Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до комунального підприємства «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації» про скасування державної реєстрації права власності посилаючись на те, що 22 грудня 2006 року виконкомом Петрівської селищної ради було видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , в рівних частинах. При реєстрації прав на вказану нерухомість комунальним підприємством «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації» в рішенні про реєстрацію права власності від 28.12.2006 було допущено помилку в графі «власники» та неправильно зазначено прізвище усіх трьох співвласників, замість вірного « [PERSON] (а)», невірно « [PERSON](а ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть. [PERSON] успадкувала належну йому 1/3 частину вищезазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. [PERSON] і [PERSON] звернулися до відповідача з заявою про виправлення помилки. У письмовій відповіді КП «Іванівське БТІ» від 18.05.2020 за №60 зазначило, що з 1 січня 2013 року почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, та на даний час у БТІ немає повноважень щодо внесення змін до проведеної раніше державної реєстрації речових прав. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області прийнято рішення №51377804 від 28 лютого 2020 року про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , через виявлення помилки, а саме - прізвище суб"єкта у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно не відповідає паспорту громадянина України. В досудовому порядку внести виправлення неможливо, тому позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав. Позивачі у судове засідання не з`явилися, проте надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача комунального підприємства «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації у судове засідання не з`явився, надали письмову заяву просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено 22 грудня 2006 року виконкомом Петрівської селищної ради було видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , в рівних частинах. При реєстрації прав на вказану нерухомість комунальним підприємством «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації» в рішенні про реєстрацію права власності від 28.12.2006 було допущено помилку в графі «власники» та неправильно зазначено прізвище усіх трьох співвласників, замість вірного « [PERSON] (а)», невірно « [PERSON](а ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть. [PERSON] успадкувала належну йому 1/3 частину вищезазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. [PERSON] і [PERSON] звернулися до відповідача з заявою про виправлення помилки. У письмовій відповіді КП «Іванівське БТІ» від 18.05.2020 за №60 зазначило, що з 1 січня 2013 року почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, та на даний час у БТІ немає повноважень щодо внесення змін до проведеної раніше державної реєстрації речових прав. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області прийнято рішення №51377804 від 28 лютого 2020 року про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , через виявлення помилки, а саме - прізвище суб"єкта у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно не відповідає паспорту громадянина України. Враховуючи вищезазначене, вбачається, що у позивачів склалась така ситуація, що відповідач по справі КП «Іванівське бюро технічної інвентаризації» внести зміни до реєстру прав на нерухоме майно не має повноважень. Відповідно до Ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 3 ч.2 ст.16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст..182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на не рухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тому суд вважає обґрунтованою вимогою позивачів, щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки воно проведено з порушеннями та помилками та не відповідає дійсності. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved