Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на обєкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Попова, 8. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що більше 10 років володіє вказаним обєктом незавершеного будівництва, обслуговує земельну ділянку під ним, ремонтує будинок, тощо. У судовому засіданні 14.08.2015 р. представник позивача підтримав заявлені вимоги. Судом оголошена перерва до 15-00 год. 14.08.2015 р., однак після перерви представник позивача у судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя. Відповідачу неодноразово як судом в порядку надання доручення про вчинення процесуальних дій через органи юстиції України так і позивачем шляхом надсилання поштовим звязком, а також шляхом подачі обяви в газету повідомлялося про розгляд справи та дати судового засідання, однак заперечень щодо позовних вимог до суду не надійшло. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, згідно договору від 26.06.1959 р. про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, із кількістю кімнат від 1 до 5, [PERSON] за адресою: м. Житомир, пров. Попова, 8, надана земельна ділянка, площею 600 кв. м., для будівництва будинку (а.с. 50) 14.10.1988 р. [PERSON] помер. 09.08.1996 р. його донька [PERSON] в порядку спадкування отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема на 1/3 частину незакінченого будівництвом жилого будинку за адресою: м. Житомир, пров. Попова, 8. (а.с. 49) Згідно довідки КП ММБТІ (а.с. 3) та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 61) право власності на будинок за адресою: м. Житомир, пров. Попова, 8, не зареєстрований. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що після 1996 року [PERSON] не бачили, до Житомира вона не приїздила, будинком не цікавилась, на його утримання грошових коштів або матеріалів не надавала, звязок із родичами втратила. Весь цей час будинком володіє та користується [PERSON], яка є двоюрідною сестрою [PERSON] Позивач здійснює за власний кошт облаштування та ремонт будинку, обробляє замельну ділянку, на якій він стоїть, два участки по перев. Попова №10 та №8 не містять огорожі, а являються цілим участком, яким багато років володіє та користується [PERSON] Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014\~ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення\~статей 335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Ураховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти обєктом незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Попова, 8, що право власності на вказаний будинок як на завершений будівництвом ні за ким не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved