Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просила визнати за нею право власності на 8/100 частин домоволодіння [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначила, що у 2016 році при оформленні спадщини від померлого батька [PERSON] , якому належало 13/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] стало відомо про наявність 8/100 частини домоволодіння, що за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 14.09.1966 року належить [PERSON] . З метою з`ясування всіх обставин щодо майна, стало відомо, що згідно листа КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" 8/100 частин спірного домоволодіння належить [PERSON] , однак, документи не оформлені. Вона проживає у спірному житловому будинку, 36 років добросовісно, відкрито та безперервно ним володіє, внаслідок чого є добросовісним набувачем. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 14 листопада 2019 року представником Херсонської міської ради подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивачем не обгрунтовано та не доведено, що за нею має бути визнано право власності на домоволодіння. 11 грудня 2019 року представником позивача подано відповідь на відзив. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, вирішено питання про виклик свідків. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач вказала, що проживає у спірному житловому будинку з 1969 року, вважала, що власником частини домоволодіння є її бабуся, про те, що якась частка належить ще комусь їй не було відомо. Під час оформлення спадщини на частину домоволодіння після смерті батька дізналась, що 8/100 частин домоволодіння належать [PERSON] . У будинку вона постійно проживає, сплачує комунальні послуги, доглядає його. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, проживає в будинку [ADDRESS] з 2000 року. Таку особу [PERSON] не знає, ніколи його не бачила. Її частка в будинку складає 79/100 частин, інша частка як вона вважала належала батьку позивача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є подругою та сусмідкою позивачки, її знає з 1970 року. [PERSON] не знає. Їй відомо, що будинок та земельна ділянка розподілені на двох власників. Позивачка постійно проживала та проживає у спірному житловому будинку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника Херсонської міської ради, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивач є власником 13/200 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2542540 від 12.01.2004 р. (арк. справи 14). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , співвласником, зокрема, є [PERSON] 8/100 частин (документи не оформлені (арк. справи 11-13). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.02.1985 року (арк. справи 15), був колишнім чоловіком бабузі позивачки. Відповідно до листа Державного нотаріального архіву Херсонської області №2184/01-18 від 21.12.2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась (арк. справи 66). [PERSON] після розподілу майна з бабусею позивачки виїхав зі спірного домоволодіння до вселення в будинок з батьком позивачки. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Позивач в судовому засіданні вказувала на те, що вона не знала, що фактично заволоділа часткою чужого майна, жодних осіб, які претендували на вказане майно та про неправомірність свого володіння не знала - володіла, користувалась домоволодінням протягом 36 років. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися часткою домоволодіння [ADDRESS] , в тому числі і 8/100 частиною, яка їй не належить, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 14 серпня 2020 року.

Outcome: approved