Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просила визнати житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. В обгрунтування позовних вимог вказала, що з 03.07.1993 року по 04.02.2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідачу на праві власності належить цілий житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] , на підставі договіру дарування від 09.10.1995 року, посвідченого П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстр. № 2-2280. 31.07.1996 року право власності відповідача зареєстровано у КП ММБТІ за реєстр. № 1283. На момент отримання у дар цілий житловий будинок складався із: кам`яного житлового будинку Літ. А- І житловою площею 34,80 кв.м., загальною площею 90,6 кв.м., літньої кухні Літ. Е, тамбуру Літ. е, сараїв Літ. В, Г, вбиральні Літ. Ж, душу Літ. З, споруд № 1-5. З 2006 року по 2019 рік за спільні кошти подружжя на земельній ділянці за вказаною адресою за рахунок знесення споруд Літ. е, Е, В був побудований новий житловий будинок. Відповідно до декларації від 20.03.2019 року про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта подружжям у період шлюбу був побудований новий двохповерховий чотирьохкімнатний житловий будинок Літ. Л-2, загальною площею 175,1 кв.м., житловою площею 104,5 кв.м. за вказаною адресою. Також подружжям були побудовані господарські та побутові споруди: літня кухня Літ. А, тамбур до літньої кухні Літ. а, тамбур до літньої кухні Літ. а2, сарай Літ. М, погріб Літ. Кпд. 01.04.2019 року право власності відповідача на житловий будинок Літ. Л-2, господарські та побутові споруди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності - 31001120. Земельна ділянка площею 0,1 га. за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, кадастровий номер - 4810136600:05:081:0023) належить відповідачу на праві власності. Підстава виникнення права власності відповідача на земельну ділянку - рішення ММР від 18.10.2018 року № 42/159. Право власності відповідача на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.11.2018 року, номер запису про право власності - 9162449. Позивач з 13.02.1998 року зареєстрована і постійно проживає до теперішнього часу у спірному житловому будинку, інше нерухоме майно у неї відсутнє. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позову. 24.05.2021 року позивач збільшила позовні вимоги та остаточно просить суд визнати житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1 га. за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, кадастровий номер - 4810136600:05:081:0023). Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви. Позивач підтримала позовні вимоги, відповідач - визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.07.1993 року по 04.02.2020 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності належить цілий житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] , на підставі договіру дарування від 09.10.1995 року, посвідченого П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстр. № 2-2280. 31.07.1996 року право власності відповідача зареєстровано у КП ММБТІ за реєстр. № 1283. Згідно договору дарування цілий житловий будинок складався із: кам`яного житлового будинку Літ. А- І житловою площею 34,80 кв.м., загальною площею 90,6 кв.м., літньої кухні Літ. Е, тамбуру Літ. е, сараїв Літ. В, Г, вбиральні Літ. Ж, душу Літ. З, споруд № 1-5. З 2006 року по 2019 рік за спільні кошти подружжя на земельній ділянці за вказаною адресою за рахунок знесення споруд Літ. е, Е, В був побудований новий житловий будинок. Відповідно до декларації від 20.03.2019 року про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта подружжям у період шлюбу був побудований новий двохповерховий чотирьохкімнатний житловий будинок Літ. Л-2, загальною площею 175,1 кв.м., житловою площею 104,5 кв.м. за вказаною адресою. Також сторонами були побудовані господарські та побутові споруди: літня кухня Літ. А, тамбур до літньої кухні Літ. а, тамбур до літньої кухні Літ. а2, сарай Літ. М, погріб Літ. Кпд. 01.04.2019 року право власності [PERSON] на житловий будинок Літ. Л-2, господарські та побутові споруди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності - 31001120. Земельна ділянка площею 0,1 га. за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, кадастровий номер - 4810136600:05:081:0023) належить відповідачу на праві власності. Підстава виникнення права власності відповідача на земельну ділянку - рішення ММР від 18.10.2018 року № 42/159. Право власності відповідача на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.11.2018 року, номер запису про право власності - 9162449. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, виховання дітей, хвороба чи інш.) самостійного заробітку (доходу). За ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктами права спільної сумісної власності подр ужжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про приктику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподілу спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя можуть вважатися: квартири, житлові та садові будинки, земельні ділянки та інш. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також з ч. 3 статті 368 ЦК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином, судом встановлено, що спірний житловий будинок істотно збільшився у своїй вартості саме за час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, а право власності на спірну земельну ділянку набуто під час шлюбу . За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved