Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 23 вересня 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 564. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 23 вересня 1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них виявились різні погляди на життя, в сім'ї виникли протиріччя з приводу різних побутових речей. Крім того відповідач зловживав алкогольними напоями. Тому всі ці причини призвели до непорозумінь та сварок, що врешті і зруйнувало сімейні відносини. Шлюбні відносини були припиненні з літа 2014 року. Сумісне господарство не ведеться з цього ж часу. Відновлення сімейних стосунків не можливе. Майнового спору не має. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 23 вересня 1995 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 10 березня 2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 564. Від шлюбу сторони неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11 січня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганської області. Спір про майно подружжя відсутній. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд дійшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved