Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивачка 05.04.2021 звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані : внучка [PERSON] , колишній чоловік внуки - [PERSON] , правнук - [PERSON] та правнука - [PERSON] . Відповідач [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою як член сім`ї, однак шлюб між ним та [PERSON] рішенням Городоцького районного суду Львівської області розірвано, у зв`язку з чим, він добровільно покинув місце проживання за даною адресою та переїхав проживати у Дніпропетровську область до своїх батьків. На даний час, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживає з січня 2019 року. У зв`язку з цим, не сплачує комунальні послуги, та не приймає участі в утриманні домогосподарства. В будинку немає жодних особистих речей відповідача, що свідчить про його втрату інтересу до вказаного житлового будинку. Оскільки відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, позивачка несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг за кількістю зареєстрованих осіб, що порушує її права. Так як відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , вона змушена звертатися до суду. Просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . А також, стягнути з нього на свою користь понесені судові витрати. Позовні вимоги представником позивачки [PERSON] підтримано в судовому засіданні. Додатково пояснила, що [PERSON] у вказаному житловому приміщенні не проживає, нею не цікавиться, не сплачує комунальні послуги. Добровільно не знявся з реєстрації після вибуття проживати за іншою адресою. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та дату судового засідання шляхом телефонного дзвінка про що складена телефонограма, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивачки, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно довідки від 03.03.2021 №60 виданої Городоцькою міською радою Львівської області, житловий будинок за адресою [ADDRESS] , числиться за позивачкою [PERSON] згідно записам погосподарської книги за 2016 - 2020 роки. Вказаний будинок 1984 року побудови, загальною площею 99 кв. м., житлова - 36 кв.м. (а.с.7). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб вбачається, що за адресою [ADDRESS] , значаться зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] (позивачка), внучка [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік внуки - [PERSON] . [INFO] , правнук - [PERSON] , [INFO] та правнука - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з долученої копії рішення від 13.11.2019 Городоцьким районним судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано ( а.с. 9-10). Актами про фактичне місце проживання від 23.04.2019, 24.05.2019, 18.06.2019, 22.01.2020, 19.03.2021 підтверджується, що відповідач [PERSON] у [ADDRESS] фактично не проживає (а.с. 11-15). Згідно довідок від 12.03.2021 №468 та від 10.03.2021 №34/9, виданих Магдалинівською селищною радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-17). Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При цьому, у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз`яснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] у спірному житловому будинку, який належить позивачці, не проживає, вибув з житла, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірній квартирі немає, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Оскільки позивачка просить стягнути на свою користь судові витрати з відповідача, та долучила до матеріалів справи попередній розрахунок судових витрат, які становлять 3549 грн. 75 коп., суд вважає, що таке підлягає до задоволення.

Outcome: approved