Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що йому [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., належить однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 34,5 кв.м. Як зазначив позивач, у вказаній квартирі з 2010 року зареєстровані батьки та брат колишнього господаря квартири. Батько [PERSON] , мати [PERSON] та брат [PERSON] . Добровільно знятися з реєстраційного обліку, як передбачено законодавством вони не можуть, так як зі слів продавця квартири проживають за кордоном. Враховуючи зазначене, позивач просив його позов задовольнити та усунути перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, котре розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 березня 2020 року суддею Сувертак І. В. було прийнято зазнану справу до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачам направлялись повістки за адресою реєстрації, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «не проживають». (а.с. 25-28). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 29). Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістили та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористались. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., належить однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 34,5 кв.м. (а.с. 8-11). У вказаній квартирі з 01 грудня 2010 року зареєстровані члени родини колишнього господаря квартири та відповідачі по зазначеній справі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с. 4, 17,18,19). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинено, наслідком чого с втрата ним права користування вищевказаним житловим приміщенням, і відповідно втрата права користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як членам сім`ї колишнього власника. Відповідачі не є членами сім`ї позивача. Договорів найму квартири між позивачем та відповідачами укладено не було та іншого матеріали справи не містять. Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, що розташований [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням». Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У випадку припинення права власності особи на житлове приміщення, припиняється і право користування (проживання) у цьому приміщенні членів його сім`ї (Постанова ВСУ № 6-158цс14 - право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.). На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved