Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . У 2017 році відповідач, земельна ділянка якої має спільну межу з його ділянкою, розмістила на його земельній ділянці металевий паркан. Всі просьби демонтувати паркан виявились безрезультатними, відповідач відмовляється це робити. На підставі чого просить зобов`язати відповідача демонтувати паркан з належної позивачу на підставі права власності земельної ділянки, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 03.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. 05.03.2020 року від відповідачки до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву ,відповідно до якого на момент купівлі нею житлового будинку, на межі її земельної ділянки, яка має спільну межу з земельною ділянкою позивача вже був встановлений паркан з шиферу, ніякого металевого паркану не має і не було. [PERSON] стверджує, що неодноразово намагався переконати її вирішити це питання мирним шляхом, але ніяких пропозицій від нього мирно врегулювати цей конфлікт не надходило, та позивач не намагався з нею поговорити. Паркан з шиферу стоїть на її території, що підтверджується Планом меж земельної ділянки [ADDRESS] від 04.09.2012 року ,кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:04:004:0351. План меж земельної ділянки був складений вже із встановленим парканом і ніяких порушень не має, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, надали заяву, у якій просили справу розглянути за їх відсутністю, на задоволенні позову наполягали у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст.12,264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.04.2005 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок літ.А-1, сені літ. А-1, сарай літ.Б, що розташований по [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.07.2006 року Помогаєв .ЕІ. є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер № 1412300000:04:004:0246. Згідно з Планом меж земельної ділянки [ADDRESS] від 04.09.2012 року ,кадастровий номер земельної ділянки 1412300000:04:004:0351спірний паркан було побудовано, ще попереднім власником будинку [ADDRESS] , що також підтверджується договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 12.08.2011 року. До матеріалів справи позивачем було долучено фотокопії паркану з шиферу на підтвердження обставин викладених у позові. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи №31 від 27.07.2020 року порушені будівельні норми та правила, з огляду на близьке розташування забору з шиферу, а також собачої будки та будівельного й іншого сміття з боку домоволодіння [ADDRESS] , до жилого будинку літ. А-1, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та відсутня можливість обслуговувати зовнішні стіни житлового будинку. Згідно зі статтею\~15,\~16ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від17липня 1997р.N475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2. № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст.\~316, ч. 1 ст.\~317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст.321ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 319ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до положень норм статей\~386,391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі\~статті 391ЦК України\~в разі доведеності ним відповідно до вимог частини 3\~статті 12ЦПК України\~факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Частиною першою\~статті 76ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом з метою захисту свого порушеного права на користування власним майном\~житловим будинком, що випливає зі змісту позову, оскільки внаслідок дій відповідача, який є власником земельної ділянки та будинку розташованих по сусідству з будинком позивача, у вигляді самовільного встановлення паркану, який виходить за межі земельної ділянки відповідача, перешкоджає позивачеві користуватися земельною ділянкою та здійснювати ремонт та обслуговування будинку. Суд приходить до висновку, що позивачу створено відповідачем перешкоду в користуванні його власністю земельною ділянкою, що підтверджується дослідженими судом доказами, а також висновком експерту та не спростовано відповідачем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню із зобов`язанням відповідача за власний рахунок та власними силами знести самочинно встановлений паркан. Частина 1\~статті 141ЦПК України\~передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved