Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названою позовною заявою в якій просить суд збільшити розмір аліментів на утримання сина та позбавити батьківських прав відповідача - [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує позов тим, що 06 вересня 2011 року вона уклала шлюб із відповідачем, [PERSON], який зареєстрований виконкомом Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис № 4. [INFO] року у сторін по справі народився син - [PERSON]. Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого, дитина залишилась проживати з позивачем. Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року відповідача зобов'язано щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частки його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01 червня 2016 року малолітньому [PERSON] встановлено інвалідність до повноліття. [PERSON] (відповідач по справі), [INFO], не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не виховує сина, не намагається зустрітись із ним, не відвідував його в лікарні, дитячому садочку та за місцем проживання, а тому на думку позивача, повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина, згідно ст.ст. 164, 165 СК України. 10 вересня 2018 року [PERSON] (позивач по справі) подала до суду заяву у якій зазначали, що між нею та відповідачем було досягнуто усної угоди про добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги на лікування спільної дитини і вважає за доцільне зменшити розмір позовних вимог, тому просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала посилаючись на письмові докази, які наведені в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання представник третьої особи по справі не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заперечень не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач 06 вересня 2011 року уклала шлюб із відповідачем, [PERSON], який зареєстрований виконкомом Великохайчанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис № 4. [INFO] року в сторін народився син - [PERSON]. Відповідно до рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого, дитина залишилась проживати з позивачем. Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 березня 2014 року відповідача зобов'язано щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частки його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01 червня 2016 року малолітньому [PERSON] було встановлено інвалідність до повноліття, що підтверджується посвідченням, серія [NUMBER] виданого Сквирським УСЗН від 24 жовтня 2016 року. Згідно довідки Сквирського дошкільного навчального закладу ясла-садочок комбінованого типу № 6 «Ромашка», за період перебування дитини в дошкільному закладі батько, [PERSON], жодного разу не проводив дитину в садок, не відвідував батьківські збори та святкові ранки, не надавав матеріальної допомоги закладу та групі. [PERSON] (відповідач по справі), [INFO], не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не виховує сина, не намагається зустрітись із ним, не відвідував його в лікарні, дитячому садочку та за місцем проживання. Відповідно до висновку (рішення) № 11 «Про доцільність позбавлення батьківських прав батька, [PERSON], відносно малолітньої дитини з інвалідністю, [PERSON], [INFO]» виданого органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради від 06 вересня 2018 року, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, [PERSON], не займаючись вихованням дитини, не дбаючи про його стан здоров'я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина, тобто, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своєї дитини. Судом не встановлено будь-яких поважних обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку утримання дитини. У бездіяльності відповідача суд вбачає ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у зв`язку із чим відповідно до ст.ст. 141, 150, 155, 157, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України до відповідача передбачена юридична відповідальність. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно зі ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1, 4 ст. 155 СК України). У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. До проведення судового засідання позивач подала до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення аліментів. Представник третьої особи по справі не подавав до суду будь яких заперечень проти позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. Статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, що можуть підтвердити належне виконання батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина. Таким чином, відповідач не виконав вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, суд вважає відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved