Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував \~тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № \~024747 від 15.12.1999 є власником земельної ділянки загальною площею 2,95 га, наданої\~для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Оскільки позивачем вказаний державний акт було загублено, при цьому маючи намір укласти договір оренди землі, просив визнати за ним \~право власності на зазначену земельну ділянку, поклавши на нього судові витрати. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позов підтримав. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов визнав та справу просив слухати без його участі. Про правові наслідки визнання позову обізнані. Третя особа також не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову заперечень не мала. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, згідно «Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян» за № 300 у ній рахується державний акт серії ІІІ-СМ № 024747 від 15.12.1999 на право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,95 га, на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, який отриманий (а.с. 5). Зазначений державний акт втрачений позивачем, що вбачається з копії обяви до газети від 02.06.2017 (а.с. 6), а за повідомленням Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, з набранням чинності Закону України «Про державний земельний кадастр» право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Пунктами 9-10 розділу VII \~Закону \~"Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна \~реєстрація \~земельних ділянок, \~які передаються \~у \~власність \~із \~земель \~державної \~чи комунальної \~власності, \~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною \~ділянкою, \~видані \~до \~набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому\~ видача нового державного акта\~ замість втраченого в порядку, визначеному Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою\~ в зв'язку з втратою нею чинності. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, аналіз викладених правових норм та встановлених обставин дозволяє дійти висновку про те, що таке визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів \~інших осіб, що є підставою для задоволення \~позову. Судові витрати у справі не розподіляються за відповідним клопотанням позивача.\~ Виходячи з наведеного,

Outcome: approved