Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона [PERSON] за віком та за станом здоров»я не працює, на час подачі позову їй виповнилося 88 років. На даний час позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом, оскільки тяжко хворіє, отриманої пенсії вистачає тільки на ліки, а її син ухиляється від виконання свого обов»язку щодо неї. В даний час позивач проживає в с.Стайки Хорольського району Полтавської області. Все життя віддала на виховання сина, на старість сподівалася, що він її догляне , сумніватися у порядності сина вона не мала підстав, оскільки віддала йому усе своє життя, та здоров»я, навчала шанувати матір, любові та доброти, поважати старших та з розумінням ставитися до обездолених людей, навчала працювати та ділитися своїм з іншими. Як мати ніколи не ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина. Та складне матеріальне становище та складні сімейні обставнини не дають можливості сину забрати позивача до свого будинку та доглянути . Враховуючи, що позивач тяжко хворіє, не виходить з дому та постійно потребує догляду сторонніх осіб , вона змушена була звертатися до різних державних установ за допомогою. Після втручання Територіального центру соціального обслуговування Хорольської районної державної адміністрації у ситуацію, що сталася, позивачу було запропоновано зібрати документи на оформлення документів до будинку літніх людей. На сьогодні матеріальний та фізичний стан позивача не дає можливості самостійно пересуватись, а догляду від рідного сина вона не має. Крім того, її доходи не забезпечують основних потреб на харчування, придбання одягу та ліків , оплату медичних закладів та наданих інших послуг. Син, який зобов»язаний піклуватися про позивача та надавати допомогу, ухиляється від виконання своїх обовязків. В даний час вона перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через старість, та хворобу. Єдиним спасінням для позивача є можливість проживати в будинку для літніх людей однак у зв»язку з тим, що у неї є рідні, які зобов»язані її утримувати, жодна з установ не погоджується взяти на своє утримання та обслуговування. Позивача син - відповідач по справі, фізично здоровий, здатний себе самостійно обслуговувати, проживає у с.Стайки Хорольського району, Полтавської області, має власні доходи, інших аліментних зобов»язань не має. Від так відповідач спроможній та зобов'язаний надавати своїй матері допомогу. Ухвалою суду від 22.08.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та якому роз»яснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, протягом строку, встановленого судом, подав заяву (відзив) на позовну заяву в якій вказав, що позов визнає. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Судом встановлено, що згідно наданих доказів - копії свідоцтва про народження відповідача [PERSON], [INFO] Серія [NUMBER]- позивач є його матір»ю. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Тому відповідно до даного закону позивач являється не працездатною. У п. 21 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Судом встановлено, що позивач батьківських прав стосовно сина не позбавлялася, постійно піклувалася про нього та надавала йому матеріальну допомогу, що не заперечувалося сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Указана норма не пов'язує обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги в залежності від матеріального стану цих повнолітніх дітей, можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та утримання їх батьками в період їх неповноліття. В той же час обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Враховуючи вищевказні обставиния суд вважає, що в даній справі наявні всі 3 юридичні факти (відповідач є дочкою позивача, який є непрацездатним та являється таким що потребує сторонньої допомоги та матеріальної допомоги), що є підставою для стягнення даних аліментів. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Оскільки, відповідач хоча і непрацює, але фізично здоровий, працездатний, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться отже, спроможний сплачувати аліменти на користь позивача на її утримання в зв»язку з її непрацездатністю і потребою в матеріальній допомозі, а тому стягнення з відповідача слід проводити в твердій грошовій сумі в розмірі 300, 00 грн. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 22.08.2018року. На підставі викладеного і

Outcome: approved