Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5758 від 16.11.2016 року, виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за Кредитним договором № б/н від 11.11.2008 року у розмірі 47 571 грн. 31 коп. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що про вчинення виконавчого напису дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження та вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог постанови КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано оригінал кредитного договору та замість засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника надано Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.11.2008 р., розрахунок здійснений банком в односторонньому порядку та не є документом, який би підтвердив наявність зобов`язань позивача, сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Афанасьєва В.О. від 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі; справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим написом № 5158 від 16 листопада 2016 року, виданим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2008 року у розмірі 47571 грн. 31 коп. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року задоволено клопотання представника позивача\~адвоката Панасенка Павла Петровича про витребування доказів : витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. за адресою: 14000, м. Чернігів, пр-т. Миру, 55, належним чином завірені копії виконавчого напису від 16.11.2016 № 8234 № 5758 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 47571, 31 грн. та документів, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис. Закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.05.2020 р. позовну заяву [PERSON] до АТ КБ прийнято в провадження судді Майстренка О.М. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 червня 2020 року закрито підготовче провадження за\~позовною\~заявою\~ [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» та призначено справу до судового розгляду. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо) не надходили та не застосовувались. Відповідачем надано додаткові пояснення по справі, в яких АТ КБ «ПриватБанк» просить відмовити у задоволенні позову, вважає, що виконавчий напис вчинено відповідно до норм діючого законодавства та АТ КБ «ПриватБанк» надав всі необхідні документи відповідно до Переліку, трирічний строк звернення до нотаріуса має відраховуватися з 10.10.2016 р. (момент пред`явлення вимоги про усунення порушень, що направлена на адресу Позивача 10.10.2016 р.). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити за його відсутності та відсутності позивача, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в матеріалах справи наявні письмові пояснення , відповідно до яких представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представником третьої особи Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2008 року між [PERSON] , з одного боку та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з іншого було укладено договір кредиту № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 16.11.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчиненено виконавчий напис № 5758 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» грошових коштів в сумі 47 571 грн. 31 коп. (сорок сім тисяч п`ятсот сімдесят одна грн. 31 коп.) з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4812 грн. 13 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 36817 грн. 69 коп.; заборгованість з пені та комісії у розмірі 3200 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2 241 грн. 49 коп. Ці обставини підтверджуються вказаним виконавчим написом, розрахунком заборгованості. Позивач зазначив, нотаріусом було вчинено виконавчий напис за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Так, згідно з абз. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року винесено постанову № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від\~\~29 червня 1999 року № 1172\~\~«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. \~ \~ \~ \~ \~Натомість,\~в порушення\~вимог \~п.\~2\~ постанови\~Кабінету Міністрів\~України від\~\~29\~червня 1999\~року №\~1172\~\~«Про\~затвердження переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса» ПАТ\~КБ «ПРИВАТБАНК\~не було\~надано оригінал\~кредитного договору та замість\~засвідченої стягувачем виписки з\~рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.11.2008 року. Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.11.2008 року є документом, складеним на підставі Виписки або інших документів первинного бухгалтерського обліку та не є Випискою. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~ постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, нотаріусом було вчинено виконавчий напис за кредитним договором № б/н від 19.11.2007 року, за відсутності документів, перелік яких передбачений постановою Кабінету Міністрів України від\~\~29 червня 1999 року № 1172\~\~«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Позивач також зазначає, що подані банком документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність заборгованості. Згідно з Розрахунком заборгованості по кредитному договору № б/н від 11.11.2008 року, укладеному між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснила 29.11.2013 року, після чого жодного платежу за кредитним договором не здійснювала. При цьому, залишок тіла кредиту після погашення на 29.11.2013 року становив 3192, 84 грн. Разом з тим, у виконавчому написі від 16 листопада 2016 року № 5758 заборгованості за тілом кредиту складає 4812 грн. 13 коп. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту не є безспірною. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Як вбачається з розрахунку банку за виконавчим написом заборгованість за тілом кредиту становить 4812 грн. 13 коп.; заборгованість за відсотками - 36817 грн. 69 коп.; заборгованість з пені та комісії - 3200 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 2 241 грн. 49 коп. Між тим, суд вважає, що в частині стягнення цих сум також не можна стверджувати про безспірність стягнення. Так, згідно з висновками щодо застосування норма права, викладеними у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 з особи, яка отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тобто отримала кредитну картку, стягненню підлягає лише фактично отримана сума грошових коштів. Постанова ВП ВС від 3 липня 2019 року по справі № 342/180/17 містить наступні висновки щодо застосування норма права: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань». «З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору». У виконавчому написі одночасно з [PERSON] стягується заборгованість з пені та комісії у розмірі 3 200 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2 241 грн. і заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором з урахуванням положень, закріплених у статті 61 Конституції України подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення заборонено. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд, яку він виклав у постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 750/9626/16-ц. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було завищено розмір заборгованості за пенею. Згідно з виконавчим написом заборгованість з пені та комісії складає 3200 грн. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Верховним судом України в постанові від 25 травня 2016 року по справі №6-1138цс15 була висловлена наступна правова позиція: «Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою» . Тобто, Банк мав право обраховувати пеню тільки за 1 рік. Разом з тим, з Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.11.2008 року, укладеному між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом [PERSON] вбачається, що пеня обраховувалась Банком за весь період прострочення з 2013 року накопичувальним підсумком. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Тобто, згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року сума пені не може бути більшою половини суми, одержаної споживачем за таким договором, тобто 2406, 01 грн. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові по справі № 335/13278/14 від 28 лютого 2018 року. У зв`язку з наведеним суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено відсутність безспірності заборгованості стягнення та вчинив виконавчий напис за наявності спору по сумі, яка підлягає стягненню. Таким чином, вказаний виконавчий надпис є таким, що не підлягає виконанню, як такий що вчинений з порушенням вимог законодавства України, а саме статті 88 Закону України "Про нотаріат", Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, із вказаних норм права вбачається, що така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~З відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу5000 гривень (п`ять тисяч) гривень. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений положеннями ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Таким чином, права позивача підлягають захисту та позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1152,6 грн. (768,40 грн.+384,20 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved