Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду посилаючись на наступне. Прокуратурою Вільнянського району встановлено, що на земельних ділянках, що знаходяться на території Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області та перебувають у приватній власності - розташована пам'ятка археології - курганний могильник [NUMBER]. А саме, на земельній ділянці за кадастровим номером [NUMBER] площею 9,8289 га, та на земельні ділянці за кадастровим номером [NUMBER] площею 3,2762 га. Курганний могильник розташований за 0,8 км на південний захід від околиці села Резедівка, Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, та складається з 4 курганів. Рішенням виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №580 від 22.12.1982 року курганний могильник взято під охорону. Земельні ділянки, на яких розташований курганний могильник, перебуває у приватній власності [PERSON] та [PERSON], на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Громадянкою [PERSON] Державний акт отримано на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року, яким затверджено розміри земельного паю в фізичних гектарах для передачі в натурі земельної ділянки площею 9,83 га, що розташована на території Павлівської сільської ради. Громадянином [PERSON] Державний акт отримано на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року, яким затверджено розміри земельного паю в фізичних гектарах для передачі в натурі земельної ділянки площею 9,43 га, що розташована на території Павлівської сільської ради. Вищезазначене розпорядження Вільнянської райдержадміністрації №255 від 23.05.2002 року «Про затвердження розміру земельної частки (паю) в фізичних гектарах для передачі в приватну власність членам САТ ЗТ «Україна» прийнято з порушенням вимог законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин, в наслідок чого земельну ділянку, на якій розташована пам'ятка археології, передано у приватну власність. Відповідачами земельні ділянки отримувались на підставі двох сертифікатів на право на земельну частку (пай). Оскільки один сертифікат був їх власним, та один сертифікат отриманий ними у спадщину, та поділений навпіл. Якщо у [PERSON] земельна ділянка має один кадастровий номер [NUMBER] з площею 9,8289 га. то у громадянина [PERSON] два кадастрових номери [NUMBER] з площею 3,2762 га та [NUMBER] з площею 6,153 га. Зазначене зокрема підтверджується інформацією управління Держземагентства у Вільнянському районі та відповідними витягами з Національної кадастрової системи. Позивач просить суд: поновити строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року «Про затвердження розміру земельної частки (паю) в фізичних гектарах для передачі в приватну власність членам САТ ЗТ «Україна» щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 9,83 га, в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки на якій розташована частина курганного могильнику (охоронний [NUMBER]), та його охорона зона, загальною площею 1,4 га. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року «Про затвердження розміру земельної частки (паю) в фізичних гектарах для передачі в приватну власність членам САТ ЗТ «Україна» щодо надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 9,43 га, в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки на якій розташована частина курганного могильнику (охоронний [NUMBER]), та його охорона зона, загальною площею 0,1750 га. Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18.01.2005 року [PERSON], щодо земельної ділянки площею 9,83 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщена частина курганного могильнику (охоронний [NUMBER]) загальною площею 1,4 га. Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18.01.2005 року [PERSON], щодо земельної ділянки площею 9,43 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, в частині права власності на земельну ділянку, на якій розміщена частина курганного могильнику (охоронний [NUMBER]) загальною площею 0,1750 га. Зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку, на якій розміщена частина курганного могильнику (охоронний [NUMBER]) площею 1,4 га, державі - в особі Запорізької обласної державної адміністрації.Зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку, на якій розміщена частина курганного могильнику (охоронний [NUMBER]) площею 0,1750 га, державі - в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Прокурор у судовому засіданні наполягав на позовних вимогах. Представник позивача Запорізької обласної державної адміністрації надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі проти позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи комунальний заклад «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради у судове засідання не з'явився про дату час слухання справи був повідомлений судом належним чином своїх заперечень не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги визнання позову відповідачами, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи,прокуратурою Вільнянського району встановлено, що на земельних ділянках, що знаходяться на території Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області та перебувають у приватній власності - розташована пам'ятка археології - курганний могильник [NUMBER]. А саме, на земельній ділянці за кадастровим номером [NUMBER] площею 9,8289 га, та на земельні ділянці за кадастровим номером [NUMBER] площею 3,2762 га. Курганний могильник розташований за 0,8 км на південний захід від околиці села Резедівка, Павлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, та складається з 4 курганів. Рішенням виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №580 від 22.12.1982 року курганний могильник взято під охорону. Земельні ділянки, на яких розташований курганний могильник, перебуває у приватній власності [PERSON] та [PERSON], на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Громадянкою [PERSON] Державний акт отримано на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року, яким затверджено розміри земельного паю в фізичних гектарах для передачі в натурі земельної ділянки площею 9,83 га, що розташована на території Павлівської сільської ради. Громадянином [PERSON] Державний акт отримано на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року, яким затверджено розміри земельного паю в фізичних гектарах для передачі в натурі земельної ділянки площею 9,43 га, що розташована на території Павлівської сільської ради. Вищезазначене розпорядження Вільнянської райдержадміністрації №255 від 23.05.2002 року «Про затвердження розміру земельної частки (паю) в фізичних гектарах для передачі в приватну власність членам САТ ЗТ «Україна» прийнято з порушенням вимог законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин, в наслідок чого земельну ділянку, на якій розташована пам'ятка археології, передано у приватну власність. Відповідачами земельні ділянки отримувались на підставі двох сертифікатів на право на земельну частку (пай). Оскільки один сертифікат був їх власним, та один сертифікат отриманий ними у спадщину, та поділений навпіл. Якщо у [PERSON] земельна ділянка має один кадастровий номер [NUMBER] з площею 9,8289 га то у громадянина [PERSON] два кадастрових номери [NUMBER] з площею 3,2762 га та [NUMBER] з площею 6,153 га. Зазначене зокрема підтверджується інформацією управління Держземагентства у Вільнянському районі та відповідними витягами з Національної кадастрової системи. Так, статтею 53 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) визначено склад земель історико-культурного призначення. Так, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані кургани, давні поховання. Аналогічне зазначається й в ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Згідно з ч. 4 ст. 84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі під об'єктами історико-культурного призначення, що мають історико-культурну цінність. Статтею 150 ЗК України землі історико-культурного призначення віднесено до особливо цінних земель. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об'єктом культурної спадщини є визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність). Ч. 2 ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено поділ об'єктів культурної спадщини за видами. Так, до археологічного виду відносяться рештки життєдіяльності людини (нерухомі об'єкти культурної спадщини: кургани, могильники, а також пов'язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. Також ст. 1 цього Закону встановлено, що пам'ятка культурної спадщини, це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» пам'ятка археології - археологічний об'єкт національного або місцевого значення, занесений до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Поряд з цим, п. 3 прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону. Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що усі пам'ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Цією ж статтею вищезазначеного Закону визначено, що землі, на яких розташовані пам'ятки археології, перебувають у державні власності. Так, зазначений об'єкт культурної спадщини - курганний могильник (охоронний [NUMBER]), рішенням виконкому Запорізької обласної ради народних депутатів №580 від 22.12.1982 включено до переліку пам'яток історії та культури, що знаходяться під охороною держави. В зв'язку з чим він є пам'яткою археології в силу Закону. Комунальним закладом «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради 25.02.2014 складено Акт технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології - курганного могильнику, охоронний [NUMBER]. Курган №1 висотою 5 метрів та діаметром 60 метрів. За результатами візуального огляду кургану №1 встановлено, що він являє собою земляний насип овальної форми з рівномірно пологими схилами. Поверхня насипу кургану задернована, на східному та північному схилі ростуть дерева, західний схил кургану піддається сільськогосподарській обробці, на верхівці встановлено тимчасовий інформаційний знак. Курган №2 висотою 1 метр та діаметром 35 метрів. Також являє собою земляний насип округлої форми з рівномірно пологими схилами, східна пола кургану примикає до схилів кургану 1. Поверхня насипу кургану піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання, на верхівці встановлено тимчасовий інформаційний знак. Курган №3 висотою 1,5 метри та діаметром 35 метрів. Являє собою земляний насип округлої форми з рівномірно пологими схилами. Поверхня насипу кургану піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання, на верхівці встановлено тимчасовий інформаційний знак. Курган №4 висотою 1,2 метра та діаметром 35 метрів. За результатами візуального огляду курган являє собою земляний насип округлої форми з рівномірно пологими схилами. Поверхня насипу кургану піддається сільськогосподарській обробці, на верхівці встановлено тимчасовий інформаційний знак. Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 54 ЗК України, навколо історико-культурних заповідників, меморіальних парків, давніх поховань, архітектурних ансамблів і комплексів встановлюються охоронні зони з забороною діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання цих земель. Статтею 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено поняття зони охорони пам'ятки - це встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання. Ч. 1 ст. 32 цього ж Закону визначено, що з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам'яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару. Згідно з паспортом пам'ятки археології (індекс І.З.І424-2.8.5.), рішенням виконкому Вільнянської районної ради №24 від 27.01.1983 року, встановлена охоронна зона та зона регулювання забудови. Факт знаходження курганного могильнику саме на земельних ділянках за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], які перебувають у приватній власності [PERSON] та [PERSON], підтверджується ситуаційною схемою складеною ФОП «[PERSON].». Зазначена схема є результатом проведення відповідних геодезичних робіт щодо отримання точних координат пам'яток археології, та нанесенню даних на Публічну кадастрову карту України. Завдяки вищезазначеному встановлено, що загальна площа курганного могильнику (який включає 4 кургани) разом з охоронною зоною складає 15 758 м2 або 1,5758 га. Загальна площа складається з: курган №1 площею 4 918,14 м2, курган №2 площею 1 527,35 м2, оскільки курган №2 частково розташований на кургані №1 розрахувати окремо охорону зону щодо кожного неможливо, а тому зазначається загальна площа двох курганів з охоронною зоною - 7 931,81 м2; курган №3 площею 3 434,59 м2, який разом з охороною зоною складає 4 515,92 м2; курган №4 площею 2 363,17 м2, який разом з охороною зоною складає 3 310,27 м2. Площа курганів, що розташовані на земельній ділянці [PERSON] загалом складає 14007,79 м2 або 1,4008 га. А саме, курган №1 (майже повністю) та курган №2 (повністю) розташовані на спірній земельній ділянці, та їх площа с охоронною зоною на ділянці складає 7 910,19 м2. Курган №3 (майже повністю) знаходиться на земельній ділянці відповідачки, площа якого с охоронною зоною на ділянці складає 4 162,17 м2. Курган №4 розташований на спірній земельній ділянці лише на половину, площа якого с охоронною зоною на ділянці складає 1 935,43 м2. На земельній ділянці [PERSON] розташована маленька частина охоронної зони кургану №1 площею 21,62 м2, частина кургану №3 з охороною зоною площа якої складає 353,75 м2, та половина кургану №4 з охороною зоною, площа якого складає 1 374,84 м2. Загалом на земельній ділянці [PERSON] розташовано 1 750,21 м2 або 0,1750 га. Оцінювачем [PERSON] проведено оцінку вартості пам'ятки археології - курганного могильнику охоронний [NUMBER]. Відповідно до звіту з незалежної оцінки об'єкта культурної спадщини пам'ятки археології - курганного могильнику охоронний [NUMBER], загальна вартість об'єкту складає 10 034 563,10 грн. Виходячи з вищевикладеного, розпорядженням Вільнянської райдержадміністрації №255 від 23.05.2002 року у порушення вимог ст.ст. 84, 122, 150 ЗК України та ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» незаконно передано у приватну власність земельну ділянку історико-культурного призначення площею 1,5758 га. Положеннями статті 152 ЗК України визначаються способи захисту прав на земельні ділянки. Так, пунктом «г» частини 3 статті визначено, що захистом прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Зважаючи на викладене, розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації №255 від 23.05.2002 року ««Про затвердження розміру земельної частки (паю) в фізичних гектарах для передачі в приватну власність членам САТ ЗТ «Україна» в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки історико-культурного призначення площею 1,4007 га, з загальної площі наданої земельної ділянки - 9,83 га, підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Також підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки історико-культурного призначення площею 0,1750 га, з загальної площі наданої земельної ділянки - 9,43 га. Виходячи з цього підлягають визнанню недійсними в частині права власності на земельну ділянку історико-культурного призначення, Державні акти на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER], який є правовстановлюючими документами та видані на підставі розпорядження Вільнянської райдержадміністрації №255 від 23.05.2002 року. Відповідно до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент прийняття спірного розпорядження) право власності [PERSON] на земельну ділянку виникло з моменту отримання ним Державного акту та його державної реєстрації. Висновок про те, що Державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі Державного акту безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року (справа №6-12цс13), від 23.10.2013 року (справа №6-93цс13) та від 25.06.2014 року (справа №6-67цс14). Частиною 1 статті 216 ЦК України зазначається, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що положення цієї глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зважаючи на викладене, земельні ділянки, на яких розташований курганний могильник, охоронний [NUMBER], підлягає витребуванню у [PERSON] і [PERSON], та поверненню її власнику - державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації. Зазначена вимога є похідною та залежить від визнання недійсним розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації №255 від 23.05.2002 року, в частині передання громадянам [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки історико-культурного призначення загальною площею 1,5758 га. Статтею 121 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Пунктами 3, 4 частини 1 статті 16 вказаного Закону передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель; охороною пам'яток історії та культури. Ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону встановлено, що місцева державна адміністрації розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною 5 ст. 122 ЗК України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про вищезазначені порушення вимог земельного законодавства під час надання [PERSON] та [PERSON] у власність земельних ділянок, прокуратурі Вільнянського району та позивачу стало відомо після проведення 26.02.2015 технічного обстеження сучасного стану пам'ятки археології та відповідних геодезичних робіт, за результатами яких науковим співробітником КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради складено відповідний акт, та ситуаційну схему інженером-геодезистом. Таким чином, загальний трирічний строк позовної давності, відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

Outcome: approved