Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача [PERSON] міської ради, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору є [PERSON], [PERSON] Посилається на те, що 26 грудня 2014 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Іспас по вул.Шевченка, 108-А, Вижницького району Чернівецької області. Як спадкоємець першої черги за законом своєчасно прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки здійснювала поховання батька, обробляє земельну ділянку та доглядає за господарством, проживає в житловому будинку. Крім неї, спадкоємцями за законом є її матір, дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON], які у встановлений законом термін відмовились від прийняття спадщини на її користь. Зазначила, що державний нотаріус видав постанову, якою відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Іспас по вул.Шевченка, 108-А, Вижницького району Чернівецької області, який належав померлому 26 грудня 2014 року [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міська ради не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] міської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника міської ради. В судове засідання треті особи [PERSON], [PERSON] не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомили. До початку розгляду справи від третіх осіб [PERSON], [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №140632, виданого 27.12.2014 року виконавчим комітетом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №66, копією свідоцтва про народження Серія І-МИ №475950, виданого 02.09.1979 року Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №71, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, Серія І-МИ №017838, виданого 21 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №134. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Іспас по вул.Шевченка, 108-А, Вижницького району Чернівецької області. З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ.А з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Іспас по вул.Шевченка, 108-А, Вижницького району Чернівецької області, 1990 року побудови, вартістю 194143,00 грн. З довідки Іспаської сільської ради №3-108 від 27.02.2017 року вбачається, що згідно записів в по господарській книзі за 2011-2015 роки №14, особовий рахунок №689 [PERSON] був головою господарства по вул.Шевченка, 108-А в с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області. Свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарські споруди за життя [PERSON] не отримував. На момент смерті [PERSON] у вказаному житловому будинку зареєстровані і проживали: [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] онук. Крім позивачки [PERSON], спадкоємцями за законом першої черги є дружина та син померлого [PERSON], [PERSON], які відмовились від спадкового майна на користь позивачки, про що подали відповідні заяви до державного нотаріуса, інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копіями заяв та матеріалами спадкової справи №157/2015 року. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.1275 ч.2. ч.3 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але у звязку із тим, що нею не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії № 96/02-31 від 22.02.2017 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1990 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється. Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції від 06.10.2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 06.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку 1. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. 2. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved