Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2020 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, починаючи з 27.04.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. 31.08.2020 року відповідачем [PERSON] була подана заява про перегляд заочного рішення суду від 30.06.2020 року № 495/2426/20. Ухвалою суду від 03.09.2020 року призначено розгляд заяви про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 15.09.2020 року заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2020 року по справі № 495/2426/20 скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з призначенням судового засідання. 02.11.2020 року відповідачем наданий відзив. 03.11.2020 року позивачем уточнені позовні вимоги, відповідно до яких просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 2000 грн. У судове засідання відповідач також не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідачем був наданий відзив, відповідно до якого просить стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1159 грн. від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Вважав незаконними та необґрунтованими вимоги позивача щодо розміру аліментів. Зазначив, що доводи позивача щодо його ухилення від утримання спільної дитини не відповідають дійсності, навпаки він надає матеріальну допомогу, постійно бере участь в утриманні своєї дитини. При поданні позову до суду позивачем не було надано доказів щодо отримання доходу відповідачем. Відсутність отриманого доходу відповідачем підтверджується відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, яка отримана 25.08.2020 року. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, у сторін від шлюбу, який в подальшому був розірваний рішенням суду від 14.04.2020 року, [INFO] народився син: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 252, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до Закону України Законом "Пpo Державний бюджeт на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини вiкoм від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Як зазначено вище позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. Відповідач є особою молодого віку, працездатною і, зважаючи на свій стан здоров`я, в змозі працевлаштуватись, а тому визначений розмір аліментів є справедливим. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо активної участі у житті сина та надання йому матеріальної допомоги, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підсумовуючи викладене, виходячи з засад обов`язку батьків утримувати свою дитину, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених вимог [PERSON] . Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд покладає на відповідача обов`язок щодо сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved