Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернувшись до суду з даним позовом до Богуславської міської ради Київської області просять суд визначити їх частки у приватизованій квартирі № 48, по вул. Миколаївська, 140, в м. Богуслав, Київської області рівними із частками інших співвласників спільної сумісної власності на дану квартиру, тобто в розмірі 1/5 частини від всієї квартири, а також визначити частку [PERSON], яка померла 07.03.2005 року та [PERSON], яка померла 07.04.2013 року рівними із іншими співвласниками спільної сумісної власності, в розмірі 1/5 частини від всієї квартири. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що за ними у складі своєї родини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (померла 07.03.2005 року)\~ та [PERSON] (померла 07.04.2013 року) зареєстровано право власності на\~ квартиру № 48, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Богуслав, вул. Миколаївська, 140, на яку у них всіх виникло право спільної сумісної власності, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло № 852 від 26.03.996 року виданого виконкомом Богуславської міської ради. Також у вищезазначеному документі зазначено співвласниками [PERSON], яка померла 07.03.2005 року та [PERSON], яка померла 07.04.2013 року. Таким чином на даний час співвласниками зазначеної квартири є - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які бажають оформити право власності на вказану квартиру, але нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що не визначені частки померлих [PERSON] та [PERSON]\~ в приватизованій квартирі. Окрім того, оригінал свідоцтва про право власності на вказану квартиру було втрачено. Оскільки позивачі позбавлені можливості в адміністративному порядку встановити за собою право власності на вказане нерухоме майно, то вони звернулися із даним позовом до суду. Представник позивачів [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачів, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, Богуславська міська рада, в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON], яка померла 07.03.2005 року та [PERSON], яка померла 07.04.2013 року відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 24.02.1999 року приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 852 від 26 березня 1996 року. Крім того право власності на житло підтверджується довідкою № 2564 від 28 серпня 2018 року виданою ККОР «Південне бюро технічної інвентаризації», зазначено що право власності на квартиру № 48 за адресою: м. Богуслав вул. Миколаївська, 140, зареєстровано за сторонам по справі та померлим [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 852 від 26 березня 1996 року, виданого виконкомом Богуславської міської ради.\~ Частки майна, набутого унаслідок приватизації квартири № 48, за адресою: м. Богуслав, вул. Миколаївська, 140 учасників спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є не визначеними. 07.05.2005 року померла [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ОК №444271 від 30.08.2018 року, виданим Богуславським районним відділом РАЦС ГТ УЮ у Київській області, актовий запис № 55. 07.04.2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 274182, виданим виконавчим комітетом Хохітвянської сільської ради Богуславського району київської області, актовий запис № 07. Судом встановлено, що [PERSON] змінила прізвище з «Синєбок» на «Андрухів», що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 300020879933 від 30.08.2018 року. [PERSON] змінила прізвище з «Синєбок» на «Драченко», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-БК № 162565 від 10.10.1998 року. Позивачі у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст.ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], яка померла 07.03.2005 року та [PERSON], яка померла 07.04.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, копією свідоцтва про народження спадкодавців, копією свідоцтва про одруження. Після їх смерті залишилася спадщина: частина квартири № 48, в житловому будинку № 140, по вул. Миколаївська, в м. Богуслав, Київської області, яка належала спадкодавцям на праві спільної сумісної власності (без визначення часток на підставі свідоцтва № 852 про право приватної власності на квартиру від 26.03.1996 року. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказані\~ частки квартири на імя спадкодавців. В теперішній час позивачі позбавлена можливості в інший, позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. З матеріалів справи, вбачається, що зазначена квартира на праві спільної сумісної власності (без визначення часток) належить позивачам, а також належала нині померлій [PERSON] та нині померлій [PERSON]. Співвласники приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/5\~ частку квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст.370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/5 частині від всієї квартири. Частка спадкодавця [PERSON] та [PERSON] є також рівною із частками інших співвласників і становить 1/5 частину від всієї квартири. У відповідності до вимог ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Згідно п.3.4. Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, повязані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток,суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності квартирі № 48 в м. Богуслав по вул. Миколаївська, 140, становить 1/5 частки квартири, проти чого не заперечує і відповідач. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. За даними технічного паспорта на квартиру вбачається, що вказана квартира розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку та складається із:3-х кімнат, загальною площею -50,90 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., в тому числі 1-а кімната 16,6 кв.м., 2-а кімната 12,0 кв.м., кухня 6,50 кв.м., коридор 9,20 кв.м., ванна 2,8 кв.м., туалет 1,60 кв.м. Зазначена квартира обладнана лоджіями: 0,90 кв.м. та 0,70 кв.м. Інвентаризаційна вартість становить 213289 (двісті тринадцять тисяч двісті вісімдесят девять) 00 грн. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачами розмірів частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 48\~ в житловому будинку № 140 по вулиці Миколаївська, в м. Богуслав Київської області під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1066 гривень 44 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved