Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 грудня 2014 року на вулиці Громадянській в місті Миколаєві [PERSON] , керуючи транспортним засобом MAZDA 6, д/н [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом ЛАЗ Е183Д д/н [NUMBER] . Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 серпня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9308,50 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь страхової компанії завдані збитки в порядку регресу в розмірі 9308,50 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача надав суду заяву якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 31 серпня 2015 року згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Судом досліджено заяву потерпілої особи - КП ММР «Миколаївелектротранс» до ПрАТ «СК`УНІКА» від 03 серпня 2016 року про виплату матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспорртної пригоди 25 грудня 2014 року. Судом досліджено звіт № 14/07-16 від 18.07.2016 року згідно якого вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу ЛАЗ Е183Д складає 10 308 грн. 50 коп. Судом досліджено страховий акт № 00159571 від 11.08.2016 року згідно якого сума страхового відшкодування становить 9308,50 грн. Судом досліджено платіжне доручення № 028300 від 15 серпня 2016 року згідно якого ПрАТ «СК «УНІКА» сплатило потерпілій особі КП «Миколаївелектротранс» страхове відшкодування в розмірі 9308,50 грн. Судом досліджено претензію ПрАТ «Страхової компанії «УНІКА» від 22 вересня 2016 року надіслану [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9308,50 грн. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п.б 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він (страхувальник) не повідомив страховика у строки визначені ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача коштів в розмірі 9308,50 грн. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved