Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 15.11.1998 року вони з відповідачем уклали шлюб який зареєстровано виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 8. Від шлюбу з відповідачем мають двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує у позовній заяві, що останнім часом їх шлюбні стосунки не складаються, з відповідачем мають різні погляди на життя, на грунті чого постійно виникають сварки та скандали, різні непорозуміння, що негативно впливає на виховання та психіку дітей. Спільне проживання стало нестерпним, неодноразові спроби налагодити стосунки в сім'ї позитивних результатів не дали. Вважає, що сім'я фактично розпалась, існує лише формально та примирення між ними не можливе. Просить шлюб розірвати стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, для подальшого іменування залишити її прізвище набуте в зв'язку із реєстрацією шлюбу "[PERSON]". Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити, наполягала на припиненні шлюбу, мотивуючи тим, що подальше проживання однією сім'єю із відповідачем стало неможливим, останній обмежує її права та інтереси. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що не має вагомих підстав для припинення шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15.11.1998 року виконкомом Лукашівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 8 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER] ( а. с. 4). Від шлюбу, [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась дочка [PERSON], на що вказують свідоцтва про народження дітей [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.5, 6). Судом з'ясовано, що сім'я є добровільним союзом двох людей, однак позивач категорично заперечувала щодо збереження шлюбу, а тому заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не можуть прийматись до уваги, оскільки вказують лише на його бажання зберегти сім'ю, однак не дають підстав для її збереження, позивач перебувати у шлюбі з відповідачем не бажає, а отже відсутні ознаки існування сім'ї. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки і позивач не має будь-якого наміру продовжувати спільне життя з відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Також підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвище набутого, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved