Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку з 15.07.2003 року зареєстрована відповідач [PERSON], з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі до 28.04.2016 р., Зазначив, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені в 2015 році та з цього часу [PERSON] в його будинку не проживає. Через реєстрацію відповідача він не має можливості здійснювати свої права власника в повному обсязі, у зв'язку з чим просив визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, визначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явилася, була повідомлена про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, приходить до висновку про задоволення позову виходячи х наступного. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2017р. позивач є власником будинку [ADDRESS]. ( а.с.5,6). Судом встановлено, що сторони з 2000 року не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі проживали однією сім'єю. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], (а.с.9, 13) З 15.07.2003 року відповідач [PERSON] зареєстрована будинку [ADDRESS] (а.с.7). З 05.06.2009 року по 28.04.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак з грудня 2015 року однією сім'єю фактично не проживали. Свідок [PERSON] показав суду, що є сусідом позивача, знає його та відповідача протягом тривалого часу. Останні два роки [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Також зазначив, що входив до складу комісії при обстеженні будинку, де спільно з іншими членами встановив відсутність там особистих речей відповідача. Свідок [PERSON] показав суду, що є товаришем позивача, також знає відповідача протягом тривалого часу. Останні два роки [PERSON] за вказаною адресою не проживає, ще в 2015 році зібрала свої речі та переїхала до Кіровоградської області. Зазначив, що входив до складу комісії при обстеженні будинку, де спільно з іншими членами встановив відсутність там особистих речей відповідача. Згідно акту обстеження житлового будинку на предмет фактичного проживання за вказаною адресою від 01.12.2016 року комісією у складі голови сільради [PERSON], депутата [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] з 2015 року фактично не проживає, своїх особистих речей не має (а.с.11), що підтверджено аналогічним актом обстеження від 11.09.2017 року (а.с.25). Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вона не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 гривень. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved