Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вищезазначеним позовом, в якому ставить наступні вимоги: стягнути з [PERSON] на користь КС «ХОСЕН» заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення в сумі 9155, 11 грн. та 3 216, 48 грн. в якості 3% річних за прострочення виконання та 2102, 00 грн. витрат зі сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 22.05.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредиту №180*30, згідно якого банк позивач надав останньому кредит у сумі 30300 гривень під 30 % річних від суми залишку позики, строком на 36 місяців, з кінцевим терміном погашення 22.05.2015 року. Поручителем [PERSON] по вказаному договору виступили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2015 року задоволено позов Кредитної спілки «Хосен» про стягнення боргу за договором кредиту та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Хосен» 35684 грн. 22 коп. заборгованості за кредитним договором №180*30 від 22.05.2012 року, а також 356,84 грн. судового збору. Позивач вказує на те, що 22.05.2020 року отримав лист № 428/22.15-26 від 20.05.2020 року Ужгородського МВ Державної реєстрації актів цивільного стану, в якому повідомлено, що [PERSON] згідно актового запису про смерть № 24 від 09.01.2015 року померла [INFO] , [PERSON] згідно актового запису про смерть № 772 від 01.08.2017 року померла [INFO] , [PERSON] згідно актового запису про смерть № 1060 від 22.10.2018 року померла [INFO] . Позивач вказує на те, що оскільки рішення суду не виконане відповідачами станом на дату звернення до суду з даним позовом, то у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний відшкодувати кредитору інфляційні втрати. Відтак з квітня 2017 року по квітень 2020 року індекс інфляції складає 1, 257, а відтак інфляційне збільшення суми боргу складає 9155, 11 грн. Також позивач вказує, що у відповідності до ст. 625 ЦК з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми, зокрема від 35 684, 22 грн., що становить 3 216, 48 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 11.06.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, відзиву на позов чи заяв про відкладення судового розгляду до суду не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши зміст позовної заяви, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Як зазначає позивач та встановлено з письмових доказів 22.05.2012 року між Кредитною спілкою «Хосен» та [PERSON] було укладено договір кредиту №180*30, згідно якого банк позивач надав останньому кредит у сумі 30300 гривень під 30 % річних від суми залишку позики, строком на 36 місяців, з кінцевим терміном погашення 22.05.2015 року. Поручителем [PERSON] по вказаному договору виступили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2015 року задоволено позов Кредитної спілки «Хосен» про стягнення боргу за договором кредиту та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Хосен» 35684 грн. 22 коп. заборгованості за кредитним договором №180*30 від 22.05.2012 року, а також 356,84 грн. судового збору. З доданої до матеріалів справи копії листа № 428/22.15-26 від 20.05.2020 року Ужгородського МВ Державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, [PERSON] згідно актового запису про смерть № 24 від 09.01.2015 року померла [INFO] , [PERSON] згідно актового запису про смерть № 772 від 01.08.2017 року померла [INFO] , [PERSON] згідно актового запису про смерть № 1060 від 22.10.2018 року померла [INFO] . Позивач вказує на те, що оскільки рішення суду станом на дату звернення з даним не виконане відповідачами, то у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний відшкодувати кредитору інфляційні втрати. З огляду на те, що з квітня 2017 року по квітень 2020 року індекс інфляції складає 1, 257, а відтак інфляційне збільшення суми боргу складає 9155, 11 грн. Також позивач вказує, що у відповідності до ст. 625 ЦК з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої суми, зокрема від 35 684, 22 грн., що становить 3 216, 48 грн. Відповідно до ст.. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.ч.1,5 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц. Як вже зазначалося вище, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Стягнення інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Такий висновок зазначено у постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17. У даному випадку судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду 03.06.2020 та заявив зокрема вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 30.04.2017 року по 30.04.2020 рік . Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) = 1.25655913 Інфляційне збільшення: 35 684,22 x 1.25655913 - 35 684,22 = 9 155,11 грн. Загальна заборгованість: Період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів 35 684,22 (сума боргу) + 9 155,11 (інфляційне збільшення) = 44 839,33 грн. Розрахунок 3% річних Період розрахункуСума боргу3% річних, грн. 30.04.2017 - 30.04.202035684.003214.00 грн. Розрахунок пені Період розрахункуРозмір пені згідно договору, %Кількість днів у періодіПеня, грн. 30.04.2017 - 30.04.20203%10963214.49 грн. Відтак на підставі викладеного вище, з рахуванням того, що позивачем наведені правові підстави для стягнення з відповідача заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення в сумі 9155, 11 грн. та 3 216, 48 грн. в якості 3% річних за прострочення виконання , наведені стороною позивача обставини не були спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved