Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути із відповідача, що працює майстром лісу майстерської дільниці №6 Велико-Мостівського лісництва ДП «Жовкіський лісгосп», 103\~296,95 грн. шкоди, заподіяної підприємству. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач з 01.01.2011 р. працює на посаді майстра лісу 6-ї майстерської дільниці Велико-Мостівського лісництва ДП «Жовківське лісове господарство». 02.07.2007 р. між підприємством та відповідачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно акту раптової ревізії №3, складеного 17.11.2014 р., дійснено обхід ввіреної відповідачу дільниці, в кварталах №58, 59, 60, 63 якої виявлено самовільну рубку 30 дерев, з них 10 дерева породи вільха, 9 дерев породи дуб, 11 дерева породи сосна, загальною кубомасою 21, 58 м. куб. на загальну суму 103\~296,95 грн. Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 16 січня 2015 року у справі № 444/24/15-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченою частиною першою ст. 367 КК України. Вказаним вироком встановлено, що відповідач перебуваючи на посаді майстра лісу, будучи зобовязаним відповідно до посадової інструкції вживати заходів щодо недопущення самовільних рубок лісу, являючись матеріально-відповідальною особою, в весняно-літній 2014 року період неналежно виконуючи свої обвязки через несумлінне ставлення до них допустив самовільну рубку 30 дерев на загальну суму 103\~296,95 грн. в кварталах № 58, 59, 60, 63 Велико-Мостівського лісництва ДП «Жовківський лісгосп», внаслідок чого було заподіяно істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам в особі Зіболківського лісництва ДП «Жовківський дісгосп» та навколишньому природному середовищу. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути із відповідача шкоду, завдану підприємству неналежним виконанням трудових обовязків, в сумі 103\~296,95 грн., що підтверджується вироком суду, що набрав законної сили. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання зявилися, подали письмові заперечення на позовну заяву. Проти позову заперечили з тих підстав, що фактичні втрати підприємства через самовільну рубку дерев за даними бухгалтерського обліку підприємства є набагато меншими, а саме довідками ДП «Жовківський лісгосп» підтверджується, що таксова вартість самовільно зрубаної деревини становить 2870, 27 грн., а вартість відпуску зрубаної деревини на корню становить 7375,10 грн., з огляду на те, що в даному випадку має місце трудовий спір, вважають, що до цих відносин мають застосовуватись норми КЗпП України щодо порядку визначення розміру шкоди, заподіяної працівником підприємству. Зазначили, що на у триманні відповідач є неповнолітня дочка, яка навчається у школі, та його дружина, яка у звзку з хворобою не взмозі працювати, тому, при визначенні розміру шкоди просили, врахувати скрутний матеріальний стан відповідача. Розмір шкоди, який просить стягнути відповідач, є неспіврозмірним із доходами відповідача та більш, ніж в тридцять разів перевищує нараховану відповідачу заробітну плату за серпень 2015 року. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст.10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовної заяви, суд виходить з наступного. Як вбачається із наявного в матеріалах справи Наказу ДП «Жовківське лісове господарство» № 197-к від 31.12.2010 р., [PERSON] за його згоди переведено майстром лісу 6-ої майстерської дільниці цього ж лісництва з 01 січня 2011 року. 02.07.2007 року із [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у відповідності до якого [PERSON] приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей. Актом раптової ревізії №3 лісового обходу майстерської дільниці №6 Зіболківського лісництва ДП «Жовківський лісгосп» від 14.11.2014 р. зафіксовано факт виявлення незаконних рубок дерев в кількості 30 шт., обємом 21, 58 куб.м., розмір шкоди 103\~296,95 грн. Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 16.01.2015 р. у справі № 444/24/15-к, який набув законної сили 16.02.2015 р., затверджено угоду про визнання винуватості від 12.01.2015 р., укладену між старшим прокурором прокуратури Жовківського району Львівської області [PERSON] та підозрюваним [PERSON], [PERSON]. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України і призначено йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумім доходів громадян в дохід держави. Як вбачається із предявленого позову, між сторонами виник трудовий спір про відшкодування підприємству, шкоди, заподіяної працівником внаслідок неналежного виконання своїх трудових обовязків. У відповідності до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Статтею 134 ч.1 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, а також у випадку, коди шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. З огляду на те, що неналежне виконання відповідачем своїх службових обовязків встановлене вироком Жовківського районного суду м. Львова від 16.01.2015 р., яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України (службова недбалість), суд приходить до висновку, що на відповідача покладається матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству. Як вбачається із п.п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розмір шкоди, заподіяний відповідачем позивачу, як працівником останнього, внаслідок порушення, покладених на нього трудових обовязків, що і є предметом спору у даній справі, повинен визначатися з урахуванням норм чинного трудового законодавства. Ч.1 ст. 135-3 КЗпП України передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи із балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У відповідності до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд визначає відповідно до ст. 135-3 КЗпП, Закону України N 217/95-ВР від 6 червня 1995 р. "Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей" і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 116 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 27 серпня 1996 р. N 1009 та від 20 січня 1997 р. N 34. Згідно п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затв. Постановою Кабінету міністрів України №116 (в ред. від 07.12.2011 р.), розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач [PERSON] підприємство «Жовківське лісове господарство» є субєктом господарювання з державною часткою розмір шкоди заподіяний цьому підприємству працівником повинен визначатися з урахуванням положень Методики оцінки майна, затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003 р. (зі змінами від 15.03.2015 р.). Згідно п.103 Методики оцінки майна, затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.2003 р. (в ред. від 15.03.2015 р.), положення цього розділу застосовуються для визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі в особі державних органів, державних підприємств; територіальній громаді в особі органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі (далі - особа, якій завдано збитків), у разі необхідності обґрунтування наявності або установлення факту розкрадання, нестачі, знищення (псування) майна (далі - пошкоджене майно). Відповідно до п.п. 104 Методики оцінки майна передбачає, що визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки. При цьому, згідно п. 106 Методики, вихідними даними для оцінки є матеріали інвентаризації, документи з бухгалтерського обліку, оцінки пошкодженого майна, що проводилася з метою, зокрема, його приватизації (корпоратизації), оренди, проектно-кошторисна документація, документи бюро технічної інвентаризації на нерухоме майно, землевпорядна документація на земельну ділянку у разі повернення у державну власність об'єкта приватизації, що був проданий разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, документи з відомостями про фізичний стан та технічні характеристики майна, фінансова звітність, матеріали аудиторських перевірок, фінансово-економічного аналізу, а також інші документи. Під час оцінки може використовуватися інша інформація, необхідна для оцінки збитків, зокрема результати аналізу ринку подібного до пошкодженого майна. В матеріалах справи є звіт про оцінку майна, виконаний субєктом оціночної діяльності Товариством з обмеженої відповідальності «Гал-Світ» станом на 07.05.2015 р., з якого вбачається, що матеріальна шкода, завдана підприємству майстром лісу Зіболківського лісництва [PERSON] у результаті вирубування лісу на майстерській дільниці №6 Велико-Мостівського лісництва ДП «Жовкіське лісове господарство», кв.58,59, 60, 63 оцінена у розмірі 7375,1 грн. (стор. 14). При цьому, як вбачаться зі змісту висновку при встановленні розміру збитку субєктом оціночної діяльності використані вихідні дані ДП «Жовківське лісове господарство», а саме довідка ДП «Жовківський лісгосп» від 10.09.2015 р., з якої слідує, що таксова вартість самовільно зрубаної деревини в кварталах № 58, 59, 60, 63 Велико-Мостівського лісництва, яка знаходиться під охороною майстра лісу [PERSON] становить 7\~375, 10 грн, довідка ДП «Жовківське лісове господарство» про вартість відпуску деревини на корню по Велико-Мостівському лісництву ДП «Жовківське лісове господарство». Як вбачається із наявної в матеріалах справи Рецензії №13-1092 на звіт про незалежну оцінку матеріальної шкоди, заподіяної підприємству самовільною рубкою деревини на майстерській дільниці № 6 Велико-Мостівського лісництва ДП «Жовківське лісове господарсво», виконаної експертною радою Українського товариства оцінювачів 14.09.2015 р., вказаний звіт повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. З пояснень представника позивача зясовано, що розмір шкоди в сумі 103\~296, 95 грн. визначений на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу. Як слідує із Постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 р., вказані такси застосовуються для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників. Разом з тим, як підставу в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вина відповідача у заподіянні шкоди полягає у невиконанні своїх трудових обов'язків щодо догляду і охорони ввірених лісових угідь, а не у незаконній вирубці дерев, яка вчинена невстановленими особами. За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку має місце трудовий спір, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру шкоди, заподіяної відповідачем, повинні застосовуватись зазначені вище норми законодавства про працю, що регламентують порядок визначення розміру шкоди в трудових відносинах. Таким чином, розмір прямої дійсної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача становить 7 375,10 грн. У відповідності до ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача. Окрім цього, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved