Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на ті обставини, що [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Зазначений будинок після пожару не придатний для життя. В будинку відсутній дах, замість якої настелено вживаний лінолеум. В будинку немає опалення, електрики, відсутні двері, в кімнатах бруд. Разом з [PERSON] яка проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] в зазначеному будинку проживають 4 собаки, а тому в будинку стоїть постійний сморід, всі стіни в плісняві. Сама [PERSON] ні де не працює, пенсію по інвалідності не отримує, є особою неврівноваженою. Зазначені умови проживання відповідачки несуть погрозу для життя малолітньої [PERSON], а тому позивач просить суд відібрати малолітню [PERSON] у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON], в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку. В судовому засіданні представник позивача - Левтерова Н.М. повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що [INFO] відповідачка [PERSON] народила дівчинку [PERSON]. У відповідачки не було паспорту, не було умов для проживання у зв'язку з чим з пологового будинку дівчинку їй не віддали. Відповідачка наполягала на поверненні їй дитини у зв'язку з чим було зібрано засідання комісії з питань захисту дитини Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, куди була запрошена і [PERSON] Відповідачка, будучи особою глухонімою, з'явилася на засідання у вкрай збудженому стані. Почала розмахувати руками, показувала на свою поголену голову, показувала на мотузку та за допомогою свого співмешканця [PERSON] висловлювала намір повіситися, у зв'язку з чим була викликана швидка психіатрична допомога. Але доки приїхала швидка відповідачка зникла. Службою було обстежено умови проживання відповідачки, але її житло знаходиться в дуже жахливому стані, будинок після пожежі, даху не має, в кімнатах пліснява, опалення не має, електрики не має, вода на вулиці. В таких умовах проживання новонародженої дитини, яка ще є і дуже хворою дитиною, просто не можливе. Служба намагалася роз'яснити відповідачці, що після наведення ладу в своєму житті, визначення місця проживання, яке не буде нести загрозу для життя дитини, вона зможе забрати свою доньку до себе, але [PERSON] не бажає прислухуватися до порад, і постійно агресивно реагує. Оскільки умови проживання відповідачки [PERSON], її антигромадський спосіб життя несуть загрозу для новонародженої дитини, просить суд відібрати малолітню [PERSON] від її матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та стягнути аліменти. Відповідачка [PERSON] за допомогою перекладача [PERSON] пояснила суду, що вона дуже любить свою донечку і бажає спільно з нею проживати, піклуватися про неї, годувати, купати. На момент народження дитини, вона не мала паспорту, а тому не могла забрати дитину до дому. На даний час в неї є паспорт, вона намагається отримати пенсію по інвалідності. Їхня сусідка [PERSON] надала свій будинок для проживання її та її маленької донечки. Будинок не великий, але там є пічка, електропостачання, одна кімната для проживання, кухня та коридор. Також пояснила що вона декілька разів відвідувала донечку в лікарні. З діагнозом виставленим лікарями щодо ВИЧ інфекції у дитини не згодна, оскільки вважає що вона сама не хвора, а тому і дитина не хвора. Розуміє що їй необхідно трохи наладити умови свого проживання а тому просить суд не відбирати у неї дитину. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є пастером церкві для глухонімих. Вперше [PERSON] він побачив півтора роки тому. Стан її здоров'я був дуже не задовільний, вона місяць пролежала в психіатричній лікарні. Потім потрохи почала повертатися до життя. Вияснили, що в неї не має паспорту, її рідна мати вигнала її з дому, при цьому отримала ще свідоцтво про її смерть. В Донецьку у [PERSON] був батьківський будинок, але її брат все приватизував, і не бажає її впускати до житла а також бачити її. На протязі більше року відновлювалися всі її документи, і на даний час [PERSON] отримала паспорт. Зараз церква докладає зусилля щодо відновлення групи інвалідності та отримання пенсії. Проживати глухонімим окремо від глухонімих дуже важко, вони починають деградувати. Це все роз'яснювалося [PERSON], при цьому коли вона приходить до церкві та починає спілкуватися з глухонімими вона прямо «розквітає». Як людина вона не погана, просто життєві обставини призвели її до того стану в якому вона знаходиться на даний час. Наголошував на тому що за допомогою церкві вони потроху повертають її до нормального життя, але постійно контролювати її спосіб життя теж не мають можливості. Прокурор Орджонікідзевського району міста Маріуполя - Кулік А.В. вважає позовні вимоги Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно свідоцтва про народження виданого 23 грудня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, [PERSON], народилася [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 1110. Батьками було записано [PERSON] та [PERSON]. Згідно повідомлення про дитину, яка залишилася без батьківського піклування № 05/904 від 25 листопада 2014 року, [PERSON] ( дівчинка) народилася [INFO], стан здоров'я задовільний, діагноз профлікування R 75х. Мати дитини [PERSON], глухоніма, дитину не відвідує, дитина не зареєстрована. ( а.с.5) Згідно повідомлення лікаря [PERSON] на ім'я начальника служби по справам дітей Жовтневої районної адміністрації, в міській лікарні утримується дитина [INFO], матір'ю якої є [PERSON] Мати свого житла не має, проживає зі співмешканцем [PERSON] по [ADDRESS]. В будинку відсутні умови для повернення дитини, антисанітарні умови, опалення відсутнє, даху в будинку не має, сирість та пліснява несуть для дитини загрозу для життя. ( а.с.6) Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 18 грудня 2014 року, виявлено що родина складається з двох осіб: [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], проживаюча [ADDRESS] та [PERSON], зареєстрованого та проживаючого [ADDRESS]. [PERSON] пенсію по інвалідності не отримує, [PERSON] офіційно ніде не працює, працює по найму на ринку вантажником. Будинок після пожежі, дах відсутній, покритий споживаним лінолеумом, дверей не має, замість старі паласи, електрика відсутня. Будинок складається з трьох кімнат, одна з яких зайнята під сміття, є одне ліжко для відпочинку. В будинку сиро, холодно, пліснява. Умови для проживання дитини відсутні, повернення дитини потягне загрозу для її життя. ( а.с.7) Згідно обмінної карти пологового відділення лікарні від [INFO] [PERSON] [INFO] народила дівчинку. Вага дитини 2950 грам, зріст дитини 52 сантиметри стан дитини при народженні за шкалою Апгар 7б-8б. Також було видано [PERSON] довідку для призначення та виплати державної допомоги у зв'язку із вагітністю та пологами. ( а.с.12-13) Згідно висновку Жовтневого районного центру Соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 01-11-813 від 16 січня 2015 року, на обслуговуванні Жовтневого районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Маріупольської міської ради знаходиться особа [PERSON] яка [INFO] народила дитину, яка на даний час перебуває у відділенні патології новонароджених. Мати виявляє бажання забрати дитину з лікарні. При обстеженні побутових умов за місце проживання [PERSON] встановлено що в будинку не має опалення, водопостачання, електрики, антисанітарні умови, неприємний запах, вологість. Після проведення Центром співбесід з [PERSON] позитивних змін не відбулося. Особа відмовилися від соціального супроводу. Згідно висновку Жовтневого районного центру Соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 01-13 від 10 лютого 2015 року, було обстежено місце проживання [PERSON] а саме будинок [ADDRESS]. Будинок належить [PERSON] , яка безоплатно надає його [PERSON] та [PERSON] В будинку санітарні умови задовільні, опалення здійснюється за допомогою електричного обігрівача. [PERSON] та [PERSON] регулярно відвідують Жовтневий районний центр соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Маріупольської міської ради. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснено в п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин. Під час судового розгляду суду не було надано доказів наявності у відповідачки [PERSON] душевної хвороби, або наявності рішення про визнання її недієздатною. Як зазначено в п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зі змінами та доповненнями, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини /дітей/ і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування , якщо цього потребують її інтереси. . Відповідно до вимог ст.ст. 7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову, наполягала на тому що вона може та бажає доглядати за доньками, може забезпечити їм належний рівень проживання та виховання. Суд приймає до уваги преамбулу до Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно повідомлення завідуючої відділенням Маріупольського територіального медичного об'єднання здоров'я дитини та жінки № 05/1016 від 31 грудня 2014 року, 19 листопада 2014 року в педіатричне відділення № 1 було переведено дитину із відділення патології новонароджених [PERSON] (дівчинка) [INFO] з діагнозом Профлікування R 75.х. На теперішній час у дитини виставлений діагноз В 20.1, гипохромна анемія ІІ ступеню, ВИЧ-інфекція, ІІІ клінічна стадія, генералізована лімфаденопатія, гепатоспленомегалія, постнатальна гіпотрофія ІІ ступеню, обструктивний бронхіт, ДН ІІст. За час перебування дитини мати відвідувала дитину 1 грудня 2014 року, 17 грудня 2014 року, 22 грудня 2014 року, 26 грудня 2014 року. Предмети по догляду за дитиною, дитяче харчування не приносила. Враховуючи основне захворювання дитини В 23.1 - ІІІ криничну стадію та необхідність по життєвого прийому ліків по строгому часовому режиму, вважає догляд матері за дитиною в ранньому дитячому віці в домашніх умовах сумнівним. Дослідив письмові докази, вислухав думку сторін, суд прийшов до висновків, що відібрання малолітньої [PERSON], від [PERSON] понесло позитивні зміні в поведінці відповідачки, вона за допомогою церкві та соціальних служб поновила свій паспорт, на даний час докладає зусилля щодо отримання пенсії по інвалідності, знайшла тимчасове житло яке має задовільні санітарні умови, але на даний час ніде не працює, постійного доходу не має, ще не в повній мірі усвідомила ту відповідальність яку покладено на батьків під час виховання дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про відібрання малолітньої [PERSON] від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки вважає, що зазначене рішення буде прийнято в інтересах дитини. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухилення від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і ( або) у твердій грошовій сумі. За таких певних обставин, враховуючи що утримання неповнолітніх дітей є не правом а обов'язком батьків і відібрання дітей не звільняє їх від виконання цього обов'язку, суд вважає можливим стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, ( оскільки суд вважає саме таку суму достатньою) до досягнення дитиною повноліття, на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована дитина. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачем було подано позовну заяву не майнового характеру а судом було вирішено питання щодо стягнення аліментів ( позов майнового характеру) то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 150, 152, 170, 180, 181, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved