Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі, які з вересня 2014 року в будинку не проживають, особистих речей не мають, фактично проживають за іншою адресою. Через реєстрацію відповідачів вона не має можливості оформити субсидію, у зв'язку з чим просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування її житлом. У судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Андріївської селищної ради в судове засідання не з'явився. Від селищного голови надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу опіки, не заперечують проти задоволення позову. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи х наступного. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору купівлі-продажу від 17 березня 2009 р. позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с.7-9). Судом встановлено, що відповідачі до не входять до складу членів сім'ї позивача, що підтверджено довідкою про склад сім'ї №1453 від 21.09.2017р. (а.с.5) а тому, в даному випадку вони є наймачами, до яких застосовуються положення ст. 71-72 ЖК України. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з домової книги будинку [ADDRESS] відповідачі зареєстровані в ньому: [PERSON] з 07 вересня 2010 року; [PERSON] з 07 вересня 2010 року; [PERSON] з 18 січня 2011 року; [PERSON] з 24 грудня 2013 року; [PERSON] з 18 січня 2011 року; [PERSON] з 27 листопада 2012 року (а.с.10-13). Згідно акту обстеження житлового будинку [ADDRESS], складеного 19 вересня 2017 року комісією у складі секретаря Андріївської селищної ради Василенко Т.В., депутата Касьянова В.В., сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачі з 2014 року в ньому фактично не проживають, своїх особистих речей не мають (а.с.6). Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше шести місяців кожного в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 гривень по 160 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 29, 316, 391, ЦК України, 71,72 ЖК України,

Outcome: approved