Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна чоловіка [PERSON], померлого 11.06.2007 року і доньки [PERSON], померлої 21.09.2010 року та в установлений строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину на 2/4 квартири під № 121, що знаходится в будинку №216 по вул.Сквирське шосе в м.Біла Церква, оскільки спадкодавці не здійснили державної реєстрації права власності на свої частки квартири. А тому позивач просить суд визнати за нею право власності на майно у вигляді 1\\ 4 частки квартири під № 121, що знаходится в будинку №216 по вул.Сквирське шосе в м.Біла Церква, яка належала померлому [PERSON] та 1/4 частки квартири під № 121 в будинку №216 по вул.Сквирське шосе в м.Біла Церква, яка належала померлій [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності №40256 від 14.12.2006 року, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду міста, в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що відводів складу суду не має, позов підтримала. Відповідач [PERSON] міська рада не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, направили суду лист де просять провести розгляд справи за відсутності їхнього представника. 3-ті особи: [PERSON] та представник Першої [PERSON] міської державної нотаріальної контори до суду не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали даної справи, матеріали спадкових справ, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 11.07.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Встановлено, що після смерті [PERSON],чоловіка позивача, ні вона, ні її донька [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися, оскільки були зареєстровані з померлим за однією адресою і спадщину фактично прийняли. 21.09.2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с4). Встановленим є те, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлого чоловіка [PERSON] та доньки [PERSON]. Так, позивач [PERSON] приходиться дружиною померлому [PERSON], а [PERSON], являється донькою позивача. Факт родинних відносин позивача із спадкодавцями підтверджено свідоцтвами про шлюб та свідоцтвом про народження. Встановлено, що спадкоємцем за законом першої черги після померлої 21.09.2010 року [PERSON] є її син [PERSON], який відмовився від своєї частки спадкового майна. [PERSON] на день смерті не перебувала в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 14.12.2006 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1\\4 частині , кожному (а.с.9). Судом було оглянуто спадкову справу №203/2016 до майна померлого 11.06.2007 року [PERSON] та спадкову справу №206/2011 до майна померлої 21.09.2010 року [PERSON]. З матеріалів спадкових справ вбачається, що позивач, в установлений шестимісячний строк прийняла спадкове майно, шляхом подання заяв про прийняття спадщини, однак, позивач не має можливості оформити в органах нотаріату свої права на спадкове майно - на 2/4 частки квартири під № 121 в будинку №216 по вул.Сквирське шосе в м.Біла Церква. Так, встановленим є те, що 06.10.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 квартири під № 121, що знаходится в будинку №216 по вул.Сквирське шосе в м.Білій Церкві, оскільки спадкодавцями за життя не здійсно державної реєстрації права власності на частки квартири. Дане підтверджено постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2016 року 2109/02-31 та 2110/02-31 (а.с.14,15). Згідно довідки наданої КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1792 від 08.09.2016 року, право власності на 1\\4 частку квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] та на 1/4 частку цієї квартири, за [PERSON] в БТІ не зареєстровано. Самочинне будівництво та перепланування відсутнє. (а.с.8). При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, але оформити свої спадкові права на нерухоме майно вона не має можливості, отримала відмови нотаріуса. Право власності спадкоємців на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавці [PERSON] та [PERSON] набули права власності на 2\\4 частини, (по 1\\4 частці), вказаної вище в рішенні квартири, яке увійшло до складу спадщини, а позивач набула право на спадкування майна після смерті своїх чоловіка та доньки. З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно 1 \\4 частку квартири № 121в будинку №216 по вул.Сквирське шосе в м.Біла Церква, яка належала померлому [PERSON] та 1/4 частку квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved