Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 18.07.1975 року у Хавастській селищній раді Сирдар'їнської області республіки Узбекистан, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 15. В зв'язку з різними поглядами на життя взаємовідносини між сторонами не склалися, в зв'язку з чим, починаючи з 2003 року подружжя проживає окремо, сімейних відносин не підтримує . За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивач, яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Канівським міськрайонним судом Черкаської області, заявлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Строк на примирення просила не надавати . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, доказів про наявність поважних причин його неявки, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Зважаючи на ті обставини, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наданих суду доказів . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 18.07.1975 року у Хавастській селищній раді Сирдар'їнської області республіки Узбекистан, сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 15 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.1975 року, видане Хавастською селищною радою Сирдар'їнської області (а.с. 6). З пояснень позивача встановлено, що у зв'язку з різними характерами та поглядами на сімейне життя взаємовідносини між подружжям не склалися, в зв'язку з чим вони, починаючи з 2003 року стали проживати окремо, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімейні відносини позивач не бажає, а тому надання строку на примирення вважає недоцільним . Вказані обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача , тому позов слід задовольнити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею суовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок. З наданих [PERSON] договору про надання правової допомоги, розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги та квитанції до прибуткового касовогоо ордера від 19.12.2015 року , встановлено, що остання в зв'язку з оформленням цивільного позову користувалася юридичними послугами адвоката Бовшикова М.Ю., загальна тривалість яких становить 1 годину . Таким чином визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 500 гривень відповідає вимогам Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ", від 20 грудня 2011 року N 4191-VI . Загальна сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 987 гривень 20 копійок. З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved