Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом. Вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить 2/4 частини квартири [ADDRESS] . У зазначеному будинку на правах члена сім`ї власника зареєстрований син позивача - відповідач [PERSON] , який з 2014 року в будинку не проживає, особистих речей не має, фактично проживає на території Російської Федерації. Через реєстрацію відповідача позивач не має можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову з підстав, наведених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та зазначив, що в квартирі не проживає понад три роки. Суд, ураховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, допитавши свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2001 року [PERSON] є власницею ј частина квартири [ADDRESS] . Також згідно договору дарування від 20.09.2019р., укладеного між відповідачем [PERSON] та позивачкою, вона є власницею ще ј частини зазначеної квартири. Тобто наразі [PERSON] є власницею 2/4 частини квартири. Відповідач [PERSON] , зареєстрований у будинку, що підтверджено довідкою ВЦА м. Волноваха №2307 від 16.12.2019, однак, з 2014 року фактично в будинку не проживає, своїх речей не має, що підтверджено письмовою заявою відповідача [PERSON] , поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що відповідач [PERSON] з 2014 року проживає на території Російської Федерації, повертатись до України наміру не має, позивачка проживає в будинку одна. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved