Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 22 січня 2016 року, від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя не склалося, кожен має протилежні погляди на життя. На теперішній час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Просить суд розірвати шлюб, стягнути аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 24 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 25 вересня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, однак з 01 вересня 2018 року, а не з дня звернення з позовом до суду. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 22 січня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 62 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні відносини припинені з жовтня 2017 року через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню: розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованої за адресою: 02125, [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 22 січня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 62. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд вважає наступне. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач на підтвердження позовних вимог посилалась на перебування відповідача на посаді головного спеціалісту сектору благоустрою масиву «Троєщина» у відділі контролю за благоустроєм Деснянської районної в місті Києві державній адміністрації, на наявність у відповідача нерухомого та рухомого майна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [PERSON] належить на праві приватної власності 31/100 частка квартири [ADDRESS] (а.с.12). Згідно інформації з офіційного вебсайту Міністерства внутрішніх справ України за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки «Hyundai Matrix», 2007 року випуску (а.с.13). Суд не приймає до уваги твердження позивача про перебування відповідача на посаді головного спеціалісту сектору благоустрою масиву «Троєщина» у відділі контролю за благоустроєм Деснянської районної в місті Києві державній адміністрації, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, однак з 01 вересня 2018 року, а не з дня звернення з позовом до суду. Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов'язань перед іншими особами та соціальних зобов'язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про стягнення аліментів з 01 вересня 2018 року, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, а саме наявність у відповідача вказаного нерухомого та рухомого майна, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити повністю: стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованої за адресою: 02125, [ADDRESS], на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач також просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з встановлених фактичних обставин, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити повністю: стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], проживаючого за адресою: [ADDRESS], на утримання дружини [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], зареєстрованої за адресою: 02125, [ADDRESS], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року і до [INFO]. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved