Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач самостійно не в змозі матеріально забезпечити доньку всім необхідним, тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини його заробітку до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала письмове клопотання в якому просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, згоден сплачувати аліменти. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04.11.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2016 року було розірвано. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою виданою ОСББ «Оберіг-Суворова» від 13.06.2017 року за № б/н. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання доньки не надає. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Згідно ч.2 ст. 182 СК України (Із змінами, внесеними згідно із Законами № 2037-VIII від 17.05.2017, ВВР, 2017, № 25, ст.291), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved