Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення з них заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вказуючи, що у період з листопада по грудень 2015 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі обовязків по оплаті за поставлену теплову енергію та гарячу воду у повному обсязі не виконали. За вказаний період відповідачам надано послуги на загальну суму 8411,54 грн., відповідачі здійснили оплату за надані послуги частково на5059,30 грн., а тому станом на 01.01.2016 року сума заборгованості становить 3352,24 грн. Позивач вказує у позовній заяві, що він є виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, яке мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ», а тому має право вимоги про сплату наданих відповідачам послуг. Позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 3352,24 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 грн. В ході судового розгляду з урахуванням заперечень відповідача проти позову та урахуванням сум призначеної та отриманої субсидії на покриття витрат по опаленню 2239,93 грн. та на централізоване гаряче водопостачання 2392,35 грн. за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року, позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2010 року по жовтень 2016 року у сумі 2116,66 грн., та судові витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її адвокат проти задоволення позову заперечують. [PERSON]В пояснила, що оплату здійснювала за спожиті послуги, але не у повному обсязі через матеріальні труднощі. Між тим, договору з позивачем на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не укладалося, їй призначено субсидію, сума якої позивачем не врахована, просить суд про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] та її адвокат вважають, що позивач заявив вимоги позам межами строку позовної давності, а тому заборгованість має бути обчислена за період з листопада 2013 року по листопад 2016 року. З урахуванням внесених оплат та сум субсидії, останні вважають, що межах строку позовної давності відсутня заборгованість перед позивачем, а тому просять у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у заяв і до суду просить розглядати справу у її відсутність, поти позов у заперечує і просить відмовити у його задоволенні. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] за наявними доказами і матеріалами справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, думку адвоката, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року Концерн «МТМ» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, яке мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року послуги споживачеві надаються згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» визначений обовязок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обовязком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що відповідачі зареєстровані і проживають, у житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. (а.с.10). Договір між сторонами у справі про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води не укладався, а тому, між Концерном "Міські теплові мережі" та відповідачами склалися фактичні правовідносини з приводу надання вказаних послуг до житлового приміщення, яке розташоване за адресою [ADDRESS], оскільки позивач такі послуги надав, а відповідачі не відмовилися від їх споживання. Відповідачі не спростували доводи позивача та не надали суду доказів, що послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не споживалися; не надали доказів, що житло, яке вони займають відєднано від теплових мереж Концерну «МТМ» та є інше джерело постачання опалення та гарячої води. В силу ст. 11 ЦК України та п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такі ж висновки, викладені у правових висновках Верховного Суду України у постановах №6-110цс12 від 10.10.2012 року та №6-59цс13 від 30.10.2013 року, що в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування іншими судами загальної юрисдикції. Таким чином, позивачем правомірно у період з листопада 2010 року по жовтень 2016 року надавалися відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі свого обовязку щодо оплати спожитих послуг не виконали у повному обсязі. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 плата за надані послуги вноситься щомісячно, тому відповідачі мали щомісячно вносити оплату за спожиті послуги. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлові комунальні послуги» учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг є особа, якій жиле приміщення належить на праві власності. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається власником, і обовязки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім ( ст. 156 ЖК України). Як установлено судом, житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.51) Отже, саме власники жилого приміщення несуть обовязок по сплаті отриманих послуг. Таким чином, заборгованість по оплаті наданих послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води має бути стягнута з [PERSON] і [PERSON], до яких і предявлено даний позов. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд зважає на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк Ураховуючи, що виконання грошового зобовязання визначено щомісячними платежами, право позивача як виконавця послуг вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку погашення кожного чергового платежу, а відтак, перебіг строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з теплопостачання розрахунок здійснено починаючи з листопада 2010 року і по жовтень 2016 року ( а.с..53-55). Відповідачами оплата спожитих послуг відповідно до наданого позивачем розрахунку здійснюється періодично з червня 2011 року. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. 05.02.2016 року Концерн «МТМ» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги. Але ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2016 року відмовлено у прийнятті судового наказу ( а.с.9). Ч.2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування строків позовної давності, т.я. такі перервані відповідачами шляхом внесення ними чергових платежів. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що за період з листопада 2010 року по жовтень 2016 року утворилася заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення у сумі 2116,66 грн., при цьому розрахунки відповідача суми заборгованості не спростовують розрахунків позивача (а.с.27-39, 69-74). Доводи відповідача, що з урахуванням призначеної субсидії за період листопад 2016 березень 2017 року і оплатою 20.03.2017 року послуг відповідача у сумі 1000 грн. - заборгованість перед позивачем відсутня, суд до уваги не приймає, оскли позовні вимоги заявлені до листопада 2016 року і позов розглядається судом лише в межах заявлених вимог. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Концерном «Міські теплові мережі» є обгрунтованими і доведеними, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати на оплату судового збору Отже, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 грн., сплачених відповідно до платіжних доручень № 7729 і № 7731 від 17.05.2016 року, які мають бути стягнуті відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» з кожного відповідача окремо у рівних частках, оскільки закон не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Outcome: approved