Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про вселення у квартиру [ADDRESS] , покликаючись на те, що вона є власником 1/2 вказаної квартиру. Відповідач у вересні 2018 року змінив замок у вхідних дверях та не допускає її в оспорювану квартиру та не дає ключі від неї. Просить вселити її в квартиру [ADDRESS] . Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем 17 квітня 2020 року. 23 квітня 2020 року Залізничним районним судом м. Львова відмовлено [PERSON] у розгляді справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, про що належним чином повідомлено [PERSON] та повідомлено про необхідність подання відзиву на позовну заяву чи клопотання про неможливість подання доказів, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду 09 червня 2020 року, 20 серпня 2020 року та отримано відповідачем 14 вересня 2020 року, однак відповідач не подав відзив на позовну заяву чи будь-які клопотання, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №189497687 від 20 листопада 2019 року. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Левандівка» №150 від 27 січня 2020 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до листів Залізничного відділу поліції НП ГУНП у Львівській області №11919/38/01-48 від 23 жовтня 2018 року, №14188/38/01-19 від 17 грудня 2019 року [PERSON] чинить перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] . Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як безспірно встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні спірною квартирою [ADDRESS] , позивач втратила доступ до квартири, не може нею користуватися, хоча Ѕ частка такої квартира перебуває у її власності, що грубо порушує її права як співвласника квартири [ADDRESS] , а відтак, суд вважає, що позивача [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] слід вселити у квартиру [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] перешкоди у користуванні такою квартирою. Крім того,\~у відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] від 28 лютого 1995 року, дана квартира складається із 2 житлових кімнат, площею 16,8 кв.м., 10,2 кв.м., кухні, площею 6,2 кв.м., ванної кімнати, площею 2,7 кв.м., коридором 4,9 кв.м. вбудованої шафи, площею 0,7 кв.м., загальною площею 42,6 кв.м. На основі наведеного, а також, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не надано суду жодних інших доказів чи не запропоновано іншого порядку користування квартирою [ADDRESS] , суд вважає, що за позивачу та [PERSON] , [PERSON] слід виділити кімнату № [NUMBER] , площею 16, 8 кв.м., відповідачу [PERSON] слід виділити кімнату № [NUMBER] , площею 10,2 кв.м., залишивши інші приміщення у спільному користуванні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved