Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29.08.2018 року звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем по даній справі позивачка перебувала в шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2010 року другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис №324. Від вказаного шлюбу є неповнолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати своїх дітей. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. Ухвалою суду від 03.09.2018 року позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову. 17.09.2018 року позивачка усунула недоліки позову, надавши до суду позовну заяву в новій редакції. Ухвалою суду від 27.09.2018 року позовну заяву було повторно залишено без руху. Сторона позивача усунула недоліки позову 23.10.2018 року, надавши до суду позов у новій редакції (а.с.28-30). До суду 23.10.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22.11.2018 року. 22.11.2018 року розгляд справи був відкладений на 14.01.2019 року у звязку з зайнятістю судді у розгляді іншої цивільної справи. Ухвалою суду від 14.01.2019 року підготовче засідання по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду на 26.02.2019 року. У судове засідання призначене на 26.02.2019 року позивачка не зявилася, представник позивачки, адвокат [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю та без фіксації технічними засобами. Відповідач достовірно знав про час та місце судового розгляду справи, оскільки був викликаний до суду належним чином у встановленому законом порядку, але до суду не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Той факт, що відповідач був повідомлений належним чином підтверджується листами, що були направлені на його адресу із повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулися на адресу суду із відміткою про вручення (а.с.38, 43). Відповідач своїм процесуальним правом не скористався та відзиву не позов до суду не надав. З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У звязку з цим, датою складення цього судового рішення\~є 28.02.2019 року. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~позивачка з відповідачем мають неповнолітніх дітей, [PERSON],\~[INFO], що\~підтверджується свідоцтвом\~про народження\~серії І-ЖД\~№309954,\~виданим 27.07.2012\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті [PERSON] міського\~управління юстиції,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №5324\~(а.с.9), та\~[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №391662, виданим 26.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №5052 (а.с.10), Із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №128782, виданим 07.08.2010 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис №324, вбачається, що відповідач та позивачка перебували у шлюбі. 22.11.2018 р. шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Приморського районного суду від 22.11.2018 року (справа №522/15324/18). Згідно рішення Приморського районного суду від 22.11.2018 р. після розлучення сторін місце проживання дітей визначено з матірю. Із позову вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання своїх доньок, незважаючи на те, що останні потребують матеріальної допомоги, піклування та догляду, і на спростування вказаного суду не надано належних та допустимих доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею\~ст.51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини. У відповідності до\~ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 т.182\~СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5\~ст.183 СК України\~той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів щодо заробітної плати відповідача. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити, стягнути з [PERSON],\~[INFO],\~(ідентифікаційний\~номер [NUMBER])\~уродженця [INFO],\~зареєстрованого за\~адресою [INFO] на користь [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до\~21.06.2030\~року. Стягнути\~аліменти з\~[PERSON],\~[INFO],\~(ідентифікаційний\~номер [NUMBER])\~уродженця [INFO],\~зареєстрованого за\~адресою [INFO] на користь [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,00 гривень, щомісячно починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 19.05.2032 року. Частиною 1\~статті 191 СК України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто 29.08.2018 року. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved