Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що як стверджує 01.01.2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Перемоги, 72 в с. Лісниче Бершадського району Вінницької області. Спадщину після його смерті в порядку ч. 3 ст. 1268 прийняла дружина померлого [PERSON], яка є матірю позивачки, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не встигла оформити її. 01.01.2010 року мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Перемоги, 72 в с. Лісниче Бершадського району Вінницької області. Позивачка та відповідач по справі є спадкоємцями першої черги за законом на майно померлих, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину позивачка прийняла, звернувшись у встановлений термін з заявою до нотаріальної контори. Відповідач спадщину не прийняв. Частину спадкового майна позивачка уже оформила, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 816, копією рішення Бершадського районного суду по справі № 126/3513/15-ц від 22.10.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29357331, однак належним чином оформитись в правах спадкоємця на 2/3 частини будинку не має можливості (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №231/02-31 від 20.09.2014р.), в звязку з тим, що батьки при житті не оформили права власності на будинок в якому прожили усе своє життя, що підтверджується довідкою Лісниченської сільської ради № 358 від 19.05.2014р., випискою з погосподарської книги за 1991 рік та довідкою Лісниченської сільської ради № 258 від 11.06.2015р., тому за захистом своїх прав позивачка змушена звернутись до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла телеграма, в якій він просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 01.01.2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно серії І-АМ № 288720, актовий запис № 01 від 13.05.2014 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Перемоги, 72 в с. Лісниче Бершадського району Вінницької області. Спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON], яка постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією довідки Лісниченської сільської ради № 358 від 19.05.2014 року, однак не встигла її оформити. 01.01.2010 року [PERSON] також померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно, серії І-АМ № 288721 актовий запис № 01 від 13.05.2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Перемоги, 72 в с. Лісниче Бершадського району Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлих є позивачка [PERSON], яка спадщину прийняла, звернувшись у встановлений термін з заявою до нотаріальної контори і яка частину спадкового майна уже оформила, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 816, копією рішення Бершадського районного суду по справі № 126/3513/15-ц від 22.10.2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2935733 та відповідач [PERSON], який спадщину не прийняв , що підтверджується довідкою Лісниченської сільської ради Бершадського району № 358 від 19.05.2014 року. Державним нотаріусом позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено в зв'язку з тим, що батьки при житті не оформили права власності на будинок в якому прожили усе своє життя, що підтверджується довідкою Лісниченської сільської ради № 358 від 19.05.2014 року, випискою з погосподарської книги за 1991 рік та довідкою Лісниченської сільської ради № 258 від 11.06.2015 року , а тому позивачка не змогла надати правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 231/02-31 від 20.09.2014 року. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що відповідає положенню ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч.1, 2 ст. 182 ЦК України закріплює те, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 2 ст. 331 цього ж кодексу, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ст. 1261 даного кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved