Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO] в її користь на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 700 гривень на 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідач по справі її колишній чоловік, так як рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10.12.2012 року їх шлюб розірвано. Від шлюбу у них народився двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надавав їй матеріальну допомогу, вимушена була звертатись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Так, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області вказаний позов задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 700(сімсот) гривень, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи із 31.07.2012 року. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини підлягає збільшенню у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Так, дослідженими в судовому засіданні, дослідженими матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано, на підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 10.12.2012 року. За час спільного проживання у сторін народилось двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання між сторонами шлюбу, залишились проживати з матір'ю (позивачкою по справі), та проживають по даний час і знаходяться на її матеріальному утриманні, що підтверджується виданою від 29.01.2018 р. виконавчим комітетом Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області довідкою № 145. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.08.2012 року по справі №1307/1851/2012 за позовом про стягнення аліментів, вирішено: стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 700(сімсот) гривень, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи із 31.07.2012 року. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №6-143цс13 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що з відповідача на даний час стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 700(сімсот) грн. щомісячно. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 18 Конвенції про права дитини визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п.23 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; враховуючи положення статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі заявлених позовних вимог, оскільки такий їх розмір зможе забезпечити гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток синів. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір"з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Разом з тим, суд вважає, що попередній виконавчий лист по справі слід відкликати.

Outcome: approved