Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною заявою. Зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей. Відповідач у вихованні дітей участі не бере, жодних стосунків не підтримує, присуджені рішенням суду аліменти не сплачує, нехтує своїми обов'язками. У зв'язку з наведеним просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільних дітей. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 86). Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 32-33, 49-50, 61-62, 66-67, 69-70, 92-93) за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 26). Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 51, 81). З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. 24 лютого 2014 року Овруцьким районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про розірвання шлюбу сторін (а.с. 5-6), за час якого у них народилося двоє дітей, а саме: [PERSON], [INFO] (а.с. 3), та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). 10 квітня 2014 року Овруцьким районним судом Житомирської області було видано виконавчий лист для примусового стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Станом на 01 травня 2017 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача перед позивачем складає 17214,39 грн (а.с. 7). Наразі діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с. 8, 11), відвідують навчальні заклади (а.с. 13, 16). Позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА та одержує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с. 22). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України). У процесі розгляду справи судом на виконання ст. 19 Сімейного кодексу України судом за місцем проживання позивача та дітей у Органу опіки та піклування Овруцької РДА Житомирської області витребовувався письмовий висновок щодо розв'язання спору, однак суду було повідомлено про неможливість надання висновку у зв'язку з тим, що відповідач не проживає на території Овруцького району (а.с. 81). Аналогічний висновок також витребовувався за місцем реєстрації відповідача в Служби в справах дітей Житомирської РДА Житомирської області, однак знову ж таки суду було надіслано відповідь про неможливість надання висновку у зв'язку з тим, що відповідач не проживає за місцем реєстрації (а.с. 58, 88). 01 лютого 2018 року було проведено обстеження сім'ї позивача, про що було складено відповідний акт, зі змісту якого вбачається, що в процесі перевірки встановлено, що діти проживають лише з мамою, відповідач більше чотирьох років не цікавиться життям, здоров'ям та духовним розвитком дітей (а.с. 82). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач 4 роки не приїздив до дітей, не проживає з сім'єю позивача, не допомогає. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) установлений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту частини 1 статті 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р. за №?780-Х11, вбачається, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», регламентовані права та обов'язки батьків, якими, зокрема, є: відповідальність за виховання, навчання й розвиток дитини; обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. За пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України підставою для позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (частина 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №?3 від 30.03.2007 року). З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є доведеним, та що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитей. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved