Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-траспортної пригоди в розмірі 19 723,49 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 02.09.2015 року приблизно о 12 год. 19 хв, [PERSON], керуючи автомобілем «BMW» д.н. [NUMBER] в м.Києві, виїхавши на Велику кільцеву з просп..Перемоги біля опори №7, не дотримався безпечної відстані, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia» д.н. [NUMBER] зареєстрований на [PERSON], за кермом якого перебував [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 12.10.2015 року відповідача по справі було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП. (а.с.8) У зв»язку з тим, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, а його мин [PERSON], який є позивачем по справі є спадкоємцем померлого на підставі заповіту, а отже, а отже, [PERSON] є спадкоємцем транспортного засобу автомобіля марки Skoda, модель Octavia А5, рік випуску 2011 р., номер шасі [NUMBER], тип Т3 загальний легковий хетчбек-В, колір Сірий, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно звіту №С15-368 від 28.09.2015 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Skoda Octavia» д.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП складає 19 723,49 грн. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника, яка була доведена, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню Відповідно до позиції Верховної суду України, викладеної у Постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковими для неї (частина друга статті 14 ЦК України) Права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов»язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його право на відшкодування шкоди в делікатному зобов»язанні. Потерпілий вправі відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках делікатного зобов»язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь позивача. Враховуючи викладене і

Outcome: approved