Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , треті особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вилоцька селищна рада та [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, його обслуговуванні та прилеглою до нього земельною ділянкою та скасування кадастрового номера земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка [PERSON] проживає у будинку за адресою [ADDRESS] і на підставі свідоцтва про право на спадщину № 586 від 21.03.2005 року є власником вказаного житлового приміщення. Нещодавно у сусідньому будинку ( [ADDRESS] ) поселився відповідач [PERSON] зі своєю сім`єю, який нехтуючи нормами добросусідства, вчиняє різноманітні перешкоди у користуванні позивачкою власністю, зокрема, перешкоджає доступу до бокової стіни будинку для його обслуговування і це при тому, що раніше на відстані 1 метра від стіни стояла огорожа, яка за погодженням із давнішнім власником будинку по [ADDRESS] , була демонтована та відповідний клаптик землі був наданий позивачкою в безкоштовну оренду цьому власнику будинки на підставі відповідної усної домовленості. При цьому існувала домовленість про безперешкодний доступ позивачки до стіни її будинку для його обслуговування у будь-який момент. Цю домовленість не порушували і наступні власники будинку. [PERSON] у середині 2018 року частково пошкодив елементи огорожі, які перекинув у двір позивачки, встановив власну огорож, яка перешкоджає проходу та доступу до стіни будинку для його обслуговування. І після цього двері, які раніше в повній мірі відкривались в сторону вулиці стали відкриватися лише частково. При цьому, дана огорожа є капітальною, із шлакоблоків, і розташована на близькій відстані до будинку (30-40 см). Землевпорядник селищної ради на місці повідомляв сусіда, що він вчиняє неправильно, і що слід змістити огорожу. Разом з тим письмово підтвердити факт порушень з боку сусіда селищна рада відмовляється. Більше того, був наданий лист, з якого вбачається про нібито відсутність порушень з боку сусіда. У подальшому позивачкою виявлено, що на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] розроблена технічна документація із аналогічними порушеннями, адже захоплена частина земельної ділянки, що призначена для обслуговування її житлового будинку та раніше була огороджена вищевказаною огорожею, що була в подальшому демонтована. Позивачка виявила, що техдокументацію розробила колишня власниця будинку [PERSON] і у тексті документації, в тому числі у акті прийому-передачі межових знаків, всюди замість прізвища позивачки стоїть « [PERSON] » - і з цією вигаданою особою нібито [PERSON] погоджувала межі земельної ділянки. Позивачка вказує, що це перекручене прізвище її доньки ( [PERSON] ), а ініціали її, позивачки. Однак «підпис» навпроти прізвища даної вигаданої особи є нічим іншим, як простим написанням « [PERSON] ». Тобто погодження меж належним чином не здійснено. У витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку як прізвище сусіда зазначено взагалі « [PERSON] ». Посилаючись на порушення процедури встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та порушення норм Земельного кодексу України позивачка просить: усунути перешкоди у доступі до жилого приміщення для його обслуговування та ремонту - житлового будинку за адресою [ADDRESS] , - шляхом зобов`язання [PERSON] надавати безперешкодно і постійно доступ до стіни жилого приміщення зі сторони двору за адресою [ADDRESS] , а також демонтажу огорожі на відстані від стіни до 1 метра від стіни будинку за адресою [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером 2121255300:03:002:0024 (місце розташування - [ADDRESS] ), в Державному земельному кадастрі, шляхом скасування кадастрового номера 2121255300:03:002:0024. Сторони та треті особи будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Відзив на позов відповідач не подав. Позивачка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Просить задоволити позовні вимоги в повному осязі та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір та 17000 грн витрат на професійну правничу допомогу, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину № 586 від 21.03.2005 року позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де позивачка і проживає. На відстані 1 метра від стіни вказаного будинку стояла огорожа, яка за погодженням із колишнім власником будинку по [ADDRESS] , була демонтована та відповідний клаптик землі був наданий позивачкою в безкоштовну оренду власнику будинки на підставі усної домовленості. При цьому існувала домовленість про безперешкодний доступ позивачки до стіни її будинку для його обслуговування у будь-який момент. На даний час у сусідньому до позивачки житловому будинку за адресою [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] разом зі своєю сім`єю. Як стверджує позивачка та не спростовано відповідачем, останній чинить різноманітні перешкоди позивачці у користуванні її власністю, а саме: перешкоджає позивачці у доступі до бокової стіни будинку для його обслуговування, пошкодив елементи огорожі позивачки та встановив у 2018 році власну огорожу на відстані 30-40 см до будинку позивачки, що заважає її проходу до вказаної стіни будинку, що в свою чергу є порушенням будівельних норм. Так, відповідно до п. 3.25 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» (чинного на момент побудови спірного паркану), для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Статтею 104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Положеннями статті 386 ЗК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач своїми діями порушує права позивачки, як суміжного землекористувача, заявлена вимога про усунення перешкод у доступі до жилого приміщення для його обслуговування та ремонту підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. З оглянутого в судовому засіданні оригіналу технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою : [ADDRESS] встановлено, що попередній власник сусіднього з позивачкою будинку, третя особа по справі [PERSON] у 2015 році замовила виготовлення технічної документації із землеустрою спірної земельної ділянки. У тексті документації та акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 17.11.2015 року, замість прізвища позивачки, як власника (користувача) суміжної земельної ділянки, вказано « [PERSON] ». Тобто погодження меж належним чином не здійснено. У витязі з Державного земельного кадастру на земельну ділянку як прізвище сусіда зазначено « [PERSON] ». Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція). Відповідно до пункту 1.2 вказаної Інструкції, встановлення відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 2.1 Інструкції). Згідно з пунктом 2.3 Інструкції, комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Підготовчі роботи включають збір та аналіз виконавцем наявних документації із землеустрою, матеріалів інвентаризації земель, планово-картої рафічних матеріалів, правових підстав надання земельної ділянки у власність (користування), відомостей про наявність спірних питань щодо меж іемельної ділянки, перелік) обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути, списків координат пунктів державної ге іезичної мережі (пункі 2.4 Інструкції). Однак у даному випадку виконавцем проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) третьої особи [PERSON] при проведенні підготовчих робіт, що є складовою комплексу робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), не були належним чином проаналізовані планово-картографічні матеріали (генеральний план (схема) земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , а також відомості про наявність спірних питань щодо меж спірної земельної ділянки, що є порушенням вимої пункту 2.4 Інструкції. Згідно п.3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. У даному випадку, всупереч викладеним вимогам Інструкції, виконавець проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі не повідомляв позивачку про дату та час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та провів їх без участі останньої, позбавивши її тим самим можливості заявити претензії щодо встановлення меж спірної земельної ділянки, що призвело до неправильного визначення її меж в натурі (на місцевості). Згідно зі ст. 198 ЗК України, для визначення та відновлення меж земельних ділянок виконується комплекс робіт (кадастрові зйомки), які включають у тому числі і погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Таке погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками за землекористувачами при проведенні кадастрових зйомок здійснюється з метою правильного визначення меж земельної ділянки. Після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який є складовою технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та підписується суміжними землевласниками (землекористувачами) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж (п. 2.8 Інструкції). Проте, із власницею будинку за адресою [ADDRESS] , прибудинкова територія якого межує із будинковолодінням за адресою [ADDRESS] , не погоджувався проект землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками гр. [PERSON] . Виконавцем робіт із землеустрою вказаний [PERSON] . Однак до техдокументації кваліфікаційний сертифікат останнього не долучений, що викликає сумніви у його компетенції у даному питанні. За таких обставин, розроблений проект землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками гр. [PERSON] розроблений всупереч вимогамЗзакону, у зв`язку з чим кадастровий номер спірної земельної ділянки підлягає скасуванню. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 1536 гривень 80 копійок (а.с.1). Крім цього, позивачка сплатила 17000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджено договором про надання правової допомоги від 23.05.2019 року, квитанціями до прибуткового касового ордера на загальну суму 17000 гривень, розрахунком гонорару за надання правової допомоги від 06.04.2021 року та актом здачі-приймання наданих послуг за договором без номеру від 23.05.2019 року про надання послуг від 06.04.2021 року. Таким чином, у зв`язку із задоволення позовних вимог, на підставі положень ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивачки вказані суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved