Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.02.2010 року по 01.05.2013 року в розмірі 6400,03 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2010 року позовні вимоги КП «Стрийтеплоенерго» задоволено повністю, стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 5372,53 грн. за період з 01.10.2004 року по 01.02.2010 року та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. КП «Стрийтеплоенерго» зверталося до суду із заявою до відповідача про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Стрийським міськрайонним судом Львівської області 17.06.2013 року було видано судовий наказ по суті заявлених вимог, який ухвалою від 20.02.2014 року скасовано та роз'яснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] та відповідно до вимог статей 67, 68 ЖК України зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги щомісячно за встановленими тарифами, а повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов'язаннями, що виникають з договору житлового найму. Відповідно до ст. 19 Закону України ''Про теплопостачання'' споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Однак, відповідач не проводить оплату комунальних послуг, в результаті чого станом на 01.05.2013 року виникла заборгованість перед КП «Стрийтеплоенерго» на суму 6400 грн. 03 коп., яка в добровільному порядку відповідачем не погашена. Несвоєчасний розрахунок відповідача за надані послуги з теплопостачання призводить до створення критичної ситуації в системі теплопостачання держави, так як не надходять кошти, які необхідні для проведення робіт по забезпеченню безперебійного теплопостачання, що може призвести до припинення подачі теплової енергії підприємствам та організаціям, а також населенню Стрийщини. А тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2010 року по 01.05.2013 року в розмірі 6400,03 грн. Представник позивача КП «Стрийтеплоенерго» Пак О.В. в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності та просить відмовити в позові. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України розгляд справи можливий за відсутності відповідача, його неявка не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків, прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі зобов'язані вносити плату за обслуговування житла та прибудинкової території. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] КП «Стрийтеплоенерго» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу та стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, про що 17.06.2013 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області було видано судовий наказ. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 20.03.2014 року судовий наказ від 17.06.2013 року про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] в користь КП «Стрийтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 9720,88 грн. та судового збору в сумі 114,70 грн. скасовано. Роз'яснено КП «Стрийтеплоенерго», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову /а.с. 4/. Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2010 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 5372 грн. 53 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2004 року по 01.02.2010 року. Відносини між споживачами, виконавцями та виробниками в сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2006 року № 1875, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 «Про затвердження правил користування тепловою енергією». Обов'язки відповідача з оплати за надані послуги з теплопостачання випливають також із ст. 20 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги''. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги теплопостачання, оскільки обов'язок власників квартир (квартиронаймачів) вносити плату за спожиту теплову енергію передбачений Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Твердження відповідача [PERSON] про відсутність зобов'язань перед позивачем по оплаті послуг з постачання теплової енергії у зв'язку з відсутністю договору між ними, на які він посилався у своїй заяві про скасування судового наказу від 17.06.2013 року, не відповідає вимогам ст. 11 ЦК України, яка визначає, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства /а.с. 4/. Згідно зі ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 вказаного Закону до числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з централізованого опалення. Згідно з п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що в період з 01.10.2011 року відповідач припинив здійснювати КП "Стрийтеплоенерго" оплату за надання послуг з теплопостачання. Сам факт нарахування боргу знайшов своє підтвердження в суді наданим розрахунком заборгованості, яка з лютого 2010 року і станом на 01.05.2013 року склала 6400,03 грн. /а.с. 14-15, 18-21/. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача за період з 01.02.2010 року по 01.05.2013 року, зазначаючи при цьому про переривання перебігу позовної давності, оскільки у 2010 році КП ''Стрийтеплоенерго'' пред'являло позов до боржника про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Окрім того, відповідач періодично здійснював оплату існуючої заборгованості, що свідчить про визнання ним свого боргу та перериває перебіг позовної давності /а.с. 13, 16-17/. Слід зазначити, що за змістом ст. 267 ЦК України позовна давність не може застосовуватись без заяви сторони. Сторона має право зробити таку заяву в будь-який час до винесення рішення, в тому числі під час судових дебатів. Якщо позовна давність минула, і позивач зробив заяву про її застосування, це є підставою для відмови у позові. За наявності поважних причин пропуску позовної давності суд захищає порушене право. Поважними слід визнавати тільки такі причини, за яких кредитор проявляв належну дбайливість про захист свого порушеного права, але не міг своєчасно заявити позов з причин, які від нього не залежали та не знаходились під його контролем. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). В ході судового розгляду відповідачем [PERSON] було подано заяву про застосування до вимоги про стягнення заборгованості позовної давності. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до роз'яснень абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблене до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.08.2010 року задоволено позов КП ''Стрийтеплоенерго'' до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення 5372 грн. 53 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2004 року по 01.02.2010 року. Окрім того, з довідки позивача про нарахування та оплату судом встановлено, що відповідач здійснював оплату існуючої заборгованості з 01.12.2010 року по 30.09.2011 року, сплативши за цей період 1923,74 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу та перериває перебіг позовної давності /а.с. 14-15/. Відповідач користувався наданими йому позивачем послугами з теплопостачання, не відмовлявся від їх надання, періодично сплачував за ці послуги, а тому визнавав договірні правовідносини. Доказів протилежного відповідачем не надано і таких у судовому засіданні не здобуто. Відтак, суд вважає, що заява відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки сторонами вчинено дії, що свідчать про переривання перебігу позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України, а тому за таких обставин суд прийшов до обґрунтованого та переконливого висновку, що відповідачу слід відмовити у застосуванні положень ч. 3 ст. 267 ЦК України. Враховуючи наведене, суд при ходить до висновку, що позов Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» слід задовольнити та стягнути з відповідача 6400 грн. 03 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2010 року по 01.05.2013 року, поклавши на нього судові витрати по справі.

Outcome: approved