Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачі звернувся в суд з цим позовом, в якому просили визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 за кожним) право на земельну частку (пай) в порядку спадкування: ділянку [NUMBER]для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 2,5290 га, вартістю 47893,17 грн., що перебувала в колективній власності КСП «Зоря» с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області, яка відповідно до розпорядження голови Жмеринської районної державної адміністрації від 06.05.1996 р. №118, рахується за померлою [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на земельну ділянку ( пай ) серії ВН № 0140158. Свій позов аргументували тим, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] (чоловік покійної), [PERSON] (донька покійної) прийняли спадщину шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном, так як на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані разом з [PERSON] в одному будинку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з права на земельну частку ( пай), посвідченого сертифікатом ВН № 0140158, який було втрачено. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця. При зверненні до нотаріальної контори, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої дружини із-за відсутні оригіналу сертифікату на земельну ділянку ( пай ). 11.06.2014 сторони в судове засідання не з'явились. Позивачі через канцелярію суду надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали, та справу просили розглянути у їх відсутність. Відповідачі - Коростівецька сільська рада та Жмеринська районна державна адміністрація через канцелярію суду подали заяви, в яких позов визнають повністю, та справу просили розглянути у відсутність їх представників. Суд вважає, що оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідачі позов визнали повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12), приходилась матір'ю та дружиною позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 9, 10, 11). На час смерті [PERSON], а відповідно на час відкриття спадщини, позивачі проживали та були зареєстровані разом з матір'ю та дружиною по [ADDRESS], що стверджується довідкою виконкому Коростівецької сільської ради від 14.03.2014 з посиланням на данні погосподарської книги (а.с.14). Згідно довідки управління Держземагенства у Жмеринському районі Вінницької області від 13.03.2014 №3095, відповідно до розпорядження голови Жмеринської райдержадміністрації №118 від 06.05.19967 по Коростівецькій сільській раді за громадянкою [PERSON] (яка померла [INFO] свідоцтво про смерть мерії [NUMBER]) закріплено земельну ділянку [NUMBER] на території Коростівецької сільської ради, площею 2,5290 га, нормативно-грошовою оцінкою 47893,17 грн., на яку виданий сертифікат серії ВН №0140158, був втрачений (а.с.19). Відповідно до розпорядження жмеринського РДА від 13.03.2007 №151 за померлою [PERSON] закріплена земельна ділянка [NUMBER] площе. 2,5290 га (а.с.15,16). Відповідно до постанови від 13.03.2014 № 328/02-31 виданої Жмеринською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), розташовану на території Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, що залишилася після смерті дружини [PERSON] із-за відсутні правовстановлюючих документів (а.с.20). З приводу втрати сертифікату на земельну частку (пай) позивачі дали оголошення в газеті «Інфо Жмеринка», яке опубліковане 07.02.2014 №6 (317), що втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0140158 на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.17-18). Згідно відповіді державної нотаріальної контори на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.26). Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз. 3 п. 24 ППВСУ№ 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30.05.2008 № 7, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на то час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом; згідно роз'яснень в абз. 1 п. 11, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР; При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР; У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Такої позиції притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013. До вищевказаних цивільних правовідносин, слід застосовувати нормативно-правові акти на час їх виникнення. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, позив прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. Згідно з положеннями ст. 6 Земельного Кодексу ( в редакції 1990 р.), однією із підстав набуття права власності на земельні ділянки - одержання їх у спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 цього Кодексу, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема: п. 2. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; п.5. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією; п.6. у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно з ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. На підставі ст.ст. 9, 549, 560, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 5, 6, 22, 23 ЗК України ( в редакції 1990 р.), п.п. 2, 5, 6 Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95, абзацу 2 п. 8 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, п. 1, 11 ППВСУ від 30.05.2008 №7, абз. 3 п. 24 ППВСУ№ 2 від 12.06.2009,

Outcome: approved