Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку. В позові зазначив, що [INFO] померла його родичка [PERSON] , з якою вони постійно проживала починаючи з грудня 2010 року, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка розміром 1,74 га на території колишньої Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №266107. Позивач вказує, що є спадкоємцем четвертої черги за законом, прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак не може реалізувати своє право на спадкування, в зв`язку з чим просив встановити факт його постійного проживання разом із [PERSON] в період з 2010 року до часу відкриття спадщини. Крім того, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки державний акт було втрачено. В зв`язку із вказаними причинами позивач позбавлений можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п.24 Постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до положень ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved