Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зняти арешт з усього майна [PERSON] - її батька, який помер [INFO] року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника АМ №173890, виданої ДВС у Токмацькому районі Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, відкриту після смерті її батька, але отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, в зв'язку з тим, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.09.2006 року АМ № 173890, Державною виконавчою службою у Токмацькому районі Запорізької області на все майно спадкодавця накладений арешт, про що внесені записи у Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна та реєстр обтяжень рухомого майна. Позивачу стало відомо, що виконавче провадження, в процесі якого був накладений арешт на все майно спадкодавця, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1023, виданого 21.02.2006 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ВАТ «Ощадбанк», яка станом на 04.02.2015 року становила 26888,88 грн. Стягувачем у виконавчому провадження був відповідач. 10.03.2011 року виконавче провадження було закінчене в зв'язку зі смертю боржника, заборгованість, яка залишилась після смерті [PERSON] позивач [PERSON] погасила, про що свідчить довідка, видана керуючим ТВБВ № 10007/0242 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» Гонтар К.В. 26 жовтня 2015 року. На теперішній час відсутні правові підстави перебування спадкового майна під арештом, в зв'язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Глушков В.О., який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що дійсно позивач [PERSON] в повному обсязі погасила заборгованість батька [PERSON], яка залишилась після його смерті і з цього приводу претензій до позивача банк не має, однак вважає, що банк не є належним відповідачем, оскільки арешт на майно [PERSON] був накладений за постановою державного виконавця ВДВС Токмацького МРУЮ, який і повинен був зняти арешт. Представники третіх осіб відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області та Реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції Запорізької області до судового засідання також не з'явились, надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2011 року, актовий запис № 09. Позивач, [PERSON] є донькою померлого - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,63 га, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Токмацького району. Позивач звернулась до Токмацької районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1130/02-31 від 07 грудня 2015 року відмовила у його видачі, посилаючись на те, що, що 21 вересня 2006 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON], на підставі постанови про арешт майна боржника від 20 вересня 2006 року АМ № 173890, виданого ДВС у Токмацькому районі Запорізької області. Згідно повідомлення керуючого Токмацьким відділенням ТВБВ № 10007/0242 філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» станом на 04.02.2015 року за кредитом, наданим [PERSON] (кредитний договір №97 від 19.05.2003 р.), згідно виконавчого листа №2-1023 від 21.02.2006 р. про стягнення заборгованості з [PERSON] мається наступна заборгованість: сума боргу за кредитом - 26503,64 грн, держмито - 385,24, а всього 26888,88 грн. Відповідно до листа заступника начальника відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області № 14864/03 від 02 листопада 2015 року, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 10.03.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» щодо стягнення боргу з солідарного боржника [PERSON] на користь ВАТ «Ощадбанк». Дане виконавче провадження знищено згідно Порядку роботи з документами о органах ДВС, акт знищення виконавчих проваджень від 06.02.2015 року. Постановою ДВС у Токмацькому районі Запорізької області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ № 173890 від 20.09.2006 року на все майно спадкодавця накладений арешт, про що внесені записи у Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 3768560. Відповідно до положень ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо того, що банк не є належним відповідачем, оскільки відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», відповідачем в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а саме в абз.4 п.24 вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ними на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Дії ж державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження в порядку, встановленому ст.383ЦПК України. Безпідставне накладення арешту на майно, яке належить позивачу обмежує його право власності, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту, що відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 року заборгованість батька перед ПАТ «Ощадбанк» погасила в повному обсязі, що підтверджується довідкою керуючого ТВБВ № 10007/0242 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» № 2475 від 26 жовтня 2015 року, згідно якої претензій до позичальника та поручителів банк не має, в зв'язку з повним погашенням 26 жовтня 2015 року заборгованості по кредиту, виданому [PERSON] (кредитний договір № 97 від 19.05.2003 р.), згідно виконавчого листа № 2-1023/2006 від 21 лютого 2006 року про стягнення заборгованості з [PERSON] - заборгованість відсутня, кредит погашено в повному обсязі. Таким чином, суд, на підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька та сплатила його борг, тому майно підлягає звільненню з-під арешту.

Outcome: approved