Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на наступне. Вона є власницею квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить їй на підставі спадкового договору від 04.11.2008 року. У належній їй квартирі з квітня 2010 року зареєстрований, але не проживає з дня реєстрації відповідач по справі [PERSON], що підтверджується Актом від 14.05.2018 року ОСББ «Славутич». В квартирі відсутнє будь-яке майно відповідача. Він не приймає участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг. З відповідачем не спілкується. За таких обставин звернулась до суду і просить усунути перешкоди в користуванні належною їй житловою квартирою, шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні, яке відбулось 17.09.2018 року, позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що відповідач як не проживав, так і не проживає в спірній квартирі. Його речей там немає. Коли прийшла повістка із суду про виклик відповідача, то її отримала вона, бо в них схожі ініціали. Але в її квартирі відповідач не живе. В судове засідання, яке відбулось 28.09.2018 року, позивачка не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відповідач про день розгляду справи по суті був повідомлений належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повертались без вручення за закінченням терміну зберігання, та оголошенням на офіційному веб-порталі Судової влади. Про причини неявки до суду не повідомив, будь-яких заяв до суду не надав. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить їй на підставі спадкового договору від 04.11.2008 року (а.с.7-11). У належній їй квартирі з квітня 2010 року зареєстрований, але не проживає з дня реєстрації відповідач по справі [PERSON], що підтверджується Актом від 14.05.2018 року ОСББ «Славутич» (а.с.12-14). В квартирі відсутнє будь-яке майно відповідача. Він не приймає участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг. Сторони не спілкуються.. Даний факт в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сусідка позивачки. В цьому будинку проживає з 1973 року. З батьком позивачки працювала в одній організації. А мати позивачки була класним керівником її доньки. Відповідача знала, але в їх будинку бачила його лише раз. Років з 30 не бачила відповідача взагалі, хоча робота в неї занходилась поруч з будинком і вона моталась додому по тричі на день. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сусідка позивачки по одній площадці. Проживає по сусідству років 40. Відповідача теж знає. Він там проживав, коли ще навчався в школі, до Армії. А коли він з Армії повернувся, не бачила його жодного разу. Де він - не знає. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved