Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, просить суд: 1. Визнати дійсним договір № 2751/Б купівлі-продажу 60/100 частин квартири [ADDRESS], укладений 29 травня 2000 року в м. Білгороді-Дністровському між [PERSON], діючою в інтересах неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. 2. Визнати за [PERSON] право власності на 60/100 частин квартири [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні не з'явилася, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, день і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що що 29.05.2000 року в м. Білгород-Дністровському між позивачем та відповідачами був укладений договір № 2751/Б купівлі-продажу 60/100 частин квартири [ADDRESS]. Вказані 60/100 частин квартири [ADDRESS] належали [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого за розпорядженням №7089 від 09.03.2000 року органу приватизації держжитлфонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської ради та зареєстрованого в МБТІ за №64/г-7089/209-5717 від 09.03.2000 року. Даний договір був укладений в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі та зареєстрований за № 2751/Б. Підтвердженням факту виникнення у позивача права власності на придбані 60/100 частин квартири [ADDRESS] є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровське БТІ» та запис в реєстровій книзі №209-5717 за реєстровим №4964, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням та довідкою, наданою 05.06.2014 року КП "Білгород-Дністровське БТІ". Позивач зазначає, що після здійснення нею розрахунку з відповідачем та виконання інших умов договору, вона вселилася до квартири, де й проживає по теперішній час. Однак, укладений між сторонами договір, в порушення ст.334 ЦК України, не був посвідчений нотаріально, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на придбане нерухоме майно на своє ім'я. Відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного між сторонами договору, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Враховуючи вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також що майно було правомірно придбано позивачем, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності - обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved