Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 3 418.30 гривен, яка складається з: - тіла кредиту - 966.86 гривен; - простроченого тіла кредиту - 0.00 гривен; - заборгованості за відсотками - 946.82 гривен; - заборгованості за комісіями - 1 504.62 гривен. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 001-15157-250308 від 25 березня 2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта», який був перейменований у ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], банк відкрив останньому картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, випустив та надав відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до неї на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до кредитного договору. Відкрив відповідачу Кредитну лінію на загальну суму 30 000.00 грн. та на день укладання договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2 000.00 грн., з відсотковою ставкою 29.9 % річних. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ «Дельта Банк» станом на 08.08.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору 3418.30 гривен. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.26-27, 34-35, 51-52)). В позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.4). Відповідач позовні вимоги визнав частково, лише в частині наявності заборгованості за тілом кредиту у розмірі 966.86 гривен, що стосується позовних вимог в частині нарахованих відсотків і комісії - не визнав, посилаючись на те, що банк не повідомив його, про порядок списання коштів з рахунку по кредитному договору, оскільки він, відповідач погашаючи заборгованість за вказаним кредитним договором мав на меті повністю сплати тіло кредиту, але звернувшись до представника банку, йому було повідомлено, що списання коштів з рахунку було спочатку на погашення відсотків, комісії, інші витрати та послуги банку, а лише потім на погашення тіла кредиту. Крім того, з письмових заперечень вбачається, що за весь період, починаючи з лютого 2010 року по теперішній час позивач жодним чином не повідомляв його, про наявність будь-якої заборгованості, а тому на думку відповідача сплив строк позовної давності (три роки). Саме з цих підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити (а.с.37-47). При цьому відповідач не заперечував факту укладання кредитного договору, отримання коштів та користування ними. В судових дебатах просив позовні вимоги задовольнити лише в частині стягнення тіла кредиту. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта», який був перейменований у ПАТ «Дельта Банк» (а.с.17-18), тобто позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 001-15157-250308, згідно якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, випустив та надав відповідачу платіжну картку, а також ПІН-код до неї. Кредитна лінія позивачем відкрита на загальну суму 30 000.00 грн. та на день укладання договору було встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2 000.00 грн., з відсотковою ставкою 29.9 % річних (а.с.5-7). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з анкети позичальника та Тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classic, тарифний пакет "Visa Прибуткова" (а.с.8-9, 10-11). Згідно п.1.5 кредитного договору, кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Пунктом 2.1. договору передбачено, що моментом надання Банком Держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів Держателя. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач скористався кредитним коштами 26, 27, 28 березня 2008 року, знявши з кредитної картки кошти в розмірі 1 995 гривен (а.с.15). Потім частково погашав кредит, але разом з тим і знову ж використовував кредитні кошти. Станом на 18 травня 2010 року, коли відповідачем було здійснено останній платіж за кредитним договором у сумі 150.00 гривен, несплаченим залишилось тіло кредиту в розмірі 966.86 гривен. Вказані обставини відповідачем не заперечувались, позовні вимоги в цій частині він визнав, про що надав пояснення в судовому засіданні. У відповідності до умов кредитного договору, Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 08.08.2013 року має заборгованість - 3418.30 грн., в тому числі: - тіло кредиту - 966.86 гривен; - прострочене тіло кредиту - 0.00 гривен; - заборгованість за відсотками - 946.82 гривен; - заборгованість за комісіями - 1504.62 гривен. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідач заперечував доводи, викладені в позовній заяві, надав квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором, з яких вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 15.02.2010 року (а.с.41-47), проте як з розрахунку заборгованості (а.с.15-16) вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено 18.05.2010 року. Станом на цю дату не сплаченим залишилось тіло кредиту в розмірі 966.86 гривен. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідач не надав суду доказів щодо повного виконання ним взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 001-15157-250308 від 25 березня 2008 року. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Суд вважає безпідставним доводи відповідача, що позивач не повідомив його про порядок списання коштів з рахунку на погашення кредитної заборгованості, оскільки п.3.8. кредитного договору № 001-15157-250308 від 25 березня 2008 року, підписаного відповідачем визначено: «При надходженні на рахунок коштів та наявності непогашеної кредитної заборгованості по Рахунку, вони направляються на погашення заборгованості Держателя в наступній черговості: (1) по погашенню Овердрафту, (2) по погашенню плати за прострочену заборгованість (пеню), (3) по сплаті прострочених процентів, які нараховані за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом, (4) по погашенню простроченої заборгованості за Кредитною лінією, (5) по сплаті поточних процентів, нарахованих за користування Кредитною лінією, (6) по погашенню поточної заборгованості за Кредитною лінією, (7) по сплаті платежів за розрахунково-касове обслуговування, яке здійснюється Банком за Рахунком відповідно до умов, що передбачені Правилами, тарифами та цим Договром, (8)решта коштів зараховується на Рахунок. При цьому в першу чергу погашається прострочена заборгованість за цим Договором, а потім поточна» (а.с.5). Тобто, дії позивача повністю узгоджуються з умовами укладеного договору. Посилання відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності, суд до уваги не приймає, оскільки п.5.2 кредитного договору № 001-15157-250308 від 25 березня 2008 року визначено, що цей договір набуває чинності з дати його укладання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим Договором (а.с.7). На підставі ст.ст.79-88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з відповідача судовий збір у розмірі 229.40 гривен.

Outcome: approved