Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 30.03.2000 року придбав у [PERSON] будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди [PERSON] передав [PERSON] обумовлену ними суму вартості будинку. За умовами правочину договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Оскільки угоду сторони фактично виконали, позивач просив про задоволення позову. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (шляхом публікації оголошення в пресі). До суду не надходило заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомленні, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу №1458 від 30.03.2000 року, укладеного на біржі нерухомості „Едвайс-Консульт"; копію реєстраційного напису про реєстрацію будинку на праві власності за позивачем від 11.05.2000 року; копію технічного паспорту на будинок), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і мо\-жливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2000 року позивач придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди [PERSON] передав [PERSON] обумовлену ними суму вартості будинку. За умовами правочину договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки продавець ухилявся від нотаріального посвідчення договору. Таким чином судом встановлено, що при укладенні угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу будинку, який потребував нотаріа\-льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нота\-ріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаче\-ними частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що, підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу №1458 від 30.03.2000 року, укладеним на біржі нерухомості „Едвайс-Консульт"; реєстраційним написом про реєстрацію будинку на праві власності за позивачем від 11.05.2000 року; технічним паспортом на будинок, крім того, відбулося повне виконання договору, але продавець ухилився від нотаріального посвідчення угоди, - зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та

Outcome: approved