Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить факт родинних відносин між ним та [PERSON], померлою [INFO] року, а саме, що вони перебували між собою в родинних відносинах як онук та баба, та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], мотивуючи тим, що він являється спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON], в установлений законом строк прийняв спадщину, однак оформити її не може, оскільки баба при житті не виготовила правовстановлюючі документи на спадковий будинок, крім того він не може довести факт родинних відносин між ним та спадкодавцем. Сторони в судове засідання не з»явилися, позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач також просить справу розглядати без їх участі, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.08.2001 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS], який належав їй на праві приватної власності, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Листвинської сільської рада Овруцького району від 02.08.2017 року №1141, син якої [PERSON] помер [INFO] року (а.с.9,11). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс України 1963 року. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач є онуком [PERSON] і являється спадкоємцем за законом першої черги і відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року фактично вступив у володіння спадковим майном, після смерті [PERSON], так як проживав і був зареєстрований разом із нею в спадковому будинку, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Листвинської сільської ради Овруцького району від 02.08.2017 року за №1141 (а.с.7). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2017 року №1771/02-31 вбачається, що [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом (за правом представлення) після померлої 29.08.2001 року баби [PERSON] так як проживав і був зареєстрований разом із нею в спадковому будинку, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки спадкоємцем не було надано правовстановлюючого документа на житловий будинок, та не встановлений факт родинних відносин встановлений чинним законодавством України між ним та померлою [PERSON] (відсутнє свідоцтво про народження батька спадкоємця [PERSON], а сина померлої [PERSON]) (а.с.15). Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Листвинської сільської ради Овруцького району від 02.08.2017 року за №1141 на день смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживав та був зареєстрований її онук [PERSON], 1981 р.н. (а.с.7). Крім того, в матеріалах справи маються документи, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме: копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], копія паспорта серії [NUMBER], копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6,9,10). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. З повідомлення державного нотаріуса Овруцької ДНК від 29.11.2017 року за №1914/01-16 вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 07.12.2017 року за номером 106532040 на житловий будинок по [ADDRESS] права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і її право на житловий будинок, який належав [PERSON] Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (житловий будинок), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатив судовий збір в сумі 1280,00 грн.

Outcome: approved