Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. Вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 15.02.2016 року. Від шлюбу народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. В позову позивач вказує, що незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти підростають, потребують додаткових матеріальних витрат, а вона самотужки не може забезпечити їм нормального життєвого існування та розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює, отримає щомісячно чималу заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу, встановленого законом, просила допустити до негайного виконання. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, однак в заяві, яку адресувала суду позовні вимоги підтримала, просила суд її задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення у заявленому обсязі. Ураховуючи те, що сторони використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні, в загальному порядку, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи та усі зібрані у справі докази в їх сукупності, яким дав належну оцінку, прийшов висновку про таке. Як убачається із свідоцтв про народження, батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони у справі. Як слідує із довідки виданої виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради, Липовецького району Вінницької області від 09.06.2016 року за № 278, діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: село Берестівка, вулиця Феліксіївська, 40 (а.с. 5). Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Зібрані у справі докази підтверджують обставини щодо того що діти проживають біля матері, що дає їй право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Сторони надали суду заяви, в яких визнали обставини справи. Правилами ст.61 ЦПК України, визначено підстави звільнення від доказування, відповідно до якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, відповідач позов визнав повністю та згоден виплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. На підставі п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову. За положеннями ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що згідно Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за п. 3 ч.1 ст.5 цього Закону, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved