Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20934,69 грн., суму сплаченої послуги з врегулювання 1300,00 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.07.2016 року на 536 км+ 250 м автошляху Київ-Харків-Довжанський Харківської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21003 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21081 реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.09.2016 року у справі № 636/2839/16-п відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 29.10.2016 [PERSON] подав до МТСБУ повідомлення про ДТП. 29.10.2016 року потерпілий звернувся з заявою до позивача про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №5807/4 від 31.08.2016 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] дорівнює з урахуванням ПДВ 21 573,11 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] та водія [PERSON] не застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ, відповідно до вимог п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки, на момент настання страхового випадку, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 20934,69 грн. 46 коп., а також послугу з врегулювання в розмірі 1300,00 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 29.10.2016 року та Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.08.2016 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 945рв від 06.02.2017 року, та №35217рв від 29.11.2016 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то останній, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу завдану шкоду. Відповідач вказаної суми не сплатив, тому Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце рогляду справи повідомдялись належним чином, представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с.58). Відповідач через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував (а.с. 62). Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез`явившихся учасників за наявними доказами справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.09.2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови 27.07.2016 року на 536 км + 250 м автошляху Київ- Харків- Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21003, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с.8). Частина 6 статті 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Крім того, страховик потерпілого після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, незалежно від того, чи встановлена вина заподіювача шкоди саме рішенням суду. У такому випадку для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 року, прийнятій за результатом розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди. Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд, відхиляючи доводи касаційної скарги заявника, звернув увагу й на те, що відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким особу було б притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки таке рішення є обов`язковим для суду, проте не єдиним доказом вини заподіювача шкоди. 29.10.2016 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся власник автомобіля ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] , - [PERSON] , про відшкодуваня оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, а 29.08.2016 року з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась (а.с.6). Відповідно до звіту від 31.08.2016 року оцінювачем проведено огляд транспортного засобу ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] , під час якого виявлені пошкодження, завдані внаслідок ДТП (а.с.13-27). Аварійним комісаром здійснено оцінку з метою визначення вартості відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . За результатами оцінки складено Звіт та проведено ремонтну калькуляцію. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 31.08.2016 року та ремонтної калькуляції № 5807/4 вартості ремонту від 17.08.2016 року, вартість відновлюваного ремонту автомобілю ВАЗ 21081, реєстраційий номер [NUMBER] , складає 30511,03 грн; матеріальний збиток, завданий власнику автомобілю ВАЗ 21081, державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження у ДТП - 21573,11.; коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобілю ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] , - 0,7; ринкова вартість автомобілю ВАЗ 21081, реєстраційний номер [NUMBER] , аварійного пошкодження -34578,00 грн. (а.с.13-27). 29.10.2016 року до позивача надійшла заява [PERSON] про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті вищезазначеної ДТП (а.с.28). Згідно з Довідкою №1 Моторного (транспортного) страхового бюро України від 31.01.2017 року [PERSON] нараховано до сплати страховиком 20934,69 грн. (а.с. 30). 03.02.2017 року Моторним (транспортним) страховим бюро України видано Наказ №945 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 20934,69 грн. (а.с.29). Згідно з платіжним дорученням за № 945рв від 06.02.2017 року та №35217рв від 29.11.2016 року вказана сума перерахована на особистий рахунок [PERSON] № [NUMBER] (а.с. 33). Моторне (транспортне) страхове бюро України 06.02.2017 року звернулось до [PERSON] з досудовою регресною вимогою про відшкодування у добровільному порядку завданих збитків внаслідок ДТП, що сталась з його вини 27.07.2016 року, однак, вона залишилась без уваги останнього (а.с. 34,35). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно зі ст. 38 цього ж Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги спеціаліста з огляду пошкодженого транспорту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved