Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що 28 жовтня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. В шлюбі народилоася двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з яких на даний час неповнолітнім є син [PERSON]. В 2004 році вони з відповідачем припинили спільне проживання. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 вересня 2010 року шлюб між ними та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з нею. Відповідно до ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до повноліття. [PERSON] добровільно коштів на утримання дітей не надав, а тому вона порушила питання про стягнення аліментів. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 вересня 2010 року (справа №2-1534) з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 350 гривень на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку. З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів внесено зміни в законодавство і відповідно до вимог частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, з 1 липня 2018 року прожитковий мінімуму для дитини віком від 6-ти до 18-ти років становить 19444 гривні і відповідач, як один із батьків , повинен його забезпечити для сина. А тому розмір аліментів на дитину такого, як наш син [PERSON] віку, відповідно до вимог частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України не може бути меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму, що на сьогодні становить 972 грн. на місяць. Відповідно до вимог статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Оскільки законом збільшено мінімальний розмір аліментів, то виникла необхідність змінити розмір аліментів, визначений за рішенням суду. Крім того, в 2012 році вона стала інвалідом ІІ групи. Відповідач офіційно не працює, а тому визначити розмір його доходів неможливо. [PERSON] є здоровою, працездатною людиною і матеріальний стін відповідача дає йому можливість сплачувати аліменти. Інших осіб, яких згідно із законом відповідач зобов»язаний утримувати немає. За таких обставин, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Останній раз [PERSON] бачив сина, коли той ішов до першого класу, тобто у вересні 2007 року. З того часу відповідач жодного разу не бачив дитини, не спілкувався з сином, не цікавився його вихованням навчанням та розвитком. З часу винесення рішення про стягнення аліментів - 21 вересня 2010 року відповідач лише в грудні 2011 року сплатив аліменти на двох дітей в сумі 1200 гривень, що менше від платежу за 2 місяці. Відповідно до розрахунку, виданого Коростишівським районним відділом державної виконавчої служби, заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] на 1 вересня 2018 року становить 39 386 гривень. [PERSON] навчається в Коломийському політехнічному коледжі . За час його навчання і в школі , і в коледжі відповідач не цікавиться його навчанням, вихованням, не приймав і не приймає участі в заходах навчальних закладів. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За наведених вище обставин , вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. На підставі вищенаведеного позивач просить суд, змінити розмір аліментів визначений рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 вересня 2010 року та присудити стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця міста Коростишів, мешканця [ADDRESS], українця, гром. України в, її , [PERSON], користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Зобов»язати відділ РАЦС внести зміни в актовий запис про народження дитини. На підставі ст.. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно чинного законодавства, поважних причин його неявки не встановлено, відзиву на позов не подав, а тому суд вважає, що справу слід розглядати заочно у відсутності відповідача. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився , однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згідний. Неповнолітній [PERSON] подав заяву, в якій не заперечує щодо позбавлення батьківських прав його батька [PERSON], який не цікавиться з 2007 року його навчанням, вихованням, особистим життям, матеріально його не забезпечує, аліменти не сплачує і не телефонує. Вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копії рішень Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21вересня 2010 року яким шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з позивачкою по даній справі та постановлено стягувати аліменти з відповідача [PERSON] в розмірі 350 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття ; копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де в графі батьків вказані «[PERSON]» та «[PERSON]»; довідку про склад сім»ї позивача надану ОСББ «М. Леонтовича, 8»; повідомлення позивачу Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про те, що стання, має право на звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення боржником [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України; розрахунок заборгованості по аліментах відповідача, відповідно до якого його борг станом на 01.09.2018 року складає 57 772, 89 грн., копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача; довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії про те, що позивач є інвалідом другої групи; висновок виконавчого комітету Коломийської міської ради від 30.10.2018 року №244 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд, дійшов до висновку, що вищевказаними доказами доведено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму. На основі вищевказаних доказів встановлено, що у позивача змінився її матеріальний стан, їхня дитина після ухвалення вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів стала дорослішою, потребує більших витрат на її утримання, збільшився прожитковий мінімум на дитину, зросли ціни на товари та послуги, змінилось законодавство в частині мінімального розміру аліментів, а тому з врахуванням матеріального стану та стану здоров'я сторін та дитини, слід збільшити розмір стягуваних аліментів і стягувати з відповідача, в її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1500 (однієї тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та ст. 164, 180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved