Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2005 рокує власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач має повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Однак з 2018 року і по теперішній час не проживають за місцем своєї реєстрації, особистих речей Відповідачів у спірному приміщенні немає, свої обов`язки щодо утримання жилого приміщення та сплати комунальних платежів вони не виконують. Позивач, своїми діями ніяк не перешкоджала Відповідачам проживати за зазначеною вище адресою. [PERSON] та [PERSON] добровільно покинули квартиру за своїм місцем реєстрації і з 2018 року з ними не має зв`язку, де знаходяться не відомо, родинні відносини не підтримують. Знаходження Відповідачів на реєстраційному обліку у квартирі, яка є приватною власністю позивачки, порушує та обмежує мої майнові права та в майбутньому буде перешкоджати у здійсненні права розпорядження своєю власністю, якщо колись виникне необхідність у відчуженні цього майна, так як мало хто забажає придбати його із зареєстрованими у ньому особами, а також матиме негативні наслідки при ймовірному оформленні субсидії та/або отриманні інших переваг. У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу місцем реєстрації. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Логонюк А.А. (реєстр. №7417), є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8,9,10,11,12). У вказаному помешканні зареєстровані діти позивачки - відповідачі по справі (а.с. 13, 14,15), Однак з 2018 року і по теперішній час не проживають за місцем своєї реєстрації (а.с. 16). Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в даній частині необхідно задовольнити. Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягнення судового збору на користь позивачки. На підставі зазначеного та

Outcome: approved