Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка 24.06.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування позову вказує, що 25 березня 1987 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Маріупольськім міським РАГС (запис №1053), про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серія V-HO№373272 25.10.2002 року. Зазначала, що під час шлюбу сторонами за спільні кошти придбана нерухомість нежитлова будівля за адресою м.Маріуполь, вул.Азовстальська, б.126. Право власності на цей обєкт зареєстровано на імя відповідача та визнано рішенням третейського суду від 27.12.2006 року. Рішення суду зареєстровано 22.01.2007 року Маріупольськім БТІ м.Маріуполя. Посилаючись на ст.ст.\~60, 63,69 Сімейного Кодексу України та ст.52 Цивільного Кодексу України, позивачка просить розподілити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, наступним чином, а саме: визнати за [PERSON] право власності на ? частку нежитлової будівлі за адресою м.Маріуполь, вул.Азовстальська, б.126, та визнати за [PERSON] право власності на ? частку нежитлової будівлі за адресою м.Маріуполь, вул.Азовстальська, б.126. Загальна площа будівлі складає 147,6 кв.м. Наголошує, що всі кошти та майно, що є у подружжя є їх сумісною власністю, оскільки зароблені в період шлюбу, укладеного в дуже ранньому віці. Позивачка в судове засідання не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність з клопотанням про прийняття рішення за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 1987 року, що підтверджує надана суду копія свідоцтва про укладення шлюбу серія V-HO№373272 з якої вбачається, що шлюб зареєстровано Маріупольськім міським РАГС (запис №1053). Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами було придбано спірне майно - нежиле приміщення за адресою м.Маріуполь, вул. Азовстальська, б.126. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.05.2007р., виданого Маріупольським БТІ, нежиле приміщення за адресою м.Маріуполь, вул. Азовстальська, б.126 належить [PERSON] на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Довіра» від 27.12.2006р. Згідно\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ст.63 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіки є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом (ст.ст.69-70 СК України). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1\~ст. 71 СК України). В керівних роз'ясненнях п. 23,24,25\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, судом встановолено факт набуття квартира [ADDRESS] під час шлюбу сторін. В той же час, визання позову відповідачем свідчить про безспірність факту, що джерелом набуття вказаної квартири були спільні сумісні кошти\~\~подружжя. З огляду на наведене, суд дійшов переконливого висновку, що спірна квартира підлягає розподілу по 1/2 частці кожному із подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved