Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння на [ADDRESS] . Відповідачка є його дочкою і зареєстрована у будинку, однак близько 2 років у ньому не проживає, а тому втратила право на користування його житлом. Оскільки через реєстрацію відповідачки в його будинку він не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює йому незручності, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з викладених у позові підстав. Просив позов задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.\~У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч. 1 ст. 321 ЦК України. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено,\~що позивач\~є власником домоволодіння на [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.4-5). За вказаною\~адресою зареєстрована\~відповідачка [PERSON] , яка у цьому будинку, за ствердженням позивача, з 2019 року без поважних причин не проживає, що також підтверджується показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є тещею позивача. Підтвердила, що онука [PERSON] близько 2 років у вказаному будинку не проживає. Зазначила, що вона покинула сім`ю, дітей і місце її проживання їм невідоме. Аналогічні пояснення дав свідок [PERSON] , який є сусідом позивача та підтвердив, що відповідачка уже близько 2 років у будинку позивача не проживає. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідачка втратила право на користування власним житлом позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved