Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що [INFO] помер його брат, [PERSON], який був власником 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Дане будинковолодіння до 01.07.1990 року відносилося до колгоспного двору. Спадкоємцем другої черги на спадщину є позивач та відповідачі, однак останні не претендують на спадщину. З метою оформлення спадщини позивач звертався до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. В судове засідання Позивач подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, а справу розглядати у його відсутності. Відповідачка [PERSON], подала до суду письмову заяву в якій вказала, що не претендує на частку житлового будинку її померлого сина [PERSON] на користь позивача, вимоги позовної заяви підтримала, та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON], подав до суду письмову заяву в якій вказав, що не претендує на частку житлового будинку його померлого брата [PERSON] на користь позивача, вимоги позовної заяви підтримав, та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивача та відповідачів, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] помер брат позивача, [PERSON], про що в Книзі реєстрації 26 травня 1998 року зроблено відповідний актовий запис за № 28 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок загальною площею 88,4 кв.м., житловою - 58,7 кв.м., що підтверджується технічним паспортом (а.с.14-17). Спірне будинковолодіння належало на праві власності колгоспному двору, що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 03 листопада 2017 року № 2147. Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON], [INFO];[PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради ОТГ від 03 листопада 17 року № 2147 (а.с. 18). Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 тгавня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права класності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами». Однак, згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів виданої ОКП Коломийським МБТІ від 15 серпня 2017 року № 59436 зазначено, що права власності за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, після ліквідації колгоспних дворів всі вищевказані особи стали співвласниками вказаного майна колишнього колгоспного двору і кожному з вказаних осіб належала 1/4 частина вищевказаного нерухомого майна. 03 грудня 1996 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів позивачу [PERSON] все його майно, яке належатиме йому на день його смерті. Даний заповіт посвідчений секретарем Печеніжинської селищної ради за реєстровим номером 57 (а.с.13). Даний заповіт не скасовувався і не відмінявся, про що зазначено в довідці Печеніжинської слищної ради ОТГ за № 2147 від 03.11.2017 року (а.с.18). З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Крім позивача, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх,неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Спадкоємцями другої черги за законом на спадщину, є позивач, оскільки мати померлого, відповідачка [PERSON] та брат померлого, відповідач [PERSON] на спадщину не претендують, про що підтвердили в письмових клопотаннях,які надійшли до суду. Крім них, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. Відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі і просять суд розглядати справу у їх відсутність. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та

Outcome: approved