Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2004 року він є власником квартири [ADDRESS]. На початку 2007 року [PERSON], використовуючи підроблену довіреність від 25 жовтня 2006 року отримав у приватного нотаріуса дублікат вище вказаного договору купівлі-продажу квартири та продав її 27 лютого 2007 року [PERSON], який в подальшому 07 березня 2007 року продав її [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2011 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 27 лютого 2007 року укладений між [PERSON] та [PERSON], в решті позову відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2012 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2011 рок в частині відмови в задоволенні позову про витребовування майна з чужого незаконного володіння, скасовано та в цій частині позов задоволено. Витребувано квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] В іншій частині рішення суду залишено без змін. В подальшому, він звернувся до реєстраційної служби із заявою про здійснення державної реєстрацію нерухомого майна, але йому в прийнятті заяви відмовлено, після чого представник [PERSON] - [PERSON], неодноразово звертався на начальника реєстраційної служби Шуляк-Гончаренко С.В., яка в усній формі відмовляла в реєстрації нерухомості, що послужило звернутись до судових інстанції з приводу вирішення різних спорів з приводу одного і того ж спірного нерухомого майна та зобов'язання реєстраційної служби про його реєстрацію, але реєстраційна служба навіть при наявності судового рішення відмовилась його виконувати, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представники позивача та адвокат позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити, стягнувши з відповідача Черкаського міського управління юстиції 50 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди. Обґрунтування вимог виклали в письмових поясненнях. Представники відповідачів та прокурор в задоволенні позову просили відмовити, надавши свої усні та письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката та прокурора, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства, Конституцією України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 09 вересня 2004 року [PERSON], являється власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними та витребовування майна із чужого незаконного володіння, позовні вимоги задоволено частково та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 27 лютого 2007 року укладений між [PERSON] та [PERSON] В решті позову відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2012 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2011 рок в частині відмови в задоволенні позову про витребовування майна з чужого незаконного володіння, скасовано та в цій частині позов задоволено. Витребувано квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2012 року, розглянуто заяву [PERSON] про перегляд рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними та витребовування майна із чужого незаконного володіння. Даним судовим рішенням заяву [PERSON] про перегляд рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - залишено без задоволення. 13 грудня 2012 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області за заявою представника [PERSON] - [PERSON] про роз'яснення рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договорів купівлі-продажу квартири недійсними та витребовування майна із чужого незаконного володіння - відмовлено в роз'ясненні рішення суду та в мотивувальній частині судового рішення вказано, що квартира вибула з володіння [PERSON] поза його волею, тому судова колегія ухвалила рішення про витребовування спірної квартири від добросовісного набувача [PERSON] Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребовування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що резолютивна частина рішення відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. 09 січня 2013 року листом голови Придніпровського районного суду м. Черкаси № 108/13 на ім'я начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Черкаського міського управління юстиції Шуляк-Гончаренко С.В., направлено копії рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2012 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 13 грудня 2012 року для виконання в частині переоформлення права власності на квартиру [ADDRESS] на його законного власника [PERSON] 01 лютого 2013 року Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Державний реєстратор відмовив [PERSON] в державні реєстрації права на спірну квартиру, посилаючись на те, що мається обтяження на підставі іпотечного договору та відсутня згода іпотекодержателя на відчуження майна. 26 вересня 2013 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси за позовом [PERSON] до [PERSON], АКІБ «УкрСиббанку» про визнання договору іпотеки № 49223 від 07 березня 2007 року недійсною, позовні вимоги задоволені. Визнано недійсним договір іпотеки № 49223 від 07 березня 2007 року реєстраційний номер 872 укладений між [PERSON] та АКБ «УкрСиббанокм» та скасовано заборону відчуження об'єкту нерухомого майна № 873/2355 від 07 березня 2007 року на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 04 грудня 2013 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області за апеляційною скаргою [PERSON], на вище зазначене судове рішення - відмовлено та рішення суду першої інстанції залишено без змін. 13 березня 2014 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси за адміністративним позовом [PERSON] до Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - позов задоволено та визнано бездіяльність реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, яка полягала у нездійсненні державної реєстрації права власності за [PERSON] квартири [ADDRESS]. Зобов'язано реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області здійснити державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Не погоджуючись з даною постановою суду, начальник реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Шуляк-Гончаренко С.В., подала апеляцію до апеляційного суду. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року за апеляційного скаргою Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області на постанову Соснівського районного суду від 13 березня 2014 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову суду без змін. 26 листопада 2014 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси за позовом [PERSON] до [PERSON], та в інтересах його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання дублікату договору купівлі - продажу недійсним, визнання права власності на майно, зобов'язання здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру, зобов'язання вчинити дії та виселення - позов задоволено частково. Зобов'язано [PERSON], що діє в своїх інтересах на своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] Виселено без надання іншого житлового приміщення [PERSON] [PERSON] та [PERSON] із спірної квартири [ADDRESS]. В частині позовних вимог про визнання дублікату договору купівлі-продажу недійсним та зобов'язання провести державну реєстрацію права власності відмовлено. В мотивувальній частині рішення зазначено, визнання дублікату правочину недійним, а саме договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2004 року не передбачено діючим законодавством і заявляти про це позов на вимогу державного реєстратора позивач не повинен, так як сам договір являється чинним і ніким не скасований. Крім того, встановлено, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2014 року зобов'язано державного реєстратора здійснити державну реєстрацію квартири а тому в цій частині відмовлено. 19 грудня 2014 року представник [PERSON] - [PERSON] відповідно до картки прийому заяви № 18154402 звертається з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS]. Рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 грудня 2014 року, вирішено зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію, так як відсутній правовстановлюючий документ, а саме - дублікат договору купівлі-продажу № 491 від 27 лютого 2007 року та письмова згода банку на перенесення відомостей про іпотеку до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 19 січня 2015 року на підставі постанови, державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 4613595 по виконанню виконавчого листа № 712/1107/14а виданого 05 січня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси про зобов'язання реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції здійснити державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Постановами державного виконавця по ВП № 46135695 від 09 лютого 2015 року та 23 лютого 2015 року про накладення штрафу, за невиконання рішення суду та ігнорування вимог державного виконавця, накладено штраф на боржника, а саме: Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції в сумі 680 грн. та 1360 грн. 23 лютого 2015 року, Державний виконавець звертається з поданням № 772 до Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, за умисне невиконання виконавчого листа № 712/1107/14а від 05 січня 2015 року Соснівського районного суду м. Черкаси. 23 лютого 2015 року постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 46135695, на підставі ст. 75 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження», закрито виконавче провадження та повернуто виконавчий документ до суду. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.3 вище зазначеного Закону держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 19 вище зазначеного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, і рішень судів, що набрали законної сили. Пунктом 27 Порядку також визначено, що документом, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно приписів ст.8 ЦПК України та ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції, закону, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Тобто при застосуванні правових актів суд повинен враховувати їхнє місце в ієрархії національного законодавства - юридичну силу. Таким рішенням у спірних правовідносинах, на думку суду є рішення апеляційного суду від 23 березня 2012 року та постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2014 року . Таким чином, преюдиційно встановлено незаконність бездіяльності посадових осіб Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, в особі начальника служби Шуляк-Гончаренко С.В., яка по своїм посадовим обов'язком, знаючи про наявність судового рішення про зобов'язання служби на реєстрацію прав на нерухоме майно не вжила відповідних заходів для виконання рішення суду. Тому, в даному випадку, незважаючи на постанову суду яка набрала чинності, посадові особи Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції продовжують свою незаконну бездіяльність, та не здійснюють державну реєстрацію права власності [PERSON] на вище вказану квартиру. Саме на забезпечення ефективного захисту прав і свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Суд, вважає, що до даних спірних правовідносин підлягає застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме, вимоги статті 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та ст. 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 4. ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності становить: права володіння, права користування та розпорядження своїм майном. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язок здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно покладено на Реєстраційну службу. Внаслідок бездіяльності Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, [PERSON] з грудня 2013 року і до розгляду справи в суді, тобто протягом одного року та сім місяців не може здійснити реєстрацію права власності на квартиру, стати власником квартири, користуватись, володіти та розпоряджатись нею на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є основоположним правом і повинно забезпечуватися органами державної виконавчої влади України. Однак Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції як орган виконавчої влади умисно порушує право власності позивача. Конституція України є основним законом, що закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої перш за все на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. У Конституції відбивається надзвичайно цінна ідея про те, що саме держава (державні структури) функціонує для людини, відповідає перед нею за свою діяльність, а не навпаки. В даному випадку посадові особи Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції незаконно не виконують покладений на них ст. 19 Конституції України обов'язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим позивач вимушений докладати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, що також потягло за собою до порушення його нормальних життєвих зв'язків (відволікання від роботи, відпочинку, тощо). Вищевказані правопорушення відповідача по незаконній відмові в реєстрації нерухомого майна та навмисного невиконання рішення суду з даного приводу є такими, що підривають авторитет державної влади, компрометують її та порушують визначений законом порядок обігу майна в державі. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 124 Конституції України гарантує обов'язковість виконання судових рішень на всій території України. В даному випадку мається факт, що посадові особи Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, не зважаючи на рішення апеляційного суду від 23 березня 2012 року та постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2014 року, по якій були стороною у справі та її оскаржували, але дане рішення апеляційною інстанцією залишено без змін, тобто набрало чинності, та підлягає до виконання, продовжують свою незаконну бездіяльність та відмовляються виконати рішення суду. Таким чином умисно, незаконно здійснюють порушення гарантованих Конституцією прав та гарантій [PERSON] на захист його права власності. Постановою Пленум Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5 та від 27 лютого 2009 року N 1) пунктом 5 передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. А пунктом 9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що моральні страждання [PERSON] виразились в переживаннях, занепокоєнні із-за тривалої не реалізації свого права власності на квартиру, продовженні незаконної бездіяльності посадових осіб реєстраційної служби. У ЦК України законодавець не встановлює мінімальний і максимальний розміри компенсації за моральну шкоду. Звичайно, не може йтися про еквівалент відшкодування, оскільки виміряти розмір, глибину, силу людського болю неможливо. Але розмір такого відшкодування не повинен бути настільки незначним, щоб втратив своє дійсне призначення.. Суд вважає, що в даному випадку має місце і презюмована моральна шкода - це страждання, що, за загальним уявленням, повинна відчувати (не може не відчувати) «середня», «нормально» реагуюча на скоєння щодо неї протиправної бездіяльності з боку державних органів людина. Таким чином, суд вважає, що розмір компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі п'ять тис. грн., є об'єктивним, обґрунтованим, достатнім та розумним. Суд, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 тис. грн.

Outcome: approved