Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбу із відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] року народилась донька [PERSON]. 28 січня 2003 року шлюб між сторонами розірвано, донька залишилась проживати із позивачем і з того часу [PERSON] не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймав участі у її вихованні. Рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини. Однак згідно розрахунків ВДВС Барського РУЮ загальна сума заборгованості по аліментах [PERSON] становить 33 889,59 грн. Боржник від сплати аліментів ухиляється шляхом систематичного змінення місця проживання. З часу припинення спільного проживання не провідує доньку (більше як 10 років), не провідував дитину в школі жодного разу. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON]. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутності його та його довірителя, вимоги підтримав, проти прийняття заочного рішення не заперечив. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК), до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Представник орган опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації позов підтримав, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] Вислухавши представника третьої особи, дослідивши докази справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження від 26 липня 2001 року батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 січня 2015 року по справі №139/948/14-ц підтверджується зміна прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 28 січня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис №08. З довідок-розрахунків про заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] від 05 серпня 2016 року, виданмх відділом ДВС Барського районного управління юстиції , суд вбачає, що з жовтня 2013 року відповідач [PERSON] аліментів на утримання доньки не сплачує, внаслідок чого станом на липень 2016 року утворилась заборгованість у сумі 33 889,59грн. [PERSON] проживає у власному будинку в [ADDRESS] та створює сприятливі та комфортні умови проживання для дітей у будинку, утримує підсобне господарство для власних потреб та споживання. Виховує двох власних дітей [PERSON] та [PERSON] та одну прийомну дитину [PERSON], сумлінно виконує свої обов'язки. Діти завжди доглянуті, охайні, виховані, про що свідчать характеристика видана Бахтинською сільською радою Мурованокуриловецького району Вінницької області та довідка за №467 від 13.06.2016 року. Згідно характеристики, виданої директором НВК «ЗНЗ -ДНЗ» с. Бахтин, вбачається, що [PERSON] навчається у 9 класі, характеризується виключно позитивно. За період навчання у школі батько [PERSON], [PERSON] у школі не з'являвся і участі у навчанні та вихованні доньки не брав. Органом опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації надано висновок №01.27/2397 від 06 вересня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виконання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Так, ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, наданих в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За таких обставин, суд дійшов до висновку про доведеність винної поведінки відповідача внаслідок свідомого нехтування батьківськими обов'язками по утриманню та вихованню дитини, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved