Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26.08.2008 року відповідно до нотаріальної посвідченого договору дарування [PERSON] подарував їй [PERSON] 192/750 частини житлового будинку [ADDRESS] з належними до цієї частини побудовами. В подальшому під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно в БТІ позивачу стало відомо про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2008 року, а саме про накладення арешту на 29/250 частин вказаного будинку, який належав [PERSON] , оскільки Приморським районним судом м. Маріуполя було виданого судовий наказ № 2н-2564 про стягнення з нього боргу на користь КС "Бюджет" у розмірі 1621,72 гривень, а також виконавчого збору у розмірі 162,17 гривень. Також зазначила, що [INFO] [PERSON] помер, проте вона з метою зняття арешту з майна звернулась до Приморського ВДВС та надала квитанції про сплату боргу, проте арешт скасовано не було. З метою захисту своїх прав, позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила скасувати арешт з нерухомого майна - 29/250 частини будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою державного виконавця Приморського району міста Маріуполя від 25.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження № 7606062. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 року цивільну справу № 266/3480/19 (провадження № 2/266/794/19) передано на розгляд судді Д`яченко Д.О. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.12.2019 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання надали заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача - Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Хара О.В., яка діє на підставі довіреності, звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] подарував 192/750 частини жилого будинку з належними до цієї частини побудовами подвір`я, розташованого в [ADDRESS] , на земельній ділянці міської ради [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується договором дарування частини жилого будинку від 26.08.2008 року, витягом з Державного реєстру правочинів за № 6418841 від 26.08.2008 року. (а.с.6,7) Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.03.2014 року, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] . (а.с.8) З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.06.2008 року, виданої Приморським ВДВС слід, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника [PERSON] у вигляді 29/250 частин будинку [ADDRESS] , у зв`язку із примусовим виконанням судового наказу № 2н-2564, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя від 17.10.2007 року. (а.с.9) З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.06.2019 року за № 170441659 наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна 29/250 частини будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою державного виконавця Приморського району міста Маріуполя від 25.06.2008 року, реєстраційний номер обтяження № 7606062. (а.с.13) Квитанціями № 1, №27, №28 від 22.08.2018 року позивач [PERSON] внесла суму боргу, яка рахувалась за [PERSON] (а.с.10) З Листів Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 10.12.2018 року за № 24598, Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області за № Щ-368-2584 від 26.12.2018 року слід, що позивачу [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду для зняття арешту з майна. (а.с.11,12) Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України визначає право власника, якому належить право володіння, користування та розпорядженням своїм майном вільно їм розпоряджатися, тому позивач обґрунтовано звернулася з даним позовом до суду. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За таких обставин, суд оцінивши в сукупності всі зібрані у справі докази, враховуючи той факт, що позивач, крім як за рішенням суду не може реалізувати своє право щодо розпорядження майном, через існування обтяження належного їй майна, суд приходить до висновку здійснити захист прав позивача, шляхом зняття заборони, а як наслідок позовні вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved