина [PERSON]. прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань вул. Культури,114 ( колишня вул. Леніна, 118), оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини тазвернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка у встановлений законом строк. Як вбачається з матеріалів справи Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що стверджують право власності та держану реєстрацію на житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань вул. Культури, 114 ( колишня вул. Леніна, 118) на імя спадкодавця ([PERSON] №3038/02-14 від 06 вересня 2017 року). У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності \~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ч. 2 \~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що за життя [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. та є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. Враховуючи викладене, суд вважає можливим визнати право власності за позивачем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Рогань вул. Культури,114 (колишня вул. Леніна, 118) в цілому в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 26 травня 2007 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved