Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2011 року у справі №2-819/1 з твердої грошової суми в розмірі по 500 грн. щомісяця на частку від заробітку (доходу) в розмірі ? частки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються з [PERSON] [INFO] на утримання сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача пеню за несплачені аліменти по виконавчому листу №2-819/11, виданому 19.06.2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області в сумі 10950 грн. за період з 21.02.2011 по 03.04.2018. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 29.06.2011 шлюб між ними розірвано. На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2011 відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.01.2011. У даній справі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2011 змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області в частині визначення часу з якого присуджуються аліменти починаючи з 21.02.2011. У відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» затверджено прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 1860 грн. Дитина є школярем, потребує належного фізичного, інтелектуального та духовного розвитку, а це в свою чергу повязано зі значними матеріальними витратами. В повній мірі забезпечити дитину матеріально у неї немає змоги, а призначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для гармонійного розвитку дитини. Крім цього, відповідач не регулярно сплачував аліменти на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості від 03.04.2018 за виконавчим листом №2-819/11, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 19.09.2011 станом на 03.04.2018 заборгованість по сплаті аліментів відсутня, однак більшу частину заборгованості по аліментах відповідач сплатив лише в квітні 2018. Вказує, що за несвоєчасну сплату аліментів за період з 21.02.2011 по 03.04.2018 відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі 12015 грн. 15.06.2018 [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що розрахунок пені по несплаті аліментів позивач розробила сама. Вважає, що розрахунок повинен був бути розроблений державним виконавцем на підставі розрахунку заборгованості по аліментах, однак такої заборгованості немає. Позивач отримувала всі аліменти своєчасно, а інколи й завчасно. Якщо й були затримки у надходженні коштів, то це виключно через проблеми банківських систем. Державним виконавцем проведено звірку та надано йому довідку про відсутність станом на 02.04.2018 заборгованості по аліментах, а тому підстав для нарахування пені немає. Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів просить суд взяти до уваги, що на даний час він є опікуном своєї бабці [PERSON], вона потребує постійного догляду, піклування. А тому, на даний час не може бути працевлаштований, та не може сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивач. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на обставини, викладені у відзиві. Додатково суду зазначив, що у нього ніколи не було заборгованості по сплаті аліментів, що може підтвердити наявними у нього квитанціями, а навпаки він намагався сплачувати наперед. Звертає увагу суду на неспівпадіння сум у квитанціях із сумами у розрахунку виконавця. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2011 присуджено стягувати аліменти з [PERSON] і користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.01.2011. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.08.2011 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2011 змінено в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти починаючи з 21.02.2011. В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2011 залишено без змін. Як вбачається з даного рішення, відповідач був присутній при розгляді його апеляційної скарги, а тому був обізнаний про результати розгляду справи. Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 8 Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті\~183\~та статті\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, у липні 2018 року (на момент ухвалення рішення у даній справі), з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», становить 972 грн. Частиною 2 статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги доводи позивача, що з моменту винесення судового рішення змінилось законодавство в частині стягнення аліментів, неодноразово підвищувався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак погіршилося матеріальне становище дитини. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати сина, оскільки вона несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що відповідач є особою молодого працездатного віку, суд вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2011 рок у справі №2-819/11 з твердої грошової суми в розмірі по 500 грн. щомісяця на частку від заробітку (доходу) в розмірі ? частки, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які стягуються з [PERSON] [INFO] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з Розрахунку заборгованості по аліментах від 03.04.2018 заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 03.04.2018 відсутня. Згідно зі статтею 196\~цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року № 6-300цс16. Як вбачається із вищевказаного Розрахунку заборгованості по аліментах у відповідача була заборгованість по сплаті аліментів в лютому 2011 року (починаючи з 21.02. -8 днів), березні 2011 року (31 день), квітні 2011 (30 днів), травні 2011 (31 день), червні 2011 року (30 днів), липні 2011 (31 день), серпні 2011 року (31 день), вересні 2011 (30 днів), жовтні 2011 року (31 день), листопаді 2011 року (30 днів), грудні 2011 року (31 день); у січні відповідачем сплачено 2000 грн., станом на лютий 2012 заборгованість становить 4000 грн. У лютому 2012 (29 днів), березні 2012 року (31 день), квітні 2012 (30 днів), травні 2012 (31 день) відповідач аліментів не сплачував. В червні 2012 останнім сплачено 6000 грн., в липні 2012 3500 грн., внаслідок чого була переплата в розмірі 2500 грн., тобто по грудень 2012 року включно. У січні 2013 (31 день), лютому 2013 року (28 днів), березні 2013 року (31 день) аліментів не сплачував. У квітні 2013 оплачено 2000 грн. У травні 2013 року (31 день) та червні 2013 (30 днів) аліменти відповідач не сплачував. У липні 2013 року сплатив аліменти в розмірі 2000 грн., тобто погасив наявну заборгованість та передплату на серпень 2013 року. У вересні 2013 року (30 днів), жовтні 2013 року (31 день), листопаді 2013 року (30 днів), грудні 2013 року (31 день), січні 2014 року (31 день), лютому 2014 року (28 днів), березні 2014 (31 день) аліментів не сплачував. У квітні 2014 здійснив сплату на суму 4500 грн. (переплата на травень 2014 року). У червні 2014 року (30 днів), липні 2014 року (31 день), серпні 2014 року (31 день), вересні 2014 року (30 днів), жовтні 2014 року (31 день), листопаді 2014 року (30 днів), грудні 2014 року (31 день), січні 2015 року (31 день), лютому 2015 року (28 днів), березні 2015 року (31 день), квітні 2015 року (30 днів), травні 2015 року (31 день), червні 2015 року (30 днів), липні 2015 року (31 день), серпні 2015 року (31 день), вересні 2015 року (30 днів), жовтні 2015 року (31 день), листопаді 2015 року (30 днів), грудні 2015 року (31 день), січні 2016 року (31 день), лютому 2016 року (29 днів) березні 2016 року (31 день), квітні 2016 року (30 днів) аліментів не сплачував. У травні 2016 року оплатив 12000 грн. У червні 2016 року (30 днів), липні 2016 року (31 день), серпні 2016 року (31 день), вересні 2016 року (30 днів), жовтні 2016 року (31 день), листопаді 2016 року (30 днів), грудні 2016 року (31 день), січні 2017 року (31 день), лютому 2017 року (28 днів), березні 2017 року (31 день), квітні 2017 року (30 днів), травні 2017 року (31 день), червні 2017 року (30 днів), липні 2017 року (31 день), серпні 2017 року (31 день), вересні 2017 року (30 днів), жовтні 2017 року (31 день), листопаді 2017 року (30 днів), грудні 2017 року (31 день), січні 2018 року (31 день), лютому 2018 року (28 днів), березні 2018 року (31 день) аліментів не сплачував. У квітні 2018 року відповідачем сплачено 11500 грн. При обчисленні пені за несплату аліментів судом взято до уваги той факт, що первинне рішення, яким зобовязано відповідача сплачувати аліменти на сина було оскаржено в апеляційному порядку, та набуло законної сили лише 29 серпня 2011 року. А відтак, підстав для нарахування пені за період з 21.02.2011 по 29.08.2011 судом не вбачається, оскільки вини відповідача немає. Відтак, сума пені за несплату аліментів за вищевказаний період становить 10835 грн. (1 % пені помножено на кількість днів місяця в якому не здійснено сплату аліментів). Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved