Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що 22 липня 2009 року в м. Первомайськ, Миколаївської області, померла його бабуся, [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Мигїївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 03.03.2001 року, бабуся склала заповіт, який був посвідчений Приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, [PERSON], за реєстровим № 1095, за умовами якого вона заповіла йому право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності [PERSON] «Бузькі пороги», с. Мигія, площею 7,9 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до будинкової книги, останнім місцем проживання бабусі було м. Первомайськ, Миколаївської області, вул. Толбухіна, 54. Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на прийяття спадщини йому було відмовлено через те що пропущений строк для прийняття спадщини, а також у позивача відстуній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач вказує, що через свою правову необізнаність, не знав про обовязковість подачі заяви про прийняття спадщини саме у шести місячний строк та, за наявністю заповіту, був упевнений в тому, що якщо є заповіт, то він можу у будь-який час, звернутися до нотаріальної контори та оформити спадщину. Крім того, після смерті бабусі він перебував у важкому матеріальному становищі, планував звернутися до нотаріуса після його покращення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позовних вимог не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 липня 2009 року в м. Первомайськ, Миколаївської області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 101798, актовий запис про смерть № 14, виданим відділом РАЦСу по Первомайському району Первомайського МРУЮ Миколаївської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Мигїївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 03.03.2001 року, [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений Приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, [PERSON], за реєстровим № 1095, за умовами якого заповіла мені право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності [PERSON] «Бузькі пороги», с. Мигія, площею 7,9 умовних кадастрових гектарів, що належало їй на підставі сертифікату серії МК № 0207393 виданого Первомайського РДА 07.08.2000 року. Так, ч. 3 ст. 1272 КЦ України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. На думку суду, вказані позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними. Крім того, слід зазначити, що бабуся заповіла позивачу право на земельну частку (пай) із земель, що перебували у колективній власності ВАТ «Бузькі пороги», с. Мигія, площею 7,9 умовних кадастрових гектарів, що належало їй на підставі сертифікату серії МК № 0207393 виданого Первомайською РДА 07.08.2000 року. Відповідно до довідки Управління держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області, [PERSON] дійсно мала право на земельну частку (пай), що належало їй на підставі вказаного вище сертифікату, державний акт взамін сертифікату не видавався. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved