Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання її права на приватизацію кімнати [ADDRESS] та встановлення факту, що [PERSON] в період часу з 21.08.2003 р. по 14.06.2007 р. та з 06.11.2008 р. по 07.02.2013 р. постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , не мала зареєстрованого місця проживання, не приймала участі в приватизації державного майна та не використовувала свої житлові чеки. Позов обґрунтований тим, що 08.11.2016 р. позивач звернулась до відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію кімнати [ADDRESS] та видачу відповідного Свідоцтва про право власності. 09.12.2016 р. вона отримала лист, яким їй фактично було відмовлено у приватизації житлового приміщення в зв`язку з відсутністю документів щодо використання права на приватизацію державного житлового фонду та підтвердження реєстрації місця проживання або місця перебування. У цій відповіді також повідомлялось про відсутність довідки про реєстрацію, про участь у приватизації та про використання житлових чеків за період з 21.08.2003 р. по 14.06.2007 р. та з 06.11.2008 р. по 07.02.2013 р., а також відсутність довідки про участь у приватизації житла за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона разом з членами своєї родини приймала участь у приватизації квартири [ADDRESS] та нею було використано житлові чеки на суму 1,97 гривень, залишок складає 2,23 гривні. Частину квартири, що належала їй на праві власності, в подальшому вона подарувала своїй доньці. В 1995 р. з метою тимчасового покращення житлових умов на підставі заяви позивача Клінічною лікарнею «Феофанія» Державного управління справами, де позивач працювала з 1975 р., їй було виділено кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] .) 01.02.2013 р. їй було видано ордер на зазначене жиле приміщення. В період часу з 14.03.1984 р. по 21.08.2003 р. та з 14.06.2007 р. по 06.11.2008 р. вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Двічі, 21.08.2003 р. та 06.11.2008 р. вона знімалась з реєстрації з метою реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Однак їй було відмовлено в реєстрації в зв`язку з відсутністю ордеру. Факт проживання за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами, складеними працівниками ТОВ «ЖЕК-108», КП «ЖЕО-109» та квитанціями про сплату за житлово-комунальні послуги. Позивач зазначає, що нею до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації були надані всі документи, які підтверджували відсутність у неї на праві власності на момент подання заяви про приватизацію іншого житла, постійне її проживання за адресою: [ADDRESS] , а також використання житлових чеків лише частково, однак їй було відмовлено у приватизації кім. [ADDRESS] , та рекомендовано звернутись до суду, в зв`язку з чим вона просить захистити своє право на приватизацію житла в судовому порядку. Представник позивача підтримав в ході розгляду справи позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2016 р. [PERSON] звернулась до органу приватизації Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про передачу в приватну власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» кім. [ADDRESS] . Листом від 09.12.2016 р. за № 085/26-323 Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації позивача було повідомлено, що в поданих нею документах відсутні довідки про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків за період з 21.08.2003 р. по 14.06.2007 р. та з 06.11.2008 р. по 07.02.2013 р., а також відсутня довідка про участь в приватизації житла за адресою: [ADDRESS] і питання про приватизацію житла може бути розглянуто лише за умови надання зазначених документів. В ході судового розгляду встановлено, що позивач в період з 14.03.1984 р. по 21.08.2003 р. та з 14.06.2007 р. по 06.11.2008 р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В зазначену квартиру вона була поселена разом з членами сім`ї на підставі ордеру, виданого виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м.Києва від 14.12.1983 р. Відповідно до довідки № 542 від 05.05.2009 р. [PERSON] , її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] - мати, з 01.12.1993 р. перебували на квартирному обліку з метою забезпечення житлом. 27.07.2001 р. Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м.Києва видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях та приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» 16.11.2009 р. Головним управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано інше Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру в зв`язку з допущеною помилкою у визначенні загальної площі квартири. 24.03.2010 р. [PERSON] подарувала свою ј частину кв. [ADDRESS] своїй доньці - [PERSON] .. що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. та зареєстровано за № 3-376. Відповідно до Довідки АТ «Ощадбанк», що видана ТВБВ № 10026/013, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] використала право приватизації по житловому чеку в ТВБВ № 10026/013 Філії Головного Управління по м.Києву та Київській області АТ Ощадбанк в сумі 1,97 гривень, залишок по житловому чеку становить 2, 23 гривні. Як встановлено судом, на підставі заяви [PERSON] від 18.09.1995 р. адміністрацією Клінічної лікарні «Феофанія» їй була виділена [ADDRESS] Відповідно до розпорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації № 1466 від 08.12.2006 р. «Про впорядкування нумерації квартир в буд . [ADDRESS] 01.02.2013 р. Голосіївською районною в м.Києві державною адміністрацією [PERSON] було видано ордер № 014113 на право зайняття кім. [ADDRESS] . З 07.02.2013 р. позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] з 1995 р. в кім . [ADDRESS] підтверджується Актом, складеним ТОВ «ЖК-108» від 26.05.2009 р., Актом № 189, складеним КП «ЖЕО-109» 28.12.2012 р., квитанціями про оплату за проживання, листом Державного управління справами від 29.07.2010 р. № 01-19-1827. Також, в ході розгляду справи встановлено, що позивач, адміністрація Клінічної лікарні «Феофанія», яка виділила позивачу для проживання кім . [ADDRESS] , з 2004 р. звертались до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з приводу реєстрації [PERSON] за даною адресою, однак зазначене питання не було вирішено. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно з ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування). Статтею 4 Закону передбачено, що житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. В силу ст.5 Закону, якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 396 від 16.12.2009 р. з метою приватизації житла громадянин повинен подати зокрема: довідку з місця реєстрації та довідку про невикористання житлових чеків. Відповідно до п.п.19, 20 Положення довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (із змінами). Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Згідно з ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно з ст.4 Закону мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми власності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України"Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.06.2010 р. № 15-рп/2010 кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо:громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних .метрів на сім`ю; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В ході судового розгляду позивачем підтверджено факт її проживання без реєстрації в період часу з 21.08.2003 р. по 14.06.2007 р. та з 06.11.2008 р. по 07.02.2013 р. постійно за адресою: [ADDRESS] , часткове використання житлових чеків за адресою: [ADDRESS] , поселення у гуртожиток у визначений законом спосіб, а також належність гуртожитку до комунальної власності територіальної громади м.Києва. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість і доведеність позовних вимог, в зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved