Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 46 в будинку № 9 по вулиці Пирогова в місті Рівне. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Пояснив, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що була прватизована нею, її батьками та братом - відповідачем у справі, з якими надалі були укладені договори дарування часток квартири. Батьки знялися з реєстрації, а відповідач цю дію не виконав, хоча понад чотири роки в квартирі позивача не проживає. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати свої права власника. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Свідок [PERSON] показав, що батько сторін - його рідний брат - належне йому майно розділив між дітьми, відписавши доньці квартиру, а сину будинок та земельну ділянку в селі. Після одруження відповідач у квартирі не проживає вже близько чотирьох років. Він буває у позивача декілька разів на рік, залишався ночувати, але відповідача у помешканні не зустрічав. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та показання свідка, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 1 лютого 1999 року, договором про визначення часток у праві власності на квартиру від 19 серпня 2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 817431, договором дарування від 19 серпня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 8166150. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Відповідач зареєстрований у [INFO], про що свідчить адресна картка Управління забезпечення надання адміністративних послуг від 17 вересня 2016 року. Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації у належній позивачу квартирі з з 2012 року підтверджується показаннями свідка [PERSON], актом № 477 від 16 вересня 2016 року, затвердженим ЖКП "Сонячне". Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved