Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення грошової допомоги, виплаченої надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями. Свої вимоги мотивував тим, що 02 січня 2020 року відповідач звернулася до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям. Крім того, 02 січня 2020 року відповідачем подано Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям в якій зазначено, що вона не працює, доходу не отримує, у шлюбі не перебуває, з особою, від якої має дітей, не проживає, пенсію в разі втрати годувальника не отримує, інших джерел доходу не має. 16 січня 2020 року рішенням Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачу призначено допомогу на дітей одиноким матерям. 22 червня 2020 року розпорядженням Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачу продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям на період з 01 по 31 липня 2020 року у розмірі 2218,00 грн. Однак, відповідачем в Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям відповідачем не зазначено, що в складі сім`ї є працездатні особи, які не працюють, тому утворилася переплата у розмірі 2218,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача надміру виплачену грошову допомогу, виплачену внаслідок подання документів з недостовірними відомостями за період з 01 по 31 липня 2020 року у розмірі 2218,00 грн. та судовий збір. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 02 січня 2020 року відповідач звернулася до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям (а.с. 13). Крім того, 02 січня 2020 року відповідачем подано Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям в якій зазначено, що вона не працює, доходу не отримує, у шлюбі не перебуває, з особою, від якої має дітей, не проживає, пенсію в разі втрати годувальника не отримує, інших джерел доходу не має. (а.с. 14-15). 16 січня 2020 року рішенням Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачу призначено допомогу на дітей одиноким матерям (а.с. 16). 22 червня 2020 року розпорядженням Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачу продовжено строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям на період з 01 по 31 липня 2020 року у розмірі 2218,00 грн. (а.с. 18). Позивач просить стягнути з відповідача надміру виплачену грошову допомогу, виплачену внаслідок подання документів з недостовірними відомостями за період з 01 по 31 липня 2020 року у розмірі 2218,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям відповідачем не зазначено, що в складі сім`ї є працездатні особи, які не працюють. На підтвердження позовних вимог позивач надав листи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 15 квітня 2021 року (а.с. 19, 20), виписку з особового рахунку відповідача (а.с. 21). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат скористався процесуальним правом подачі письмових пояснень на заяву, відповідно до яких позовні вимоги визнав повністю. Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так відповідно до п.1 ч. 1. ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Згідно п. 35-2 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22 липня 2020 року № 632 (який має дію з 01 липня 2020 року), допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо: у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах десятому - чотирнадцятому цього пункту). Судом встановлено, що 16 січня 2020 року рішенням Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відповідачу призначено допомогу на дітей одиноким матерям. В Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям не зазначено, що в складі сім`ї є працездатні особи, які не працюють. Оскільки відповідач не надала інформацію про всіх осіб, які входять в склад сім`ї, тому позивачем на користь відповідача виплачено надміру грошову допомогу, внаслідок подання документів з недостовірними відомостями за період з 01 по 31 липня 2020 року у розмірі 2218 грн. 00 коп. З огляду на викладене, позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] за участю третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення грошової допомоги, виплаченої надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, код ЄДРПОУ 22886300, юридична адреса: 03165, пр-т Гузара, 7, м. Київ, надміру виплачену грошову допомогу, виплачену внаслідок подання документів з недостовірними відомостями за період з 01 по 31 липня 2020 року у розмірі 2 218 (дві тисячі двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 270 грн. 00 коп.

Outcome: approved