Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] та її сина [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою [ADDRESS], оскільки останні не проживають за вказаною адресою та не приймають участь в утриманні будинку з 28 листопада 2012 року. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою унеможливлює реалізацію позивачем права власності в повній мірі. У судовому засіданні позивач та уповноважений представник позовні вимоги підтримали. Підтвердили, що відповідач є племінницею позивача, а [PERSON] її сином. Поважні причини відсутності їй невідомі. Відповідачі повідомлені у встановленому порядку про час та дату судового засідання, на розгляд справи не з'явились. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходило. [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Служба у справах дітей у вирішенні справи покладається на розсуд суду. При відсутності заперечень, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Наслідки заочного розгляду справи роз'яснені та зрозумілі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, підтвердили суду, що відповідачі понад рік не проживають за адресою [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.71, ст. 72 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом (ст..405 ЦК України). У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття(ст..107 ЖК). Також ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права корситування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою [ADDRESS]. Відповідачі не проживають у вказаному помешканні більше року, що підтверджується матеріалами справи, показами свідків. Витрат по утриманню житла не несуть. Місцем проживання [PERSON][INFO] є місце проживання його матері [PERSON].(ст..29 ч.3. ЦК України). На батьків покладається обов'язок забезпечити нормальні умови існування дитини, в т.ч. забезпечити житлом. Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання адміністративно територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу виконавчої влади з питань реєстрації. Частиною 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому звернення до суду з позовом про зняття з реєстрації є передчасним. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому позбавлений можливіості вільно користуватись та розпоряджатись майном за умови реєстрації відповідача за адресою будинку. За таких обставин, оскільки відповідачі не є власниками квартири за адресою [ADDRESS], не проживають у ній, не несуть витрат на утримання, суд вважає, що факт реєстрації відповідачів в квартирі позивача порушує її право як власника квартири, а отже позовні вимоги щодо визнання відповідачів, що втратили право користування квартирою за адресою [ADDRESS] є обґрунтованими та законними. На підставі викладеного,

Outcome: approved