Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З жовтня 2014 року разом з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних стосунків. Позивачу одній матеріально важко утримувати сина. Для дитини необхідно купувати продукти харчування, гігієни та одяг тощо. Відповідач офіційно в Україні ніде не працює,він вже протягом тривалого часу неофіційно працює в м.Москва Російської Федерації, автослюсарем та водієм. Інших утриманців у відповідача немає, стягнень по виконавчих документах не проводиться. Позивач [PERSON] в наданій до суду 17.06.2016 року заяві підтримала позовні вимоги по справі за її позовом та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 17.03.2016 року заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття визнав повністю та безумовно. Повідомив, що визнання ним позовних вимог не порушує права та інтереси інших осіб. Просив справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, оскільки він ґрунтується на законі, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб та згідно ст.180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст.182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.04.2007 року виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницькоїї області, актовий запис № 07 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.4). Хоча відповідач офіційно не працює, але займається самостійним заробітком від якого має відповідний дохід, в звязку з чим має можливість сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн., щомісячно. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню.

Outcome: approved