Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO], померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Івахнянської сільської ради 07.05.2015 року. Після смерті матері залишилось спадкове майно: житловий будинок, земельна ділянка (пай) площею 3,0262 га. Згідно ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем майна померлої матері. На земельну ділянку (пай) вона отримала в м. Монастирище у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, яке зареєстроване в реєстрі за № 2129. На житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. В нотаріальних органах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.09.2016 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За відсутності правовстановлюючого документа на будинок вона вимушена звертатись до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок з господарськими будівлями. Просить визнати за нею, право власності на будинок, позначений в технічному паспорті під літерою А-І, загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 31,4 кв.м., допоміжною площею 24,2 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами: погріб з шийкою Л, погріб під частиною будівлі М, веранда а, сараї Б, Г, Ж, літня кухня Д, убиральня З, жомова яма В, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2 , колодязь питний № 3 , який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, відповідно до якої свій позов про визнання права власності на будинок, підтримує повністю, просить його задоволити. В судове засідання з»явитись не може. Просить справу розглядати у її відсутність. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує повністю, просить його задоволити. Представники відповідача Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області в судове засідання не з"явились. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] про зизнання права власності визнають повністю, просять розглядати справу у відсутності їх представника. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі і виходить з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 07.05.2015 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Згідно копії заповіту від 25.01.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 50, посвідченого секретарем виконкому Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області: [PERSON], що мешкає в селі Івахни Монастирищенського району Черкаської області, на випадок своєї смерті робить таке розпорядження : свій жилий будинок, літню кухню, хлів, погріб заповідає своїй дочці [PERSON], яка проживає в с. Івахни Монастирищенського району Черкаської області. (а.с. 63). Доказів зміни, скасування, визнання недійсним заповіту суду не надано. Той факт, що позивач у справі [PERSON], приходилась покійній [PERSON], дочкою підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 10.03.1980 року, серія [NUMBER], де в графі «мати» записана [PERSON] (а.с. 6); [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 24.05.2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 920. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині «[PERSON]» (а.с. 7), довідкою Івахнянської сільської ради Монастирищенського району № 491 від 13.07.2016 року ( а.с.14). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч. 1 ст 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] Факт прийняття позивачем, у встановленому законом порядку, спадщини підтверджується матеріалами спадкової справи № 178-2015 (а.с. 49-86). Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться [ADDRESS], про що отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2016 року (а.с.15). Згідно рішення державного реєстратора № 31949190 від 20.10.2016 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.23). Згідно довідки № 828 від 23.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, дійсно [PERSON], яка померла, [INFO] в с. Івахни Монастирищенського району Черкаської області була власником житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується по господарською книгою на 211-2015 рік № 5, № об»єкта -0457 ( а.с. 35-36). Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], будинок та господарські споруди побудовані в часі з 1962 року до набрання чинності ЗУ від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.8-11). Право власності на будинок набувається особою на підставі норм права які діяли на час його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п»яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 19.01.1976 року № 1/5 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного ( селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином [PERSON], набула право власності на будинок, господарські будівлі та споруди за адресою [ADDRESS]. Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому суд, вважає за можливе визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються по [ADDRESS]. Доказів наявності спору про право власності, спадкування житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] суду не надано. Судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved