Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 26 травня 2001 року позивач [PERSON] вступила до реєстрованого шлюбу з відповідачем [PERSON] . Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку, [PERSON] , [INFO] (яка на даний час вже являється повнолітньою) та доньку [PERSON] , [INFO] . 19 грудня 2012 року шлюб між Позивачкою та Відповідачем був розірваний Хорольським районним судом Полтавської області (справа №1628/2466/12, рішення набрало законної сили 02.01.2013 року). Після розірвання шлюбу доньки залишилися проживати разом з Позивачкою. Відповідно до рішення Хорольського районного суду Полтавської області у справі №548/675/13-ц від 26.04.2013 року Відповідач повинен сплачувати на користь Позивачки аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 08.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів, у зв`язку з чим станом на 30 серпня 2019 року за період з квітня 2013 року по серпень 2019 року заборгованість по аліментам складає, за виключенням часткової сплати Відповідачем 40 423, 88 грн. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, Відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом 16-ти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку, [PERSON] , [INFO] (яка на даний час вже являється повнолітньою) та доньку [PERSON] , [INFO] . 19 грудня 2012 року шлюб між Позивачкою та Відповідачем був розірваний Хорольським районним судом Полтавської області (справа №1628/2466/12, рішення набрало законної сили 02.01.2013 року). Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області у справі №548/675/13-ц від 26.04.2013 року з Відповідача стягнуто аліменти на користь Позивачки на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 08.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Це правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц , у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В ухвалі ВСУ від 19 серпня 2009 року Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ч.1 ст.20 СК до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати передбачене ст.196 СК, а відтак, до вимог позовна давність застосуванню не підлягає. Розмір пені в період з квітня 2013 року по серпень 2019 року становить: 109 354,99 грн. Разом з тим, норми ч. 1 ст. 196 СК України вказують про безальтернативність обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Тобто з урахуванням цієї вимоги закону з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 40 423,88 гривень. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судом встановлено, що заборгованість по аліментах відповідач допускав постійно, з часу пред`явлення рішення суду до виконання, не сплатив жодного платежу на погашення заборгованості по сплаті аліментів, а тому є підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ Про охорону дитинства у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з обчисленням пені у розмірі 40 423, 88 грн., відповідно до наданого позивачкою розрахунку, оскільки він відповідає порядку нарахування пені, визначеному ч.1 ст.196 СК України та правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. З огляду на наведене позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за несплату аліментів за період за період з квітня 2013 року по серпень 2019 року в сумі 40 423,88 грн (сорок тисячі чотириста двадцять три грн. 88 коп). У відповідності до ст.ст. 133-137 ЦПК україни судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а сааме витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до приписів ст.ст. 133-137 ЦПК України Позивач надає розрахунок і обгрунтування судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, що оплачені чи підлягають оплаті Позивачем. Згідно ст.5 п.1 ч.3 ЗУ "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору, тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 180, 191, 196, 197 СК України та

Outcome: approved