Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, стягнення пені. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.12.2015 року між нею та відповідачем [PERSON] шлюб розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]., які проживають з позивачкою. З відповідача на користь позивачки рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.04.2016 року стягуються аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]., в розмірі по 500 грн., на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 04.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка посилається на те, що розмір аліментів, визначений судом, на даний час на утримання дітей є недостатнім, її коштів недостатньо для утримання дітей, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, просить змінити розмір аліментів та визначити їх у розмірі по 1000 грн., на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання 25.06.2018р. позивачка не явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити (а.с. 50), у суді 24.04.2018р. позов підтримала, крім того, вказала, що відповідач коштів на утримання дітей не надає. У судове засідання відповідач не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті відповідно до закону, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення, а також оголошенням на сайті суду (а.с. 45, 54). Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до Листа Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Черкаській області від 14.05.2018 р. (а.с. 42), [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. [PERSON] викликався до суду судовою повісткою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повістки отримав, про що свідчать проставлений підпис (а.с.45, 49), а також через оголошення на сайті суду, у порядку ст. п. 11 ст. 128 ЦПК України, а отже, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оглянувши заяву позивачки, оглянувши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.12.2015 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] шлюб розірвано (а.с.7). Від шлюбу з відповідачем сторони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]., які проживають з позивачем (а.с.5-6,12). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.04.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]., у розмірі по 500 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи із 04.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.8). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідно п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих нормСімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018р.» прожитковий мінімум для дітей з 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017р. внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до поданого розрахунку заборгованості по аліментах складеного державним виконавцем Золотонівського міськрайонного ВДВС у Черкаській області, заборгованість по аліментах відповідача станом на 01.10.2017р. становить 18903 грн. (а.с.13-15) З довідки-розрахунку неустойки (пені) при простроченні аліментів [PERSON] за період з 04.03.2016р. по 01.02.2018р. включно убачається, що загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 6989 грн. 93 коп. Суд бере цей розрахунок до уваги, оскільки такий не суперечить розрахунку заборгованості по аліментах, складеному державним виконавцем, відповідач заперечень щодо розміру заборгованості та нарахованої пені суду не подав. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості . Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд бере цей розрахунок до уваги, оскільки такий не суперечить розрахунку заборгованості по аліментах, складеному ст. державним виконавцем, відповідач заперечень щодо розміру заборгованості та нарахованої пені суду не подав. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості . Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; те що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на батьків; позивачка покликається на збільшення витрат на дітей, дитина хворіє, відповідач заперечень суду не надав, суд приходить до висновку, що позов є підставним і обґрунтованим та слід збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.04.2016р. та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі заявлених позовних вимог, та стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК Українитаст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved