Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначаючи, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 03 вересня 2006 року - актовий запис № 1521, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від спільного подружнього життя у них є дитина [PERSON], [INFO]. Вони спільного господарства не ведуть, протягом трьох місяців проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції з [PERSON] 03 вересня 2006 року, актовий запис 1521 - розірвати. Дитину , [PERSON], [INFO] залишити на проживанні з матір»ю. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частки від заробітку ( доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно,починаючи з 17 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що не бажає розлучення, термін примирення, строком два місяці, який надавався судом, був недостатнім, а тому просив їх не розлучати. Щодо стягнення аліментів не заперечив проти стягнення аліментів, однак зазначив, що не бажає їх сплачувати позивачу, а хоче кошти платити безпосередньо дитині. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], з 03 вересня 2006 року - актовий запис №1521, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, господарство не ведуть. Різні спроби покращити подружнє життя закінчилися невдало. Судом надався термін для примирення сторін, однак, останні не примирились. Крім того, позивач втратив до відповідача почуття любові, довіри та поваги, остаточно прийшов до висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати, перспектив для збереження сім'ї немає. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 102 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2010 року, вбачається, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька ,або у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до п.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач працює, отримує сталу заробітну плату, те, що на його утриманні інших осіб не перебуває, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 14 частки його заробітку ( доходу) , що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved