Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач, заступник прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради звернувся в суд з позовною заявою до відповідача\~ [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин [PERSON] міської ради про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди. Вказують, що на виконання покладених на органи прокуратури функцій і завдань, реалізуючи права, передбачені вказаними нормативно-правовими актами, було подано позовну заяву в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради. Зазначають, що вивчаючи рішення місцевих судів, розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, прокуратурою було встановлено, що Садгірським районним судом м. Чернівці 04.11.2014 року у справі №726/2106/14-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради та визнано за ним право власності на приміщення складу літ.А 2-1-2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобне приміщення літ.Б, площею 26,10 кв.м, що розташовані по вул. Заводській, 37-Б в м. Чернівці та згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачем 23.01.2015 року зареєстровано право власності на приміщення складу літ.А 2-1-2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобне приміщення літ.Б площею 26,10 кв.м, що розташованих по вул. Заводській, 37-Б в м. Чернівці на підставі вказаного рішення суду від 04.11.2014 року. Мотивують заявлені вимоги тим, що вивченням стану виконання замовниками обовязку по сплаті пайових внесків на розвиток інфраструктури населених пунктів області відповідач не звертався до [PERSON] міської ради для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, натомість, 10.12.2014 року Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області була зареєстрована декларація про готовність вищевказаного обєкту до експлуатації за № ЧВ142143430593 та Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин проводилася претензійна робота щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, однак замовником договір не було укладено. На виконання положень ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», [PERSON] міською радою було прийнято рішення від 25.07.2013 року за №926, яким затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівці, яке поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності, які здійснюють будівництво на території м. Чернівці. Пайова участь замовника у розвитку інфраструктури м. Чернівці полягає у перерахуванні ним до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію коштів до бюджету розвитку міста. Граничний розмір пайової участі замовника не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта містобудування - для нежитлових будівель та, або споруд. Загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається на основі нормативів для одиниці створеної потужності у м. Чернівці (показник опосередкованої вартості спорудження об'єктів житла для Чернівецької області (без урахування ПДВ), затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України станом на момент проведення розрахунку, але не пізніше дати здачі обєкта будівництва в експлуатацію. З копії декларації, поданої відповідачем для прийняття управлінням ДАБІ в Чернівецькій області загальна кошторисна вартість не визначена та із урахуванням відсутності кошторисної вартості будівництва, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради розраховано розмір пайової участі визначений на підставі п.2.5.1 Положення з урахуванням показника вартості спорудження обєктів житла для Чернівецької області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яка становить 383118,84 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] суду надано відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що лист-попередження Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин від 17.12.2014 р. не отримував та фактично не ухилявся від укладення договору про пайову участь, а при подачі Декларацію про готовність і заяви повідомлення його про це ніхто не повідомляв. Вказує, що у рішенні суду, доданого до позовної заяви, позивачем визначено було ринкову вартість будівель, яка становить 716822,00 грн., тобто була визначена вартість фактична в звіті про незалежну оцінку яку виготовлено [PERSON] комунальним обласним бюро технічної інвентаризації. При цьому, звертає увагу, що у разі зміни замовника, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником, відповідно до укладеного ним договору про пайову участь а саме оскільки лише 29 % незавершеного будівництвом будівель, відповідно до договору купівлі-продажу № 41 від 19.11.2002 р. було придбано ним на Біржі з торгів. Вважає, що максимальна сума пайової участі мла би складати - 716\~822 грн. (ринкова вартість), за розрахунком: 207 878,38(29%) = 508943,62) 50894,63 грн., а не 383118,84 грн. Крім того, посилається на те, що місцеві ради делегованих повноважень прокуратурі не мають, а отже, в даній справі, прокурор немає повноважень представляти інтереси [PERSON] міської ради, а тим більше, що ці інтереси жодним чином не є співмірними з інтересами держави, а тому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заступником прокурора області, в інтересах держави у особі [PERSON] міської ради подано відповідь на відзив (у порядку ст.179 ЦПК України), в якій звертається увага на те, що відповідно посилання відповідача на необхідність проведення розрахунку величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чернівці з урахуванням ринкової вартості обєкта, згідно звіту становить 716822,00 грн. є не обгрунтованим та таким, що суперечать положенням містобудівного законодавства та суті пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів, оскільки ринкова вартість майна - це вартість обєкту рухомого чи нерухомого майна, яка відповідає саме ринку і ситуації що там сталася, тобто, така вартість враховує усі ринкові умови, зокрема - попит, пропозицію, падіння і зростання цін, дефіцит, віддаленість від центру, тощо. Вказують, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», використовується такий вид визначення вартості, як вартість будівництва, а тому, розрахунок у свою чергу включає суму коштів, необхідних для здійснення будівництва та проведення розрахунку суми пайової участі з урахуванням факту придбання незавершеного будівництвом будівель на біржі з біржових торгів не відповідає положенням абзацу другого частини восьмої статті 40 Закону, відповідно до яких у разі зміни замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником відповідно до укладеного ним договору про пайову участь. Також жодних підтверджуючих документів в частині сплати коштів на розвиток інфраструктури міста попереднім замовником будівництва, відповідачем не надано. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] міської ради, за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги і в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові, які просить задовольнити. Позиція представника позивача [PERSON] міської ради, а також заявлені позовні вимоги були в судовому засіданні підтримані представником прокуратури Чернівецької області [PERSON], яка також просила позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залученої до участі в справі на стороні позивача - Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання, суд не повідомлено. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні в інтересах свого довірителя позовні вимоги не визнав, у наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним у відзиві на позов, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, п.1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції"… кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Вимогами ст.131-1 Конституції України визначено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, встановлених законом. Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави, передбачено вищевказаною статтею, а також нормами статей 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, передбачено вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У відповідності до ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів держави в судах, прокурор у межах повноважень, визначених законом, звертається до суду із позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Судом, належними доказами по справі встановлено, що Садгірським районним судом м. Чернівці - 04.11.2014 року у справі №726/2106/14-ц задоволено позов [PERSON] до територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, [PERSON] про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі та визнано за [PERSON] право власності на приміщення складу літ.А 2-1, 2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобні приміщення літ.Б загальною площею 26,10 кв.м., що розташовані по вул. Заводській, 37-Б в м. Чернівці, припинивши при цьому право спільної часткової власності (а.с.17-19). Прокуратурою Чернівецької області повідомлено було листом від 08.12.2017 року [PERSON] міську раду про допущену несплату пайової участі у розвитку інфраструктури міста відповідачем [PERSON] (а.с.30). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідачем 23.01.2015 року зареєстровано право власності на приміщення складу літ.А 2-1, 2-1 загальною площею 665,70 кв.м. та підсобні приміщення літ.Б загальною площею 26,10 кв.м., що розташовані по вул. Заводській, 37-Б в м. Чернівці на підставі рішення суду від 04.11.2014 (а.с.28-29). Ринкова вартість будівель (літ А, Б) по вул.Заводській, 37 «Б» в м. Чернівці, власниками яких є [PERSON], [PERSON], визначена в сумі 716822,00 грн. (а.с.39), придбано через [PERSON] товарну біржу, про що свідчить протокол №41 біржових торгів від 19.11.2002 року (а.с.40). Згідно ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Передбачено ст.40 ч.3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Визначено ст.40 ч.10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту. Відповідно до ст. 40 ч.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. [PERSON] міською радою, на виконання ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було прийнято рішення від 25.07.2013 року за №926 (а.с.48), яким затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівці, відповідно до якого, дія Положення поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності, які здійснюють будівництво на території м. Чернівці (а.с.21-27, 48-55). Згідно п.1.5 Положення, пайова участь замовника у розвитку інфраструктури м. Чернівці полягає у перерахуванні ним до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію коштів до бюджету розвитку міста. Зокрема, пунктом 2.1 наведеного Положення визначено, що граничний розмір пайової участі замовника не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта містобудування - для нежитлових будівель та, або споруд. Пунктом 2.5.1 Положення встановлено, що якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається на основі нормативів для одиниці створеної потужності у м. Чернівці (показник опосередкованої вартості спорудження об'єктів житла для Чернівецької області (без урахування ПДВ), затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, станом на момент проведення розрахунку, але не пізніше дати здачі обєкта будівництва в експлуатацію. Отже, як видно з дослідженої копії Декларації, поданої відповідачем [PERSON] для прийняття Управлінням ДАБІ в Чернівецькій області, загальна кошторисна вартість об»єкту визначена не була (а.с.12-15). А, тому, у звязку із відсутністю кошторисної вартості будівництва, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради розраховано розмір пайової участі визначений на підставі п.2.5.1 Положення з урахуванням показника вартості спорудження обєктів житла для Чернівецької області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яка становить 383.118,84 грн. (а.с.20). Відповідачу [PERSON] направлявся лист-попередження на виконання приписів ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівці, для замовників будівництва нежитлових будівель становить 10% загальної кошторисної вартості їх будівництва (а.с.16), проте відповідач лист залишив без уваги. Статтею 648 ЦК України передбачено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування, має відповідати цьому акту. Обовязок замовника будівництва укласти договір пайової участі, до прийняття обєкту до експлуатації, істотними умовами якого є розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», з яких відповідно слідує, що невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визначено ст.22 ЦК України, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням з»ясованих в засіданні обставин, зокрема того, що відповідач здав в експлуатацію нежитлові приміщення ще 10.12.2014 року на підставі рішення суду та 25.01.2015 року зареєстрував за собою право власності на вказані приміщення та знаючи про це тривалий час не звертався до органу місцевого самоврядування для укладення договору про пайову участь, такі дії свідчать про умисел [PERSON] направлений на уникнення замовником виконання обовязку по сплаті внеску з пайової участі до інфраструктури міста. Правовими позиція, а саме постановою Вищого господарського суду України від 28 липня 2016 року (у справі №909/1416/15) чітко визначено наявність обов'язку на укладення договору пайової участі, з зазначенням того, що укладання таких договорів передбачено нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положенням. Строк, визначений вказаним Законом та Положенням для укладення договору пайової участі у 15 робочих днів встановлений з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва до експлуатації, встановлений саме для добровільного виконання стороною вказаного обов'язку, і невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником передбаченого законом обов'язку не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав обов'язок Закону. Отже виходячи з вищенаведеного, з»ясованих в судовому засіданні обставин справи, які є співмірними з дослідженими доказами суд вважає, що відповідачем [PERSON] допущено бездіяльність, яка полягає у не виконанні передбачених законом обов'язкових дій щодо звернення до міської ради для укладення договору про пайову участь та сплаті внесків. Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої [PERSON] міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Вимогами ст. 114 Конституції України та ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Крім того, укладення та підписання даного договору зумовлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положенням про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівці, проте всупереч тому, що відповідач обєкт будівництва завершив будівництвом та здав до експлуатації, тому за ним закріплений виключний обовязок взяти участь у створенні інфраструктури міста Чернівці, який відповідачем виконано не було, у звязку з чим відповідач зобовязаний сплатити в місцевий бюджет в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у загальній сумі 383118,84 грн., оскільки дана бездіяльність призвела до недоотримання місцевим бюджетом коштів для належного виконання органом місцевого самоврядування своїх функцій у бюджетній сфері та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міської ради. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Заява відповідача [PERSON] про застосування позовної давності у справі, з посиланням на те, що його повідомлення на адресу Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин про реєстрацію Декларації про готовність нежитлового приміщення складу літ.А та підсобного приміщення літ.Б за адресою м. Чернівці вул. Заводська, 37 «Б» до експлуатації було зареєстровано 12.12.2014 року за №А-7704/0-04/01, тобто трьохрічний термін позовної давності закінчився 12.12.2017 року та просив застосувати позовну давність у справі, спростовуються зокрема: реєстром відправлень від 11.12.2017 року; копією квитанції від 11.12.2017 року про направлення Шевченківському районному суду м. Чернівці рекомендованого листа за №5800106738194; роздруківкою із сайту Укрпошта, з якої вбачається, що рекомендований лист за №5800106738194 прийнятий відділенням 11.12.2017 року та вручений адресату за довіреністю 13.12.2017 року (а.с.62-64). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, наведеним вище спростовуються доводи представника відповідача про порушення звернення до суду і застосування строків позовної давності. Згідно положень ст. 12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь прокуратури Чернівецької області підлягають стягненню витрати повязані з сплатою судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням №1483 від 08.12.2017 року, в розмірі 5746,77 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved