Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 20.05.2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір б/н про надання кредиту у розмірі 2800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] отримала кредитні кошти, а прийняті на себе зобов'язання та умови договору не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 11669,74 гривні, з яких: заборгованість за кредитом - 2748,59 грн.; заборгованість за відсотками - 8127,35 грн., штрафи в сумі 250,00 та 543,80 гривень. За таких обставин, позивач просив стягнути в судовому порядку з відповідача борг за кредитним договором в сумі 11669,74 гривні, а також понесені ним судові витрати в сумі 229,40грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві і просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Вона пояснила, що дійсно не виконала взяті на себе зобов'язання і заборгувала позивачу 2800,00 гривень, однак сплив строк позовної давності і через це просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON], підписавши заяву на отримання кредитної картки з визначеним кредитним лімітом, та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, взяла на себе зобов'язання здійснювати погашення кредиту. У відповідності до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Сума позову стверджується представленим суду розрахунком, а заперечення відповідачки про відсутність вказаної суми заборгованості перед банком, належним чином не підтверджена. Разом з тим, статтею 257 ЦК України визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Крім того, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у п.31 роз'яснив, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини 13 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку. Надана представником позивача інформація про картку № [NUMBER], яка згідно заяви була видана [PERSON] (а.с.3 на звороті) свідчить про те, що строк дії цієї картки встановлений - 03/09, тобто березень 2009 року. Таким чином, строк позовної давності почав спливати з 01.04.2009 року, з наступного дня, після останнього дня місяця терміну дії картки. Отже, трирічний строк позовної давності скінчився 02.04.2012 року, а позовна заява до суду була подана 13.06.2014 року, тобто поза межами строку позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові на підставі ст. 267 ч.4 ЦК України. Також з позивача підлягає стягненню 14,20 гривень судового збору, оскільки при подачі позову було сплачено 229,40 грн., а слід було сплатити 243,60 грн.

Outcome: approved