Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], де третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору є Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову посилається на те, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Вказує, що з часу розлучення, з 2011 року відповідач не дбає про дитину, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, взагалі не спілкується з донькою. Донька не знає свого батька. Вказує на те, що всі обов'язки по вихованню дитини виконуються нею особисто. Зазначає, що проживає разом з донькою в м.Київ у квартирі, придбаній у повторному шлюбі з [PERSON], де дитина забезпечена всім необхідним для її розвитку та життя. Ухвалою від 25 січня 2019 року вирішено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, надано час для подання відзиву, призначено підготовче засідання на 28 лютого 2019 року. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась. 27 лютого 2019 року на електронну пошту суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився. 13 лютого 2019 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, в заяві вказав, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду 19.02.2019 року заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей Світловодського міськвиконкому, а також висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в якому покладається на розсуд суду. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, відзив на позов не надавав, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючого висновку. [PERSON], [INFO], є зареєстрованою в [ADDRESS]. Фактично мешкає в [ADDRESS]. (а.с.5-6) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище "Горбач". (а.с.8). Від даного шлюбу у сторін по справі народилась донька [PERSON], [INFO]. (а.с.9). 08 серпня 2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації якого останній присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності, сформованого 20.09.2017, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2014. (а.с.11). Згідно довідки-інформації від 11.12.2018 Спеціалізованої школи №52 з поглибленим вивченням інформаційних технологій, батько учениці 3-Б класу [PERSON], не відвідує батьківських зборів, не спілкується з вчителями щодо дитини, не забирає дитину додому, не бере участі в її вихованні. (а.с.12). Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 липня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.317 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. (а.с.13-14). Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування Світловодського міськвиконкому прийняв рішення покластися на розсуд суду при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень Конвенції про права дитини та ЗУ «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ст.12 того ж Закону зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батько дитини [PERSON], з 2011 року життям своєї малолітньої доньки [PERSON] не цікавиться, не забезпечує її гідним життям, необхідним одягом, взуттям, не приділяє уваги та сил щодо розвитку та зростання її як особистості, її навчанню, вихованню. За таких підстав, суд приходить до висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню до своєї доньки [PERSON] і є всі підстави для того, щоб позбавити його батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь.

Outcome: approved