Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтовувала тим, що з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі, від яких у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року сторони разом не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують. 13.04.2020 позивач придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS] , де зареєстрована та фактично проживає разом з дітьми. Після припинення фактичних шлюбних відносин у сторін виник спір щодо способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними, у зв`язку з чим за зверненням позивача розпорядженням голови Путивльської районної державної адміністрації від 23.06.2020 був визначений спосіб участі батьків у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , та спілкуванні з ними батьком та матір`ю. В той же час, позивач не згодна з зазначеним розпорядженням голови Путивльської районної державної адміністрації від 23.06.2020, діти на даний час проживають з нею, згоди щодо матеріального забезпечення дітей не досягнуто. Посилаючись на ці обставини, просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, тобто з нею, за місцем постійного проживання матері: [ADDRESS] . Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти виплачувати на її користь. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив позов задовольнити частково, а саме стягувати з нього аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 2100 грн. на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, а в іншій частині вимог щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю просив відмовити. Свої заперечення обґрунтовував тим, що на сьогоднішній день діти постійно проживають з матір`ю за її постійним місцем проживання, а спору щодо їх місця проживання ніколи не виникало, в зв`язку з чим зазначена позовна вимога позивача є безпідставною. Що до стягнення з нього аліментів, відповідач зазначав, що затребувана позивачем сума аліментів є завеликою і нічим не обґрунтованою, оскільки обов`язок утримувати дітей є у обох дітей. Крім того, відповідач заперечував проти покладення на нього всіх судових витрат, оскільки позивач звернулася до суду з безпідставним позовом, спору з цього приводу між ними не було, відповідач щомісячно допомагає дітям. Третьою особою подано пояснення щодо позову. Заявою від 25.11.2020 позивач уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, та на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 31.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути з відповідача сплачену нею суму судового збору. Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 12.08.2020 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 11.12.2020 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 24.05.2021 до участі у справі було залучено в якості третьої особи замість Путивльської районної державної адміністрації Сумської області, як органу опіки та піклування, її правонаступника - Службу у справах дітей Путивльської міської ради. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 02.08.2021 зобов`язано Службу у справах дітей Путивльської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. В судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила розгляд справи проводити за її відсутності, а сплачений нею судовий збір просила з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково та просив стягувати з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 2100 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю визнав. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечувала. З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено судом, що сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). З матеріалів, наданих третьою особою, вбачається, що між сторонами виник спір з приводу участі батьків у вихованні їхніх дітей [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними (а.с. 26-30). З фотокопії договору купівлі-продажу квартири від 13.04.2020 вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10). З комісійних актів від 21.07.2020 вбачається, що [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] фактично постійно проживають за адресою реєстрації по [ADDRESS] , починаючи з 01.07.2020 (а.с. 11, 12). З довідки виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 27.07.2020 № 4899 вбачається, що позивач по справі зареєстрована по [ADDRESS] разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки про доходи від 24.07.2020, позивач працює у ТОВ «Путивль-хліб» тісторобом та її дохід з 01.04.2020 по 30.06.2020 склав 15100 грн. 00 коп. (а.с. 14). За місцем роботи позивач характеризується позитивно (а.с. 32). Відповідно до фотокопії довідки Управління соціального захисту населення від 05.05.2020 № 1918, позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, яка за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року склала 14453 грн. 15 грн. (а.с. 35). Позивач за медичною допомогою до лікаря психіатра та до лікаря нарколога не зверталася, ознак психотичних та наркологічних розладів не виявлено (а.с. 36, 37). Відповідач не працює, на обліку в Путивльській районній філії Сумського обласного центру зайнятості станом на 15.10.2020 не перебуває, за місцем проживання характеризуються позитивно (а.с. 33, 67-71). З характеристик неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] вбачається, що їх батьки - [PERSON] та [PERSON] приділяють належну увагу їх навчанню та вихованню, люблять та турбуються про них, діти забезпечені всім необхідним для навчально-виховної діяльності (а.с. 38-40). Відділенням поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводилася перевірка за зверненням [PERSON] щодо залишення малолітніх дітей самих вдома їхньою матір`ю [PERSON] (а.с. 113-117). Відповідно до фотокопій актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.06.2020 та 15.06.2020, актів оцінки потреб сім`ї, висновків оцінки потреб сім`ї, в помешканнях як за місцем проживання позивача, так і за місцем проживання відповідача, для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання, складні життєві обставини відсутні (а.с. 41-51). Відповідно до фотокопій висновків психолога на дітей [PERSON] та [PERSON] , діти врівноважені, веселі, активні та комунікативні, ознак тривожності не проявляють, мають тісний емоційний зв`язок з усіма членами родини, з якими проживають, до батька більш емоційно прив`язані, ніж до матері (а.с. 52-53). Відповідно до фотокопії розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації від 23.06.2020 № 114-ОД «Про визначення способу участі у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] », було визначено спосіб участі батьків у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та спілкуванні з ними батьками, встановивши наступний порядок: 1) протягом червня-липня 2020 року за попередньою домовленістю між батьком та матір`ю дітей 2-3 дні на тиждень протягом 2-3 годин, враховуючи специфіку роботи матері, батько [PERSON] передає малолітніх дітей їх матері [PERSON] з можливістю відвідування дітьми дитячих розважальних закладів, парків відпочинку та місця проживання матері ( [ADDRESS] ); 2) після побачень мати [PERSON] зобов`язана повернути дітей їх батьку [PERSON] до місця їх постійного проживання (а.с. 54). Відповідно до висновку виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 08.09.2021 № 03-11/2365, є доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] адресу проживання їх матері [PERSON] (а.с. 128-130). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5). Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в цій частині. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів зазначає, що він керується нормами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15.12.2020, щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років та від 6 до 18 років, оскільки відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років станом на дату ухвалення рішення 2100 гривень, а для дитини віком від 6 до 18 років станом на дату ухвалення рішення становить 2618 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На думку суду, вказаний позивачем розмір аліментів на утримання дітей є обґрунтованим, оскільки не перевищує мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, оскільки відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших утриманців не має та за станом здоров`я спроможний надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям, які проживають з матір`ю, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1300 грн. (одна тисячи триста гривень) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31.07.2020 і до досягнення дочкою повноліття; та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1200 грн. (одна тисячи двісті гривень) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31.07.2020 і до досягнення сином повноліття, що є підставою для задоволення позову і в цій частині В силу ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved