Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 02.12.1995 року відділом РАГС виконкому Дніпровської районої ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1143. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 02.12.1995 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейно-шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з причин психологічного характеру, що призвело до розпаду їх родини. З моменту припинення шлюбних відносин вони спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету, діти проживають з відповідачем. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Позивач у судове засідання не зявився. Представником позивача надана суду заяву, згідно якої позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої просила відкласти розгляд справи, посилаючись на зайнятість в іншій цивільній справі у Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомляла, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Раніше в судовому засіданні позов не визнавала, заперечувала проти задоволення позову, надавала заяву з проханням надання строку для примирення подружжя. 08.06.2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзржинська за клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення до 09 листопада 2015 року. Після спливу наданом судом строку для примирення, справа двічі призначалася до розгляду на 09.11.2015 року та 30.11.2015 року, проте за клопотанням відповідача двічі відкладалась, тому суд розцінює повторну неявку відповідача та її представника не поважною, та на підставі наявних у справі даних і доказів вважає можливим вирішити справу за відсутності сторін по справі на підставі ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 02.12.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 1143 (а.с. 7). Від шлюбних відносин сторони мають двох дітей: неповнолітню [PERSON], [INFO], та малолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, актові записи відповідно № 210 від 13.04.2001 року, і № 150 від 18.03.2014 року (а.с. 20, 21) Як зазначено позивачем в позовній заяві їх шлюб з відповідачем суперечить його інтересам, інтересам відповідача, а також найважливіше - інтересам їх спільних дітей, оскільки сварки та непорозуміння з відповідачем негативно відображаються на психічному стані дітей, що на його думку ставить під загрозу виховання їх спільних з відповідачем дітей належним чином. Судом встановлено, що на теперішній час сторони\~ зареєстровані за однією адресою, але проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Крім того, прийняті судом заходи щодо примирення сторін, будь-яких результатів не надали, позивач примирятися не бажає. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним\~\~з подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~\~ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини\~\~та\~\~інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ\~\~про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",\~шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи\~\~інтересам їх дітей. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини, які свідчать про припинення сімейних відносин, враховуючі, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не привели до збереження сім'ї, та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у тому числі позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового збору в сумі 243,60 грн., а також у зв'язку з підвищенням з 01.09.2015 року ставки судового збору за поданнях позову про розірвання шлюбу до 487,20 грн., маються підстави для достягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved