Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачка по справі - її племінниця. На її прохання вона зареєструвала її в квартирі з 30.05.2014 року, але в квартиру відповідачка не вселялася, ніяких особистих речей в квартирі не має, фактично не мешкає. Відповідач участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг не приймає. Наведене створює для неї низку перешкод, вона змушена нести додаткові витрати з утримання житла з урахуванням зареєстрованого у будинку відповідача. Вважає, що відповідач, не проживаючи у жилому приміщенні понад встановлені строки, втратила право користування вказаним житлом. Просила усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада". За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про часткове задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] підставі біржевого контракту (договору купівлі-продажу) № ИР 554 від 19 липня 2000 року. Згідно реєстраційного свідоцтва № 37357 від 04.08.2000 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] . Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 24.06.2019 року № 56-13-07-01681 в квартирі [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту від 11 липня 2019 року, складеного КСН «Східний», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за тією ж адресою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] . Пояснила, що відвідує позивачку майже кожен день, однак відповідачку не бачила за місцем своєї реєстрації, її речей в квартирі немає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила,що у неї дружні стосунки з позивачкою. Коли приходить до позивачки в гості, відповідачку ніколи не бачила в квартирі, позивачка мешкає одна в даній квартирі. Відповідно до ст.ст.317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. ст.319,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Враховуючи, що відповідачка, будучи членом сім`ї позивачки, понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved