Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивачка 17.12.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,7219\~га,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~на території\~Поберезької сільської\~ради Тисменицького\~району Івано-Франківської\~області в порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її баба,\~[PERSON]\~була власником\~земельної ділянки\~площею 0,7219\~га,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~на території\~Поберезької сільської\~ради Тисменицького\~району Івано-Франківської\~області.\~Право власності\~на землю\~остання набула\~відповідно до\~Державного акту\~на право\~приватної \~власності на\~земельну ділянку\~серії РІ\~№ 197068.\~ Проте\~оригінал правовстановлюючого\~документу втрачено. Після смерті 27.02.2001р. баби спадщину прийняла її дочка, мама позивачки, [PERSON]. Однак, остання, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документі на земельну ділянку, в нотаріальному порядку не оформила свої спадкові права. Після смерті [PERSON], що настала 21.12.2017 року, позивачка успадкувала спірну земельну, як спадкоємець за заповітом, посвідченим в її користь 16.05.2005 р., відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що на земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому, вона була змушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності. Позивачка та її представник позов підтримали, у поданій суду заяві просили справу розглянути у їх відсутності, і просили його задовольнити. Відповідач, у поданій суду заяві позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути у його відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], була власником земельної ділянки розміром 0,7219 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Поберезької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що свідчить копія державного акту, що виданий Поберезькою сільською радою 29 липня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №97. Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії РІ № 197068, що також підтверджує право приватної власності особи на нерухоме майно. Однак, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість земельної ділянки, згідно довідки відділу Держгеокадастру в Тисменицькому районі від 21.11.2018р. за №144170/0/200-18 становить 15296 грн. 34 коп. Після смерті 27 лютого 2001 року [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Однак, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на майно [PERSON] не оформила свої спадкові права. 16 травня 2005 року [PERSON], склала заповіт, який було посвідчено секретарем Поберезької сільської ради та внесено в реєстр за №102 про те, що після її смерті, все належне їй майно заповіла позивачеві [PERSON]. На даний час, вищезазначений заповіт не відмінявся і не змінювався, про що свідчить довідка Поберезької сільської ради, що видана 18.11.2018р. за №1311. Після смерті 21\~грудня 2017\~року [PERSON]\~ позивачка, яка є спадкоємцем за заповітом, успадкувала все спадкове майно, в точу числі і спірну земельну ділянку, відповідно до вимог ст.ст.1235, 1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини, що не оспорювались відповідачем, який позов визнав, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірну земельну ділянку площею 0,7219\~га,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~на території\~Поберезької сільської\~ради Тисменицького\~району Івано-Франківської\~області, після смерті 27 лютого 2001\~року \~[PERSON], успадкувала її дочка [PERSON], а після смерті 21 грудня 2017 року останньої, успадковано позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за заповітом посвідченим в її користь 16 травня 2005 року. Однак, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Статтею 125-126\~Земельного кодексу\~України встановлено,\~що право\~власності на\~земельну ділянку,\~а також\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають з\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону (ч.2 ст. 373 ЦК України). Згідно із ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Стаття 81 ч.1 п.п. г) ЗК України визначає, що громадяни України набувають права власності на власності на земельну ділянку у випадку спадкування. Приписами ст. 386 ЦК України та 152 ч.1 ЗК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати правовстановлюючого документа на майно. Згідно\~з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно з ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 2 ст.1234 ЦК України зазначено, що право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України). Як встановлено\~ст.\~1236\~ЦК України,\~заповідач має\~право охопити\~заповітом права\~та обов'язки,\~які йому\~належать на\~момент складення\~заповіту,\~а також\~ті права\~та обов'язки,\~які можуть\~йому належати\~у майбутньому. Заповідач\~має право\~скласти заповіт\~щодо усієї\~спадщини або\~її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.3\~ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Як передбачено ч.5\~ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до практики розгляду спорів даної категорії судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 81 п.1 п.п. г), 125, 126, 152, 153 ЗК України, ст.5, 1216, 1218, 1233-1236, 1268 ЦК України,

Outcome: approved