Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивачі 08 травня 2014 року звернулись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просять визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою [ADDRESS], як за пережившою дружиною після померлого [PERSON] та на 1/4 зазначеного майна у порядку спадкування після смерті останнього. Також просять визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями у порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі посилаються на те, що з 14 лютого 1960 року по [INFO] [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], проживаючи спільно за адресою [ADDRESS], до дня смерті останнього [INFO]. Від шлюбу мають сина [PERSON]. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності [PERSON], рішенням виконкому Жовтоводської міської ради від 02.02.1960 року надано земельну ділянку по [ADDRESS], під будівництво індивідуального житлового будинку. У подальшому [PERSON] разом із [PERSON], спільно, як подружжям, за даною адресою побудовано житловий будинок. Факт будівництва будинку підтверджується домовою книгою, де зазначено, що останні зареєстровані із 1960 року. Крім житлового будинку ними збудовано також літню кухню, туалет, погріб, водопровід, заасфальтовано подвір'я та зведена огорожа садиба. Житловий будинок збудовано у 1960 році, відтоді подружжя вселилось і проживало у даному приміщенні разом із сином [PERSON] Після смерті чоловіка та батька [PERSON] позивачі у встановлений законом строк звернулися до Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в оформленні свідоцтва про право на спадщину їм відмовлено, оскільки померлий за життя не здійснив реєстрацію житлового будинку. Таким чином, позивачі позбавленні можливості реалізувати свої права як спадкоємці. При цьому, зазначають що будинок знаходиться в задовільному технічному та санітарному стані, придатний для проживання, про що свідчать дані технічного паспорту на домоволодіння, який отримував померлий в Жовтоводському БТІ 23 липня 1986 року. Також 22 квітня 2014 року ними отримано новий технічний паспорт на домоволодіння, з якого також вбачається, що будинок придатний до проживання, господарські будівлі знаходяться в задовільному стані. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з'явились, подавши заяви, щодо розгляду справи за їх відсутності. Окрім того, представник позивачів [PERSON], [PERSON] - адвокат Стовбун Т.М. просить задовольнити позов у повному обсязі; повноважний (за довіреністю) представник відповідача заявляє про визнання Жовтоводською міською радою позовних вимог [PERSON], [PERSON] у повному обсязі і також просить їх задовольнити. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Фактичні обставини справи, викладені у позовній заяві підтверджуються й письмовими доказами, зокрема, копіями документів: свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.6), свідоцтва про одруження (а.с.7), свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8), договору від 29.06.1960 року (а.с. 9-10), домової книги (а.с.19-26), технічними паспортами на буд. [ADDRESS] (а.с.11-14, 15-17), довідки КП "Жовтоводське МБТІ" від 12.02.2014 року (а.с.18). Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння з господарськими спорудами по [ADDRESS], яке збудоване у період зареєстрованого 14 лютого 1960 року шлюбу за спільні кошти подружжя на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, [PERSON] та рішенням виконкому Жовтоводської міської ради від 02.02.1960 року було надано земельну ділянку по [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку. В силу вимог ст.22 КПШС\~ УРСР, що була чинною на час побудови будинку, кожна річ, набута подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Аналогічна норма закріплена статтею 60 СК України. Відповідно ст.28 КпШС УРСР, ст.70 СК України розмір часток кожного із подружжя при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю є рівними. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Як випливає зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Цією ознакою вона відрізняється від спільної часткової власності, де частки кожного із співвласників визначені. Підставами встановлення спільної сумісної власності є: укладення шлюбу; спільна праця за спільні грошові кошти членів сім'ї (ч. 3, 4ст. 368 ЦК України). У разі смерті одного з подружжя виникає необхідність розмежування частки одного з подружжя у спільній сумісній власності та спадкового майна. Як зазначається у пункті 4.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Оскільки спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] збудовано у період шлюбу [PERSON] та [PERSON], вказане майно за законом вважаться об'єктом спільної сумісної власності подружжя та частки кожного із подружжя у праві власності були рівними. Встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку у спільному сумісному майні. Заповіту спадкодавець не залишив, позивачі [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (син померлого) в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька, інших спадкоємців немає. Таким чином, позивачі набули права на спадкування за законом після смерті чоловіка та батька на 1/2 частину спадкового домоволодіння, інша 1/2 частина належить позивачці [PERSON] згідно її права на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, однак нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, роз'яснено право на звернення до суду. Отже, суд приходе до висновку, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належить ? частини спірного майна, а також, що [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями майна, після смерті чоловіка та батька [PERSON] та фактично прийняли спадщину у вигляді по 1/4 частини домоволодіння [ADDRESS], кожний, оскільки до та на час смерті спадкодавця постійно проживали у зазначеному домоволодінні. На підставі викладеного та

Outcome: approved