Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за використаний природний газ в сумі 3800,31 грн. посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не вносить плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1172,01 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з урахуванням уточнень та просив суд його задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 1172,01 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та просила відмовити позивачу з підстав викладених в запереченнях. Суд дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] 17.02.2011 року позивач уклав з відповідачем [PERSON] договір про надання населенню послуг з газопостачання в якому було зазначено суму боргу 3800,31 гривень. Згідно акта на виключення газу від 29.11.2007 року газові прилади за адресою [ADDRESS] відключено. Згідно даного акта було зроблено перерахунок і заборгованість з урахуванням даного перерахунку по квартирі [ADDRESS] складає 1172,01 грн. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказані правовідносини регулюються чинними на час їх виникнення нормативними актами, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правилами надання населенню послуг з газопостачання", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 №2246, з наступними змінами. Пунктом 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 №2246 передбачено, що споживач природного газу зобов'язаний: укласти договір, пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитись з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями; виконувати вимоги правил безпеки систем газопостачання та правил, своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідач в своєму запереченні щодо невизнання боргу посилається на те, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, отже в позові необхідно відмовити. Судом встановлено, що 17.02.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з газопостачання в якому було зазначено суму заборгованості в розмірі 3800,31 гривня, отже відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання боргу. За таких обставин заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення. Також відповідач в своїх запереченнях посилається на акт виключення газу від 29.11.2007 року. Позивачем згідно даного акту зроблено перерахунок, отже дана вимога відповідача врахована та заборгованість у зв'язку з перерахунком зменшилась. Отже, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved