Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], співвідповідача Реєстраційної служби Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації посилаючись на те, що вона являється власником чотирьох земельних ділянок, що підтверджується відповідними де6ржавними актами на право власності на земельні ділянки. 23 березня 2013 року позивач уповноважила довіреністю [PERSON] бути її представником її прав пов»язаних з реалізацією прав [PERSON], щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками. 17 квітня 2013 року позивач припинила дію вищезазначеної довіреності, про що свідчить витяг про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей №24290765 та відповідно до ст.249 ЦК України негайно повідомила відповідача [PERSON]. В лютому місяці 2014 року позивачці стало відомо, що її земельними ділянками користується [PERSON] на підставі чотирьох договорів оренди від 12 червня 2013 року укладених між нею та [PERSON]. Оскільки жодних договорів позивачка не укладала то відповідно звернулась до Реєстраційної служби Новоукраїнського РУЮ в Кіровоградській області з заявою про отримання копії договорів оренди земельних ділянок. Дані договори, які були надані реєстраційною службою, позивачка не укладала та не підписувала, підпис у графі «орендодавець» вчинений не нею та їй не належить, а здійснений відповідачем [PERSON], який на час підписання вищевказаних договорів 12 червня 2013 року, не мав жодних правових підстав на його підписання, так як дія довіреності була припинена ще 17 квітня 2013 року. Крім того, зміст договорів оренди земельних ділянок суперечить нормам Закону України «Про оренду землі», а саме ч.1 та ч.2 ст.15 вказаного закону, передбачає істотні умови договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону, тому враховуючи вказане позивачка була змушена звернутись з даним позовом до суду, для поновлення своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що на його думку, договори оренди укладенні у відповідності до чинного законодавства України. Істотні умови, можливо ї недотриманні в договорах оренди, але все чого там не вистачає, прописано в законодавстві України. Також додав, що позивач [PERSON] уповноважила його довіреністю представляти її інтереси, про скасування довіреності йому не було відомо, тому він уклав дані договори так як він вважав за потрібне, бо мав на це повне право. Відповідач [PERSON] в зал судових засідань не з»явилась, але від неї надійшла заява, в якій вона просить суд слухати справу у її відсутність. Представник співвідповідача, державний реєстратор Павленко Н.В. позовні вимоги визнала в повному обсязі та суду пояснила, що стосується дійсності чи недійсності довіреності, яку надав [PERSON], для реєстрації договорів, вона, як державний реєстратор не має можливості її перевірити. Що стосується недодержання істотних умов в договорах, вважає позов повністю обґрунтованим, так як нею дійсно було не в повній мірі перевірено дані договори і у них дійсно відсутні ряд істотних умови, які є обо»язковими, для їх державної реєстрації. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника співвідповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу на праві власності належать чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджуються відповідними державними актами, а саме: серії КР №100629 від 28.09.2005 року, земельна ділянка (кадастровий номер 3524085600:02:003:0718) площею 2,88 га, розташовану на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 4825821 від 13.06.2013 року; серії КР №033372 від 11.08.2009 року, земельна ділянка (кадастровий номер 3524085600:02:003:0742) площею 2,8781 га, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 4839160 від 13.06.2013 року; серії КР №033373 від 11.08.2009 року, земельна ділянка (кадастровий номер 3524085600:02:003:0744) площею 1,4389 га, розташовану на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 4788075 від 12.06.2013 року; серії КР №033374 від 11.08.2009 року, земельна ділянка (кадастровий номер 3524085600:02:003:1251) площею 5,76 га, розташовану на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 4784864 від 12.06.2013 року, що підтверджується відповідними державними актами (а.с.25-28). 23 березня 2013 року позивач уповноважила довіреністю [PERSON] бути її представником її прав пов»язаних з реалізацією прав [PERSON], щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками. 17 квітня 2013 року позивач припинила дію вищезазначеної довіреності, про що свідчить витяг про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей №24290765 та відповідно до ст.249 ЦК України негайно повідомила відповідача [PERSON], як усно так і письмово, що підтверджується повідомленням, яке було надіслано відповідачу 24.04.2014 року, що підтверджується (а.с.38-41). Згідно ч.1 та ч.2 ст.249 ЦК України вказано, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. В лютому місяці 2014 року позивачці стало відомо, що її земельними ділянками користується [PERSON] на підставі чотирьох договорів оренди від 12 червня 2013 року укладених між нею та [PERSON]. Оскільки жодних договорів позивачка не укладала то відповідно звернулась до Реєстраційної служби Новоукраїнського РУЮ в Кіровоградській області з заявою про отримання копії договорів оренди земельних ділянок (а.с.12-20). З договорів оренди земельних ділянок вбачається, що вони укладені 12 червня 2013 року та зареєстровані у в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права в реєстраційній службі Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області від 12 червня 2013 року за № 4825821, № 4839160, № 4788075, № 4784864 (а.с.25-28). Вищевказані договори укладені між [PERSON] та [PERSON] та встановлено, що перший надав останньому в строкове платне користування терміном на 40 років зазначені вище земельні ділянки. За користування об'єктами оренди встановлена орендна плата в розмірі 2000 гривень на рік, не пізніше 31 грудня поточного року з урахуванням індексу інфляції, але всупереч встановленому закону в договорі відсутні ряд істотних умов, які відповідно до Закону України «Про оренду землі» є обов»язковими. Крім того, укладені договори оренди земельних ділянок суперечить нормам Закону України «Про оренду землі», а саме ч.1 та ч.2 ст.15 вказаного закону, передбачає істотні умови договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Факт того, що в укладених договорах оренди земельних ділянок частково відсутні істотні умови, не заперечив, як сам відповідач [PERSON], так і співвідповідач - представник Реєстраційної служби Новоукраїнського РУЮ Павленко Н.В., яка пояснила, що нею було допущено помилку, при реєстрації договорів, так як нею дійсно було не в повній мірі перевірено дані договори в яких відсутні істотні умови, які є обо»язковими, для їх реєстрації. Також додала, що якби вона ретельно перевірила вищевказані договори, то обов»язково відмовила в державній реєстрації договорів оренди. [PERSON] вказав, що істотні умови, можливо ї недотриманні в договорах оренди, але все чого там не вистачає, прописано в законодавстві України. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі " договір оренди землі - це договір,за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Дані договори, які були надані реєстраційною службою, позивачка не укладала та не підписувала, підпис у графі «орендодавець» вчинений не нею та їй не належить, а здійснений відповідачем [PERSON], який на час підписання вищевказаних договорів 12 червня 2013 року, не мав жодних правових підстав на його підписання, так як дія довіреності була припинена ще 17 квітня 2013 року, однак незважаючи на дану обставину, все-таки уклав дані правочини. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що спірні договори мають бути визнані недійсними, оскільки вони укладені всупереч Закону України «Про оренду землі» та особою, яка немала на те повноважень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] судові витрати в розмірі 2192 (дві тисячі сто дев»яносто дві) грн. 40 коп.

Outcome: approved