Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком [PERSON], [INFO], та визння за ним права на земельні ділянки: площею 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області та площею 0,8546 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати, після смерті якої відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну ділянку площею 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Після смерті матері спадщину фактично прийняв його батько [PERSON], який постійно проживав разом із нею та користувався спадковим майном. Однак своїх спадкових прав так і не оформив у належний спосіб. [INFO] помер його батько, після смерті якого також відкрилася спадщина на усе його майно, у тому числі і те, що він актично успадкував після смерті матері. Позивач як єдиний спадкоємиць після смерті батька звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у цьому з підстави відсутності у нього оригіналів правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. Крім цього просить встановити факт родинних відносин між ним та померлим батьком [PERSON], якого у його свідоцтві про народження записано як «[PERSON]» , що створює перешкоди позивачу в оформенні його спадкових прав. Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 08 серпня 1996 року, [PERSON], на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА № 472 від 30 липня 1996 року, належить право на земельну частку (пай) у земля, яка перебуває у колективній власності ССП «24 Серпня» розміром 2,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж увєї частки в натурі. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 січня 2001 року, [PERSON] померла [INFO] у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області. За вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР (1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно довідки Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 633 від 19 травня 2016 року, чоловік померлої [PERSON] постійно до дня смерті матері фактично проживав разом із нею у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області, а відтак вступив у володіння та управління спадковим майном. Крім цього, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20 березня 2001 року, [PERSON], на підставі рішення Жидачівської районної рали народних депутатів № 225 від 22 вересня 2000 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,8546 га, розташовану на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, для ведення тоарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 2238 від 12 грудня 2016 року, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті у с. бердишів Жидачівського району Львівської області, разом із своїм сином [PERSON] та онуками, які і після його смерті продовжуть там проживати. Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 1041/02-31 від 12 грудня 2016 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв'язку з тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та не підтверджено родинності зв'язків із спадкодавцем. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Також, судом встановлено, що дійсно у свідоцтві про народження позивача серії [NUMBER] від 29 травня 1974 року, його батьком зазначено [PERSON], хоча фактично ним був [PERSON], що підтверджується довідками із сільської ради. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Так, довідками Новострілищанської селищної ради підтверджено факт родинності зв'язків між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] на рівні рідних батька із сином. Встановлення такого факту має для позивача юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні імені його батька, позбавляє його можливості у належний спосіб прийняти спадщину після смерті батька та зареєструвати її. Враховуючи те, що представником відповідача подано суду заяву, якою позов визнано, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже необхідним є встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком [PERSON], [INFO], та визнати за ним права на земельні ділянки: площею 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області та площею 0,8546 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Outcome: approved