Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

позивачі [PERSON]., [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просить визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] по 1/4 частці за кожною особою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом ЛМР народних депутатів 22.02.1999 і записано у реєстрову книгу за №32999 на праві спільної сумісної власності квартира[ADDRESS] належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до правовстановлюючого документа та Довідки №2/12742 від 08.10.2018 на №вид.09.10.2018, виданої ОКП БТІ таЕО квартира [ADDRESS] складається з 3-ох житлових кімнат та кухні, житловою площею 54,3 кв.м., загальга площа квартири - 80,5 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі. На даний час позивачі бажають укласти цивільно-правовий договір, щодо вищевказаної квартири. але у нотаріальній конторі їм було роз'яснено, що у свідоцтві про право власності на квартиру не встановлено розміру часток кожного із співвласників. Відповідач відмовився визначити частки у вищевказаній квартирі шляхом підписання договору у нотаріальній конторі. Таким чином, з метою реалізації своїх майнових прав, просять суд, виходячи із рівності часток в спільній власності, визначити за кожним із співвласників по 1/4 частці вказаної квартири. Ухвалою судді від 07.12.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено її судовий розгляд. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали заяви про слухання справи у їх відсутності. Просять повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 22.02.199, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Встановлено, що [PERSON] (позивач) змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 03.05.2013. Як вбачається із довідки ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" №2/12742 від 08.10.2018 станом на 29.12.2012 згідно інвентерезаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» квартира [ADDRESS] зареєстрована ЛМБТІ і записана у реєстрову книгу №16 за реєстровим номером №32999 від 02.03.1999 належить на праві спільної сумсної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 22.02.1999. Квартира складається з 3-ох житлових кімнат та кухні. Станом на 09.10.2018 житлова площа становить 54,3 кв.м., загальна площа - 80,5 кв.м. Комора в підвалі 3,0 кв.м. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, з метою реалізації позивачами своїх майнових прав, зокрема, щодо укладання цивільно-правового договору відносно вищевказаної квартири, виникла необхідність у визначені частки у праві спільної сумісної власності у такій. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Як зазначено у п.17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи, що між чотирьма співвласниками квартири [ADDRESS], відсутня домовленість щодо часток, які належать їм на праві власності, тому слід визначити за кожним із співвласників - [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/4 ідеальної частки вказаної квартири, що відповідатиме засадам рівності часток у спільній сумісній власності. На підставі ст.ст.15, 16, 368, 370-372 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved