Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на транспортний засіб марки ?HYUNDAI ACCENT?, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та стягнути з нього на користь відповідача грошову компенсацію вартості Ѕ частини даного транспортного засобу в розмірі 99 339,41 грн. Свій позов обґрунтовував тим, що 24 грудня 1993 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб у відділі ЗАГС Броварського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 618. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначив, що їх спільне життя виявилось невдалим через різні характери та погляди на життя, сімейні стосунки, у зв`язку з чим у них виникали непорозуміння, суперечки та конфлікти, які за останній час набули систематичного характеру, що в кінцевому результаті привело до розпаду їх сім`ї. Близько 5 років вони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, не ведуть спільний бюджет, не спілкуються, тому, 11 вересня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі було набуте майно, а саме: 06.10.2011 року було придбано транспортний засіб марки ?HYUNDAI ACCENT?, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та оформлено на відповідачку. Згідно проведеної експертної оцінки ТОВ ?Оцінка-24? вищезазначений автомобіль наразі коштує 198678,82 грн. придбавши даний транспортний засіб, вони набули право спільної сумісної власності на спірне майно. Вважає, що право власності на транспортний засіб марки ?HYUNDAI ACCENT?, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] потрібно визнати за ним, оскільки він фактично користується даним транспортним засобом та зобов`язаний компенсувати вартість її частки у вказаному майні в розмірі Ѕ вартості транспортного засобу, що становить 198 678,82 грн. 12 січня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи судом по суті на 19 березня 2021 року. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Відповідач, будучи повідомленою про дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 грудня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі ЗАГС Броварського міськвиконкому Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 618. Від даного шлюбу дітей не мають. 11 вересня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.29). За час перебування у шлюбі було набуте майно, а саме: 06.10.2011 року придбаний транспортний засіб марки ?HYUNDAI ACCENT?, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та оформлено на [PERSON] (а.с. 19-20). Згідно проведеної експертної оцінки ТОВ ?Оцінка-24? вищезазначений автомобіль наразі коштує 198 678,82 грн.(а.с. 6-18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 77, 78 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 72 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частини 4,5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя ( одного з них ) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України ) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їй спільній частковій власності. За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому суд зауважує, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Суд враховує, що спірним автомобілем фактично користується позивач, вважає обґрунтованою вимогою стягнення із позивача на користь відповідача компенсації за 1/2 частини транспортного засобу марки ?HYUNDAI ACCENT?, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , окрім того згідно квитанції № 1-622К від 18 червня 221 року позивач вніс на депозитний рахунок ТУДСАУ в Київській області кошти у сумі 99 339,50 грн., що становить Ѕ вартості транспортного засобу та підлягає стягненню на користь відповідача.

Outcome: approved