Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25.05.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № ВL_NK00037646, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10000 грн. за плату в розмірі 15 % річних, терміном до 25.05.2014 року. Відповідач взяті на себе перед банком зобовязання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 31427,19 грн. А тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредиту. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить суд позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомила, а тому по справі зі згоди представника позивача суд постановляє заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 25.05.2011 року був укладений кредитний договір № ВL_NK00037646, згідно якого відповідачці отримала кредитні кошти в сумі 10000 грн. з оплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних (п.3 Спеціальної частини договору), терміном до 03.06.2014 року. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,50% від суми кредиту (п.4 Спеціальної частини договору). Відповідно до п. 2.4.2. Кредитного договору проценти та комісію за управління кредитом відповідачка зобов'язана сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у додатку №1 до кредитного договору. Згідно п. 4.3. кредитного договору у випадку прострочення відповідачкою сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від відповідачки додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, а саме, неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управлінням кредитом, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені - 0,50% за методом «факт/360» відповідно до п. 9 Спеціальної частини кредитного договору. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 12.08.2015 року становить 31427,19 грн., з яких: - 4322,64 грн. - заборгованість за кредитом; - 1488,21 грн. - прострочена заборгованість по процентам; - 2094,77 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; - 23521,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 00,00 - штраф за несвоєчасне погашення кредиту. Дані обставини повністю підтверджені письмовими матеріалами справи. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за зазначеним кредитним договором. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Згідно ч.3 ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень, уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 п.22 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Тому суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з оплати судового збору з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved