Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 16844,86 грн., та стягнути з відповідача судові витрати, мотивуючи позов тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення в кв.66 по вул. Луценка в м. Полтава, який обслуговує позивач, на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за спожиту теплову енергію, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.05.2011р. по 01.10.2015 року складає 11 145,65 грн. Крім того просить стягнути з відповідача на свою користь за період з 01.05.2011р. по 01.10.2015 року індекс інфляції в сумі 5008,14 грн., та 3% річних в сумі 691,07 грн. За таких обставин просить позов задовольнити, стягнути з відповідача суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 16 844,86 та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про уточнення позовних вимог та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання надані за адресою: [ADDRESS] за період з 01.03.2011 року по 01.11.2016 року в сумі 17019,52 грн, індекс інфляції в сумі 7832,11 та 3% річних в сумі 1434,66 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав заяву відповідно якої просив розглянути справу без його участі, крім того надав заперечення в яких просив в задоволені позову відмовити з тих підстав, що відповідно до ст..19 ЗУ «Про житлово-комунальні-послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Крім того, договір про надання послуг з централізованого опалення у багатоквартирному будинку укладається між власником, орендарем квартири, чи квартиронаймачем та виконавцем цих послуг, тобто належність [PERSON] обєкта нерухомості в якому надавались начебто послуги на праві власності чи праві користування є обовязковою умовою для визнання його споживачем. В порушення зазначених норм позивачем не підтверджено факту належності відповідачу квартири №65 по вул. Луценка в м. Полтава, та не надано жодних доказів про надання вказаних послуг [PERSON] Відтак [PERSON] не є споживачем комунальних послуг та не несе обовязок по їх оплаті. Крім того, зазначили в своїх запереченнях про позовну давність, а саме позивач звернувся до суду з позовом 20.10.2015 року, з урахуванням трирічного строку позовної давності не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості , що виникла до 20.10.2012 року . Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.07.2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON], ІПН [NUMBER] придбав у [PERSON] квартиру №65 за адресою: м. Полтава, вул. Луценка, 52 та зареєстрував у реєстрі за №4455, відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 05.07.2007 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до якого власником вищевказаної квартири є [PERSON] Відповідно до адресної довідки від 15.02.2016 року відповідач зареєстрований з 08.09.2010 року за адресою: [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що підприємство «Полтаватеплоенерго», надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру [ADDRESS] відповідач [PERSON], на протязі тривалого часу ухиляється від сплати за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка за 01.03.2011 року по 01.11.2016 року в сумі 17019,52 грн, індекс інфляції в сумі 7832,11 та 3% річних в сумі 1434,66 грн., що підтверджується довідкою розрахунком від 14.11.2016р. Згідно зі ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. При цьому, відповідно до змісту вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заборгованість відповідача по оплаті послуг виникла з березня 2011 року, за цей період здійснювались оплати не рідше одного разу в шість місяців, а переважно частіше і суми оплати більші, ніж суми нараховані до сплати, у тому місяці, в якому проведено платіж, що свідчить про визнання боргу за попередній період. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, однак в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує за спожиті послуги, крім того без врахування заяви відповідача про застосування строку позовної давності, зважаючи на те, що в період за який відповідач не визнає борг, він неодноразово оплачував послуги частково, у звязку з чим, відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривався, вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved