Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивачі позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що в особі представника [PERSON] , звернулися в суд з позовом до Сторожинецької міської ради, про визнання права власності, посилаючись на те, що на підставі розпорядження органу приватизації від 26 серпня 1993 року за № 245 квартиру [ADDRESS] в порядку безоплатної приватизації передано у спільну сумісну власність позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з вказаним розпорядженням на ім`я позивачів було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено їх право спільної сумісної власності на цю квартиру. Вказане свідоцтво про право власності на житло було втрачене. В судове засідання позивачі не з`явилися, однак через канцелярію суду від їх представника [PERSON] , надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Сторожинецької міської ради в судове засідання не з`явивсь, надав суду лист, в яких позов визнав, просив розглядати справу без їх участі. Справа до суду надійшла 17.09.2019 року та була призначена до підготовчого судового засідання та судового розгляду по суті. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що в особі представника [PERSON] , до Сторожинецької міської ради, про визнання права власності, задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації від 26 серпня 1993 року за № 245 квартиру [ADDRESS] в порядку безоплатної приватизації передано у спільну сумісну власність позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з вказаним розпорядженням на ім`я позивачів було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено їх право спільної сумісної власності на цю квартиру. Вказане свідоцтво про право власності на житло було втрачене, про що свідчить відповідне оголошення, опубліковане в газеті «Рідний край» від 06 вересня 2019 року за № 35 (8748). Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав За змістом ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Порядок державної реєстрації права власності на майно регулюється ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права, зокрема, право власності на нерухоме майно та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26.11.2015 було внесено зміни та виключено повноваження Державного реєстратора на видачу свідоцтв та їх дублікатів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Outcome: approved