Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 березня 2013 року [PERSON] уклала кредитний договір № 002-20085-150313, згідно умов якого отримала кредит у розмірі 10900 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 09.07.2014 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань у розмірі 14075 гривень 24 копійки, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 8841 гривні 50 копійок; прострочене тіло кредиту у розмірі 1746 гривень 84 копійки; заборгованість по відсотках за користуванням кредитом у розмірі 3486 гривень 90 копійок. Відповідачу направлялася претензія, щодо вимог погашення суми заборгованості за кредитом, яка залишилася без уваги. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом у розмірі 14075 гривень 24 копійки, а також судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, але в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, наданої у позовній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 15 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", який є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-20085-150313. Відповідно до умов вищевказаного договору Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] та надав кредитний ліміт у розмірі 10900 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % річних в обмін на зобов'язання позичальника робити погашення тіла кредиту і відсотків шляхом зарахування на особовий рахунок суми щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. У свою чергу відповідач по справі свої зобов'язання в установлені терміни не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 09 липня 2014 року вона має заборгованість за кредитним договором № 002-20085-150313 від 15 березня 2013 року у розмірі 14075 гривень 24 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8841 гривні 50 копійок; прострочене тіло кредиту у розмірі 1746 гривень 84 копійки; заборгованість по відсоткам у розмірі 3486 гривень 90 копійок, що суд вважає необхідним стягнути з відповідача по справі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує кредит та несвоєчасно вносить відсотки за користування кредитом, заборгованність по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved