Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі кредитного договору № б/н від 22.03.2010р. відповідачу був наданий кредит у розмірі 8000.00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.Відповідач за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2015 року має заборгованість за договором в сумі 22293,73грн., яка складається з: заборгованості за кредитом-7794,13грн., заборгованості по процентам за користування кредитом -11594,85грн., заборгованості з пені та комісії за користування кредитом -1366,95грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) -1037,80грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір в сумі 1218,00грн. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 19 січня 2016 р. згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2010 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» (а.с.8), відповідно до якої відповідачу був наданий кредит в розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом,що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.9) та випискою по особовому рахунку (а.с.55-70). Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, що підтверджується його підписом на анкеті - заяві від 22.03.2010 р.(а.с.8- оборотна сторона). Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (п.1.1.5.20 Умов та правил). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, у зв'язку з чим між ними виникли договірні правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що станом на 31.10.2015р. позичальник [PERSON].в порушення умов договору належним чином не виконав свої договірні зобов'язання, у встановлені строки суму кредиту не повернув, на даний час також ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором складає-19389,08грн., яка складається з: заборгованості за кредитом -7794,13грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11594,95грн., і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимог в частині стягнення комісії та пені, суд зазначає наступне. Вивчивши всі умови анкети-заяви [PERSON], довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»та положення Умов і правил надання банківських послуг, з якими погодився позичальник, суд вважає, що вказана сума є саме пенею, оскільки довідкою про умови кредитування передбачений розмір та порядок нарахування саме пені. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Однак, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували наявність усіх обставин, з якими ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» пов,язує необхідність її застосування. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1366,95грн. та штрафів в загальному розмірі 1537,80 грн. також підлягають задоволенню. За таких обставин, з врахуванням порушення [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 7794,13грн., заборгованості за процентами в сумі 11594,85грн., пені в сумі 1366,95грн., штрафу в сумі 500грн. та штрафу в сумі 1037,80грн. такими, що підлягають задоволенню. Всього сума до стягнення складає 22293,73 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1218 грн., а також відповідно до ст.79 ЦПК України витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 210 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved