Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача в якій просили визнати за ними, як спадкоємцем за законом після [PERSON], в рівних частках, право власності на житловий будинок [ADDRESS] Свій позов мотивували тим, що [INFO] року помер, [PERSON], який проживав в будинку [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на житловий будинок [ADDRESS]. Належність вказаного будинку [PERSON] підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння від 08.02.1990 року. Його спадкоємцями за законом є позивачі, дружина [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON]. На момент смерті позивачі, [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку спадкодавця та фактично вступили в управління та користування його майном. Позивачем [PERSON], було подано заяву про прийняття спадщини в Онуфріївську державну нотаріальну контору. В жовтні 2016 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на вищевказаний житловий будинок проте від нього дізнались, що свідоцтво отримати неможливо через відсутність правовстановлюючого документу на зазначений будинок за попереднім власником, [PERSON], оскільки в поданому позивачами свідоцтві на право особистої власності на домоволодіння відсутні підпис голови виконкому Камбурліївської сільської ради та печатки. Тож, зважаючи на вищевикладене позивачі змушені були звернутися до суду. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а справу просив слухати без його участі. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу просила слухати без її участі. Представник відповідача Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, а справу просив розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.11/, який проживав в будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області /а.с. 18/. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на житловий будинок [ADDRESS]. Належність вказаного будинку [PERSON] підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння від 08.02.1990 року, що підтверджується копією свідоцтва та копією технічного паспорта /а.с. 13, 14-17/ Спадкоємцями померлого за законом є позивачі, дружина [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та посвідки про шлюб /а.с. 12, 31-32/. На момент смерті позивачі, [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку спадкодавця та фактично вступили в управління та користування його майном /а.с. 19/. Позивачем, [PERSON], було подано заяву про прийняття спадщини в Онуфріївську державну нотаріальну контору /а.с. 33/. У жовтні 2016 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на вищевказаний житловий будинок, але від нього дізналися про неможливість його здійснення через відсутність правовстановлюючого документу на зазначений будинок за попереднім власником, [PERSON] через те, що в поданому ними свідоцтві на право особистої власності на домоволодіння відсутні підпис голови виконкому Камбурліївської сільської ради та печатки, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.11.2016 року /а.с. 30/. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно статті 524 ЦК Української PCP, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. А згідно стаття 529 ЦК Української PCP, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до статті 548 ЦК Української PCP, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 статті 549 ЦК Української PCP, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи позивачі правомірно отримали спірний житловий будинок [ADDRESS], але за викладених обставин, а саме у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений будинок за попереднім власником, [PERSON], іншим шляхом, крім судового не можуть захистити свої права, тому позовні вимоги щодо визнання за ними права власності на спірний житловий будинок є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved