Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виділення у власність [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS], вартістю 192567,00 грн. та виділення у власність [PERSON] 1/2 частку вищевказаної квартири. Заявою (вх. № 30799 від 11.08.2014 року, а.с. 51-52) позовні вимоги уточнювалися та викладені наступним чином: в порядку поділу майна подружжя визнати право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Ухвалою Кіровського районного суд м. Кіровограда від 23.09.2014 року позовну заяву в частині виділення у власність [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS], вартістю 192567,00 грн., залишено без розгляду (а.с. 60). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенню. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в періоди з 26.08.1994 року по 21.11.2000 рік та з 08.11.2002 року по 21.11.2013 року. Згідно виписки із актового запису про шлюб № 1359 від 06.08.1971 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище дружині: [PERSON]. Шлюб розірваний Кіровським р/о рагс, актовий запис № 238 від 01.03.1993 року (а.с. 49). Відповідно до довідки № 09.1/3-46-192 від 05.03.2003 року, виданої Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, 26.08.1994 року в Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції зареєстроване одруження [PERSON] та [PERSON], запис акта № 611. Прізвище після реєстрації одруження чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON]. Шлюб розірваний Кіровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис за № 943 від 21.11.2000 року (а.с. 50, 56). Зазначені обставини підтверджуються також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014098985 від 01.07.2014 року (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 21.11.2000 року, виданого Кіровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, прізвище позивача після розірвання шлюбу позивача: [PERSON] (а.с. 50, 56). Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда 08.11.2002 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після одруження прізвище чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 911. Зазначене підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 08.11.2002 року (а.с. 8, 58). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 08.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, актовий запис № 911, розірвано (а.с. 9). Вказане рішення 21.11.2013 року набрало законної сили. Під час перебування у шлюбі у період з 26.08.1994 року по 21.11.2000 рік сторони придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.04.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4-964 (а.с. 10-12). Вказана обставина також визнається сторонами та в силу частини 1 стаття 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. Тобто зазначений об'єкт нерухомого майна придбаний сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Згідно висновку експертного оціночно-будівельного дослідження № 35 від 27.05.2014 року, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON], ринкова вартість квартири [ADDRESS], на час проведення дослідження, становить 385134,00 грн. (а.с. 13-32). За частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог фактично не заперечував, зазначивши про те, що дійсно спірна квартира придбана в шлюбі та позивач має право на 1/2 її частини. Відповідач не погоджувався з продовженням розгляду даної справи з підстави звернення ним до правоохоронних органів, а саме: Кіровоградського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області, за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України (а.с. 68-71). Проте вказані доводи відповідача судом не приймаються, оскільки вказані твердження [PERSON] спростовані, наданим позивачем в судовому засіданні рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.11.2013 року, яке набрало законної сили 26.11.2013 року (а.с. 73-75) та не стосуються даного спору. Враховуючи викладене, квартира [ADDRESS] підлягає поділу за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved