Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 06 серпня 1983 р. зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого між ними виникали суперечки та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відноси. Сторони окремо проживають. Протягом більш ніж семи років сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу у повному обсязі та просила суд його задовольнити, посилаючись на те, що кожен із подружжя живе власним життям, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Шлюб носить формальний характер. Представник позивача зазначила, що шлюбні стосунки між сторонами припинені більш ніж десять років назад. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та слухання справи за її відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 06 серпня 1983 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у м. Києві, про що складено актовий запис № 888. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, протягом більш ніж семи років окремо проживають. Не ведуть спільне господарство. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння. На підставі викладеного,

Outcome: approved