Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 1,2764 га та 1,4645 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер 1824286200:15:000:0226, 1824286200:13:000:0331, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ- ЖТ №047866, виданого 05 листопада 2002 року мотивуючи тим, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , і звернувся до Овруцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця. Сторони в судове засідання не з`явились, але надіслали заяви з проханням судове засіданні проводити у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Представник третьої особи надав пояснення на позовну заяву в якій просить розгляд справи провести без їх участі, в задоволенні позову відмовити, оскільки спадкодавець отримав лише право на земельну ділянку, яке не було зареєстроване нею за життя. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельні ділянки площею 1,2764 га та 1,4645 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер 1824286200:15:000:0226, 1824286200:13:000:0331, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЖТ №047866, виданого 05 листопада 2002 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації №303 від 25.10.2002 року (а.с.12). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки підтримував належний стан господарства, зробив ремонт, користувався землею, що підтверджується довідкою виданою Овруцькою міською радою від 06.08.2019 року за №942 (а.с.8). Позивач є онуком [PERSON] і являється спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту посвідченого 17 липня 1996 року секретарем Покалівської сільської ради Овруцького району (а.с.9). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Кулініч О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2019 року №2910/02-31 слідує, що нотаріальна дія з видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельні ділянки, не може бути вчинено у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий 05 листопада 2002 року, не за життя, а після смерті спадкодавця (а.с.15). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.08.2019 року за №№178543925,178542923 на земельні ділянки кадастровий номер 1824286200:13:000:0331, 1824286200:15:000:0226 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. З повідомлення завідувачки Овруцької ДНК від 04.09.2019 року за №3081/02-14 слідує, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися (а.с.22). Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельні ділянки, правовстановлюючі документи на які були видані після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки, на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатив судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved