Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані в [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вищевказане домоволодіння відноситься до типу «робочих дворів» і належало померлій [INFO] матері позивача - [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв позивач. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння, позивач не має можливості належним чином зареєструвати свої права на спірну нерухомість, тому за захистом своїх прав звернувся до суду. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити; представник відповідача позов визнає у повному обсязі, відзиву на позов у встановлені судом строки не подав. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті проживала в домоволодінні, розташованому в [ADDRESS] разом з позивачем, який є сином померлої, та його родиною (а.с.6, 21, 30). Станом на 15.04.1991 року вищевказане домоволодіння мало статус "робочого двору", головою якого була [PERSON] (а.с.20). Згідно з довідками Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 21.10.2019 року та від 23.10.2019 року № 1137, №1141 відповідно, земельна ділянка, площею 0.30 га, яка розташована в [ADDRESS] , обліковується за [PERSON] ; на даний час вказана земельна ділянка не приватизована; нею користується [PERSON] (а.с.18,19). Відповідно до довідки №119, виданої 01.10.2019 року КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості - будинок, розташований в [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.16). Згідно зі спадкової справи, відкритої Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою 31.01.2019 року за заявою [PERSON] , останній є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] (а.с.33-44). Відповідно до заповіту від 17.09.2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своєму сину - [PERSON] (а.с.7). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, [PERSON] за життя не зареєструвала своє право власності на спірну нерухомість, що наразі позбавляє позивача оформити свої права на житловий будинок, який він успадкував після смерті матері (а.с. 8-15,17). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. З огляду на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] та в установленому законом порядку прийняв спадщину, тому його вимоги про визнання права власності на успадковану нерухомість підлягають задоволенню, оскільки в померлої [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в [ADDRESS] , що наразі перешкоджає позивачу в реалізації його прав на вищевказане спадкове майно. На підставі викладеного та ст.ст.13, 41 Конституції України, ст.ст. 1217, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 141, 200, 258-259, 263 - 265, 351, 354 ЦПК України, Суд,-

Outcome: approved