Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції , третя особа уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ» Надра» [PERSON] про зняття арешту з майна та скасування заходів примусового виконання рішення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є власником: 1/3 частини квартири за адресою в/м 12 [ADDRESS] в м. Прилуках, земельних ділянок та автотранспортних засобів: автомобіля ВАЗ-21013 д.н.з. Г1497ЧН, автомобіля [NUMBER], [NUMBER]. 06.05.2011 року Прилуцьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду № 2-181/2011 від 10.02.2011 про стягнення з позивача 71616,01 грн. заборгованості на користь ВАТ КБ «Надра». В ході виконання даного рішення суду 12.09.2011 року Прилуцьким міськрайонним ВДВС винесена постанова про залучення працівників ДАІ для затримання автотранспортних засобів боржника (позивача), які належать йому та 22.01.2014 року винесена постанова ВП № 26379062 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, номер запису про обтяження 4518580. 19.06.2014 року Прилуцьким міськрайонним ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та надано стягувачу строку для повторного пред»явлення виконавчого документа до виконання до 19.06.2015 року. В зв»язку з накладенням арешту на майно позивач не має можливості вчиняти будь-які дії зі своїм майном, а тому звернувся до відділу ДВС щодо зняття арешту з майна, однак згідно повідомлення підстави для зняття арешту з майна позивача відсутні, оскільки виконавчий документ про стягнення з нього заборгованості 19.06.2014 року повернуто стягувачу та станом на 17.11.2017 року вищевказаний документ на виконання до відділу не надходив. Крім того, вказана заборгованість виникла по кредиту, по якому позивач був поручителем та по якому 12.10.2017 року до Прилуцького міськрайонного ВДВС на виконання надійшов виконавчий лист Прилуцького міськрайонного суду № 2-181/2011 від 10.02.2011 про стягнення з [PERSON] на користь КБ «Надра» кредитного боргу 71616,01 грн., який було повернуто без прийняття до виконання. Враховуючи ті обставини, що стягувачу було надано строк для повторного пред»явлення виконавчого документа до виконання до 19.06.2015 року, яким стягувач КБ «Надра» не скористався й станом на 17.11.2017 року у Прилуцькому ВДВС ніяких виконавчих проваджень на виконанні щодо нього не знаходиться та не може знаходитися згідно з чинним законодавством, а тому на даний час відсутня потреба в арешті майна позивача та в здійсненні заходів примусового характеру, у зв»язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зняти арешт із належного йому майна. В судовому засіданні представник позивачапідтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував та при цьому зазначив, що на даний час на виконанні у Прилуцькому ВДВС виконавчого документу щодо стягнення з [PERSON] кредитного боргу 71616,01 грн на користь КБ «Надра» не перебуває. Відповідачка [PERSON] всудове засідання не з»явилася, однак до судового засідання подала письмову заяву в якій просила суд справу розглядати в її відсутності проти заявлених вимог заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, однак надіслав письмову заяву в якій просить суд справу розглядати за відсутності представника ПАТ «КБ «Надра» заявлені вимоги не визнають та просять суд відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного: За виконавчим листом №2-181-2011 від 27.04.2011 року виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області стягнуто зТалавіра [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору № 05-08/ЕК/2008-980 від 04.03.2018 року 71616,01 грн., на підставі даного виконавчого листа постановою державного виконавця від 06.05.2011 року відкрито виконавче провадження (а.с. 14) Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта № 106259795 від 05.12.2017 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 26379062 від 22.01.2014 року державного виконавця ВДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції [PERSON] накладено арешт на 1/3 частину квартири № 13 в будинку 155 в/м 12 в м. Прилуках яка належить [PERSON] (а.с.8-11) Згідно копії постанови про залучення працівників ДАІ для затримання автотранспорту боржника від 12.09.2011 року виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управлінння юстиції [PERSON] вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого провадження 26379062 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Надра» 79237,41 боргу залучено працівників ДАІ для затримання автотранспортних засобів, а саме : автомобіля [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], які належать [PERSON] (а.с.12) Відповідно до повідомлення Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області № 18-41/11-10/14.15 від 20.11.2017 року на адресу [PERSON] вбачається, що 19.06.2014 року виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь КБ «Надра» заборгованості по кредитному боргу 71616,01 грн. державним виконавцем на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу. Станом на 17.11.2017 року вищевказаний виконавчий документ на виканання до відділу не надходив. Додатково повідомляє, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень 12.10.2017 року до відділу на виконання надійшов виконавчий лист Прилуцького міськрайонного суду № 2-181/2011 від 10.02.2011 про стягнення з [PERSON] на користь КБ «Надра» кредитного боргу 71616,01 грн., який на підставі п. 8 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» було повернуто без прийття до виконання. (а.с. 13) Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що станом на 17.11.2017 року у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні виконавчий лист Прилуцького міськрайонного суду № 2-181/2011 від 10.02.2011 про стягнення з [PERSON] на користь КБ «Надра» кредитного боргу 71616,01 грн. не перебуває, інших підстав для перебування під арештом майна [PERSON] судом не встановлено, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню, шляхом зняття арешту з його майна. На підставі наведеного, ст.ст.247,263-265,273,354 ЦПК України, суд

Outcome: approved