Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON], що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], в обґрунтування якої зазначає, що вона є власником вищезазначеного будинку на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В травні 2013 року вона зареєструвала відповідача в своєму будинку, оскільки без реєстрації він не міг влаштуватись на роботу, з домовленістю , через рік відповідач з реєстрації зніметься. Зважаючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації в належному позивачу будинку, будучи зареєстрованим у ньому, та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, його реєстрація перешкоджає їй в користуванні та розпорядженні її власністю на власний розсуд. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача також сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити і проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлявся , заяв, клопотань чи заперечень до суду не подав. Третя особа в судове засідання не з'явилась, на адресу суду її представником направлено лист, в якому він просить розглянути справі без участі представника третьої особи та просить винести рішення згідно чинного законодавства. Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивача у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд перевіривши та оцінивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], яка є власником жилого будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.02.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав. Згідно довідки наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 22.05.2015 року в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]зареєстрований відповідач - [PERSON]. Відповідно до довідки № 57 від 21.04.2015 року, виданої виконкомом Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області відповідач [PERSON] з 01.01.2014 року за місцем реєстрації [ADDRESS] з 01.01.2014 року по зі.12.2014 року не проживав. Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше року, що підтверджується актами про його не проживання, починаючи з 31 березня 2014 року, що складені депутатом Нещерівської сільської ради в присутності свідків. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Оскільки відповідач відсутній в спірному житловому приміщення понад один рік без поважних причин, згідно ст. 405 ЦК України він втратив право користування спірною житловою площею. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні доведений належними і допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500, 00 грн.

Outcome: approved