Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його права користування житловим приміщенням. Свій позов мотивував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться в м. Хмільнику Вінницької області, 1-й пров. Старосидориський (Чапаєва), 21. У зазначеному житловому будинку зареєстрований позивач, а також [PERSON], який фактично з вересня 2016 року в належному йому будинку не проживає, вибув не знявшись з реєстрації місця проживання, а тому позивач вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності без поважних причин понад один рік. Відтак реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні права користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить йому на праві приватної власності. А оскільки в добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, викликався шляхом опублікування оголошення про час розгляду справи на офіційній веб-сторінці суду, а також публікації оголошення про виклик до суду в газеті "Урядовий кур'єр" № 240 від 20.12.2017 р. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини в їх сукупності та співставленні. Відповідно до договору дарування від 10.04.2015 року житловий будинок за адресою: м. Хмільник, 1 пров. Старосидориський, 21 (1 пров. Чапаєва, 21) належить на праві власності [PERSON] (а.с. 7) З довідки управління містобудування і архітектури управління містобудування та архітектури від 18.04.2017 року за № 12-24/278 1-й провулок Чапаєва, 21 перейменовано на 1-й провулок Старосидориський, 21 (а.с. 6). Відповідно до довідки відділу ведення реєстру територіальної громади №17-30/2610 від 23.10.17 року [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Хмільник, 1-й пров. Старосидориський, 21 (а.с. 13). Відповідно до довідки голови вуличного комітету № 07-21/1401 від 13.11.2017 року [PERSON] не проживає в будинку з вересня 2016 року (а.с. 14). На даний час реєстрація відповідача [PERSON] за адресою - м. Хмільник, 1-й провул. Старосидориський, 21, перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві власності. Оцінюючи в сукупності встановлені судом докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач більше року не проживає в належному на праві власності позивачу жилому будинку. Судом встановлено, що будинок за адресою: м. Хмільник, 1 пров. Старосидориський, 21 в якому проживав відповідач і в якому він на час розгляду справи зареєстрований, має правовий статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями в якому регулюється главою 6 ЖК Української РСР та відповідними нормами\~ ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Статтею 156 ЖК Української РСР також визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України , ч. 4 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин\~ \~ не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України \~ єдиною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є\~її непроживання в даному житлі понад рік без поважних причин. Так як судом встановлено, що на час подання позову та на час ухвалення судового рішення у справі сплинув річний термін визначений\~ ст. 405 ЦК України,\~ протягом якого за відповідачем зберігалося право користування жилим приміщенням, а ним не надано доказів поважності не проживання в даному житловому будинку протягом року та понад один рік, то є законні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу свої вимог, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved