Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнюючи просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки Toyota Fortuner, 2007 року виписку, державний номер [NUMBER], у порядку розподілу спільного майна подружжя, визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину автомобіля марки Toyota Fortuner, 2007 року виписку, державний номер [NUMBER], у порядку розподілу спільного майна подружжя, а також стягнути з відповідача на її користь 15\~000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США, що еквівалентно 403\~499 грн. 89 коп. як 1/2 частину спільного боргу подружжя. Позивач в підготовче засідання не зявилась, від неї надійшла заява, відповідно до якої уточнила позовні вимоги, відповідно до яких відмовилась від вимог щодо розірвання шлюбу та зменшила розмір позовних вимог щодо поділу спільного майна. Згідно уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на автомобіль марки Toyota Fortuner, 2007 року виписку, державний номер [NUMBER], у порядку розподілу спільного майна подружжя, зобовязавши її сплати відповідачу грошову компенсацію вартості 1/2 її частини, яка складає 126\~815 грн. 50 коп., а також стягнути з відповідача на її користь 15\~000 доларів США, що еквівалентно 400\~441 грн. 47 коп. як 1/2 частину спільного боргу подружжя. На уточнених позовних вимогах наполягає, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] в підготовче засідання не зявились, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Уточнені позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободчи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 501, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.24-26/. Відповідно до довідок №№ 33, 34, виданих 28 березня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON], [PERSON] перебувають на обліку багатодітних сімей /а.с.29,30/. В період шлюбу подружжя спільно набуло (придбало) майно, а саме: автомобіль Toyota Fortuner, 2007 року виписку, державний номер [NUMBER], що підтверджується довідкою територіального сервісного центру № 2343 Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області № 31/8/2343-160 від 20 лютого 2019 року /а.с.47/. Також, у сторін є боргове зобовязання, яке виникло з наступного. 02 січня 2017 року сторони отримали у [PERSON] грошові кошти в розмірі 30\~000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2018 року, що підтверджується відповідною розпискою /а.с.27/. З метою погашення боргу, позивач відповідно до розписки від 02 січня 2019 року отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 30\~000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2019 року /а.с.28/. 02 січня 2019 року позивач повернула [PERSON], отримані нею та відповідачем грошові кошти в розмірі 30\~000 доларів США за розпискою від 02 січня 2017 року /а.с.16/. Відповідно до ч.1, ч.3ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені вст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60\~Сімейного Кодексу\~України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Частиною 1ст.69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України,ст. 372 Цивільного кодексу України). Відповідно до п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Пунктом 24 визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4ст. 65 СК України). Як встановлено в судовому засіданні сторони в добровільному порядку не досягли згоди щодо поділу майна подружжя, яке придбане за час перебування в шлюбі. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази правомірного набуття відповідачем права на вищевказане майно, яке набуте перебуваючи з позивачем в шлюбі, за їх спільні кошти, а також боргу подружжя, який було повернуто позивачем одноособово за рахунок коштів, отриманих нею в борг, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому таке визначення з урахуванням визнання відповідачем позову в повному обсязі, може бути прийнято судом та суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved