Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернулась в Верховинський районний суд з позовом до Верховинського районного споживчого товариства, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - Білоберізька сільська рада Верховинського району, в якому просить визнати за нею право власності на приміщення магазину, загальною площею 82,4 кв.м., вартістю 32200,00 грн., розташованого в [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2013 року придбала у Верховинському райспоживтоваристві вищевказане приміщення магазину на підставі письмового договору купівлі-продажу та виготовила на нього технічний паспорт, однак можливість нотаріально посвідчити цей договір та зареєструвати право власності на магазин в установленому порядку відсутня, оскільки він побудований ще в 1967 році і документи на нього не збереглися. Магазин фактично перебуває у її власності, однак із-за відсутності документа про право власності, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися ним, а тому змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Євчук М.М. позов визнав, суду пояснив, що Верховинське райспоживтовариство в грудні 2013 року здійснювало продаж через аукціон приміщень магазинів в селах Верховинського району. Магазин в с. Білоберізка було продано на підставі письмового договору купівлі-продажу [PERSON] за 30000,00 грн. згідно поданої нею заяви, а не через аукціон, оскільки інших покуців не було зареєстровано. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Довідками Верховинського районного споживчого товариства за вих.№148 від 31.12.2013 року, за вих.№ 043 від 23.04.2014 року, за вих.№054 від 06.05.2014 року стверджується, що магазин в [ADDRESS] знаходився на балансі Верховинського районного споживчого товариства з 1967 року, в заставі не перебуває та продаж його було здійснено згідно поданої заяви, а не через аукціон (а.с.15,22,23,24). Копією договору №1 купівлі - продажу основних засобів, який нотаріально не посвідчено та копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру від 09.12.2013 року, 26.12.2013 року, 30.12.2013 року підтверджено, що позивач [PERSON] 26 грудня 2013 року придбала у Верховинському районному споживчому товаристві приміщення магазину в с. Білоберізка за 30000,00 грн.(а.с.4-7). Із технічного паспорта від 05.08.2010 року видно, що площа нежитлового приміщення магазину в [ADDRESS] становить 82,4 м.кв.(а.с.8-11). Відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки ТзОВ "Буковина -Експерт" ринкова вартість нежитлового приміщення магазину в с.Гринява, присілок Центр загальною площею 82,4 кв.м., що згідно договору купівлі-продажу №1 від 26.12.2013 року належить [PERSON] станом на 31.01.2014 року становить 32200,00 грн.(а.с. 12-14). Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності досліджені по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення при визнанні їх представником відповідача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст.328, 392 ЦК України,

Outcome: approved