Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Акціонерне товариство "Ідея Банк" , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню . Свої вимоги обґрунтовує наступним, 25 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1366 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» грошових коштів за кредитним договором від 25 квітня 2018 року № Р24.00208.003887892 за період з 03.10.2018 року по 04.02.2019 року на загальну суму 161906,72 грн., що підтверджується змістом цього виконавчого напису. 06.05.2019 року Акціонерний банк «Ідея банк» подав до Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області оскаржуваний виконавчий напис разом із заявою про відкриття виконавчого провадження для виконання у примусовому порядку, за яким цей відділ ДВС відкрив виконавче провадження та вчинив виконавчі дії, що підтверджується , зокрема, заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження із відмітками про реєстрацію цієї заяви відділом ДВС 06.05.2019 р. за вх.№3011, постановою про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.05.2019 року. Згідно змісту оскаржуваного виконавчого напису, приватний нотаріус вчиняючи цей виконавчий напис діяв на підставі ст. 87 Закону України « Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Оскаржуваний виконавчий напис, як прямо значиться в ньому вчинено саме за кредитним договором, однак на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису 25.03.2019 року вже не було правових підстав для вчинення такого виконавчого напису за кредитним договором через ту обставину , що постанова Кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, якою було внесено зміни до Переліку документів - добавлено можливість вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, станом на 25.03.2019 року була не чинною згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, то за таких обставин оскаржуваний виконавчий напис вчинено безпідставно і незаконно , а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису не було правових підстав для його вчинення за зверненням відповідача як стягувача на підставі кредитного договору, оскільки постанова Кабінету Міністрів України , якою було встановлено таку можливість у 2014 році, вже на цей час була не чинною. При вчиненні оскаржуваного виконавчого напису з позивача було стягнуто 6783,60 грн. - строкової плати за обслуговування кредиту; 23 688,28 грн. - простроченої плати за обслуговування кредиту; Рішенням Конституційного суду України від 10 листопада 2011 № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22,23 статті 1 , статті 11 частини восьмої статті 18,частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України ( справа про захист прав споживачів кредитних послуг ) підтверджено , що положення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником ( споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладення так і виконання такого договору. Згідно п.1.1 Кредитного договору №Р24.00208.003887892 від 25.04.2018 року кредит надавався саме на споживчі потреби. Також оскаржуваним написом стягнуто з позивача 28 521,82 грн. пені. Між тим , згідно п.п.3.3.1 п.3.1. розділу кредитного договору № Р24.00208.003887892 від 25.04.2018 року розмір пені становить 0,15 в період прострочення від 1 до 60 календарних днів та 0,65 % - з 61 дня. За період із 03.10.2018 року по 04.02.2019 року, зазначений у оскаржуваному виконавчому написі ( 5 місяців) таку суму пені ( понад 28 тисяч грн.. 0 на зазначену в виконавчому написі суму простроченої заборгованості ( 11 319 грн.39 коп.0 нарахувати неможливо, особливо, з урахуванням сплаченої позивачем заборгованості і реально одержаної суми. Згідно пп.3 .3 п.3 глави 16 розділу II Порядку якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Оскаржуваним виконавчим написом фактично стягнуто одну й ту ж саму суму двічі , а саме , значиться прострочений борг в сумі 11319,39 грн., а також ще раз ця сама сума включена в розділ основний борг - 88680,61 грн., що підтверджується змістом п.6.1 кредитного договору ( відповідач за 5 місяців згідно графіку платежів нарахував цю суму і це зазначено в виконавчому написі а потім , ще раз вказав всю суму кредиту згідно договору без урахування цієї окремо виділеної суми. З врахуванням всього наведеного оскаржуваний виконавчий напис вчинено без дотримання усіх вищезазначених фактичних обставин та законодавчих положень, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання з`явився, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, натомість виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за №1366 від 20.03.2019, таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, на адресу суду направив відзив на позовну заяву в якому вказує, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як відповідачем АТ» Ідея Банк» були поданні всі необхідні документи для вчинення ним виконавчого напису які в повному обсязі, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 25 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1366 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» грошових коштів за кредитним договором від 25 квітня 2018 року № Р24.00208.003887892 за період з 03.10.2018 року по 04.02.2019 року на загальну суму 161906,72 грн., що підтверджується змістом цього виконавчого напису. 06.05.2019 року Акціонерний банк «Ідея банк» подав до Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області оскаржуваний виконавчий напис разом із заявою про відкриття виконавчого провадження для виконання у примусовому порядку, за яким цей відділ ДВС відкрив виконавче провадження та вчинив виконавчі дії, що підтверджується , зокрема, заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження із відмітками про реєстрацію цієї заяви відділом ДВС 06.05.2019 р. за вх.№3011, постановою про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.05.2019 року. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1-4 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України « Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст.89 Закону України « Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, на користь держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved