Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить зняти арешт з квартири №34 в будинку №4 «а» по вулиці Єврейській в місті Одесі, накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 20.06.2011 року в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3037/10 виданого 11.04.2011 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» у розмірі 1 218 701,36 грн., якою накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Представник позивача у судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління (надалі - Банк/АТ «Ощадбанк») та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1593-н. Відповідно до умов цього договору, Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 909 600,00 грн. зі сплатою 14 % річних з терміном повернення до 20.09.2027 року. 20 вересня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір поруки до кредитного договору №2313-н. Відповідно до умов якого поручитель зобовязалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. 20 вересня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою 1,1. за №2424. Предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира №34, що в будинку №4 А на вулиці Єврейській, в м. Одесі загальною площею 76,5 кв.м., житловою площею 52,4 кв.м. У звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» звернувся з позовною заявою до Київського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] за договором про іпотечний кредит №1593-н від 20.09.2007 року. У звязку з чим, 26 жовтня 2010 року, Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління, задоволено в повному обсязі та стягнуто заборгованість в сумі 1 218 701,36 грн. В подальшому, під час проведення дій по добровільній реалізації заставленого майна за кредитним договором № 1593-н від 20.09.2007 р., стало відомо, що у рамках виконавчого провадження ВП № 27175893 державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції 20.06.2011 року винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] та накладено заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Вказаний арешт був накладений у звязку з виконанням рішення №2-3037/10 Київського районного суду м. Одеси за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Наявність зазначеної постанови унеможливлює виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2010 року та позбавляє Банк на його право щодо добровільної реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Таким чином, бажання боржника добровільно реалізувати заставне майно з метою найбільшого погашення заборгованості перед кредитором, є складовою частиною виконання судового рішення від 26.10.2010 р. про стягнення кредитних коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Однак, домовленості між кредитором та боржником щодо добровільної реалізації заставного майна також направлені на реальне виконання рішення суду. В даному випадку є одна характерна відмінність - добровільна реалізація квартири надасть можливості боржнику в більшій мірі виконати судове рішення, адже виконавчий збір у даному випадку стягуватись не буде. Згідно з п.5.3. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право в разі невиконання умов кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Постанова Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.06.2011 р., якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] перешкоджає банку (Іпотекодержателю) реалізувати своє право на задоволення своїх вимог шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з - під арешту. Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у повному обсязі.

Outcome: approved