Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із зазначеним позовом до ТОВ «Гранфінресурс» та в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 29 січня 2014 року між ним та ТОВ «Гранфінресурс» було укладено договір № 224726 від 29.01.2014 року та того ж дня сплатив суму 650 грн. на рахунок відповідача, проте обіцяну суму позики він не отримав. Просить визнати недійсним договір № 224726 від 29.01.2014 року та стягнути з ТОВ «Гранфінресурс» на його користь 1633, 34 грн. , сплачених за договором № 224726 від 29.01.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судове засідання сторони не з'явились. В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 197ч. 2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. 29 січня 2014 року між позивачем та ТОВ «Гранфінресурс» було укладено договір № було укладено договір № 224726 від 29.01.2014 року . З матеріалів справи вбачається, що за укладеним між сторонами договором відповідач за згодою позивача зобов'язувався вчинити від його імені та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання учасником 10000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс Україна», в тому числі сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організовувати та проводити заходи по розподілу грошового фонду та надати відповідну заявлену для придбання суму. Для цього позивач доручив відповідачеві використовувати суми чистих внесків для формування фонду реєстру та його розподілу (а.с.5-10). За цим же договором учасник, поряд із іншим, зобов'язувався сплатити одноразовий комісійний внесок у день підписання угоди та не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу (права на отримання відповідної грошової суми) - адміністративний платіж, а також своєчасно сплачувати загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор надає заявлені грошові суми, та адміністративні витрати, що є платою за послуги з організації діяльності програми. Відповідно до ст. 4 договору його укладено у двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір не є поворотною фінансовою допомогою. Всі додатки до нього є його невід'ємною частиною. Підписання угоди є свідченням того, що сторони повністю розуміють її значення та умови, правові наслідки, що вона не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, і що договірні умови є обов'язковими для виконання (а. с. 5). Згідно з п. 1.3 ст. 1 додатку № 2 до договору його предметом є послуги з формування реєстру учасників програми, метою яких є придбання відповідної грошової суми. Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім ( п. 4.1 ст. 4 додатку № 2). Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у ст. 5 цього додатку. Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього (ст. 12 додатку № 2). Учасник підтвердив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів умови додатку № 2 та правові наслідки, що засвідчив своїм підписом (ст. 13 цього ж додатку). На виконання умов даного договору позивач сплатив одноразовий комісійний внесок у розмірі 650 грн. (а. с. 11). З наведеного слідує, що предметом оспорюваної угоди є надання учаснику програми «Альянс Україна» адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою отримання заявленої до надання грошової суми. Оплатні послуги адміністратора при виконанні споживачем усіх умов договору забезпечують не можливість, а реальне отримання останнім грошової суми за рахунок фонду реєстру, який формується з чистих внесків його та інших учасників, з наступним повним погашенням цієї суми саме своїми внесками. Тобто кредитні кошти він мав отримати в кінцевому результаті не за рахунок інших учасників. До того ж, відповідно до ст. 9 додатку № 2 при невиконанні обов'язку здійснити необхідні платежі, передбачена окрема відповідальність позивача. Відповідач, у зв'язку з відсутністю у нього ліцензії для здійснення фінансових послуг, не вправі був укладати спірну угоду. Так, пунктом 3 частини 1 ст. 9 Закону «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» унормовано, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, із надання фінансових послуг. Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Такими фінансовими послугами, як зазначено у пунктах 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Водночас п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34 вказаного Закону). Згідно з п. 3 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 02 червня 2011 року, який введено в дію 09 січня 2012 року) фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону. Оскільки спірний договір між сторонами був укладений 29 січня 2014 року, тобто після 09.01.2013 року, то відповідач на момент укладення договору зобов'язаний був отримати ліцензію, однак не вчинив таких дій. З урахуванням викладеного, позов в частині визнання угоди недійсною і поверненню позивачу сплаченої суми є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 216 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1633,34 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України з ТОВ "Гранфінресурс" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн., так як позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати.

Outcome: approved