Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з цим позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору в розмірі 1877,99 грн. та судові витрати. Свій позов аргументував тим, що 24.07.2012 між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір за № 001-05043-210108, згідно якого він надав відповідачу кредит в сумі 1519,80 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 12% річних, а також зі сплатою 2,45% в місяць за ведення кредитної справи. Відповідач у встановлений кредитним договором строк, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим порушив умови кредитного договору і має кредитну заборгованість, яка станом на 25.02.2014 становить 1877,99 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, одним із пунктів позовної заяви просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.2). Суд вважає, що оскільки представник позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, то його неявка в судове засідання, згідно з ст. 158 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] у відповідності до ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки, в судове засідання 27.06.2014 не з'явилась. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у її відсутність, про відкладення розгляду справи не надала (а.с.25). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 КПК України, зі згоди представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що в позов підлягає задоволенню зважає чи на таке. В судовому засіданні згідно матеріалів справи встановлено, що 24.07.2012 між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір за № 001-05043-210108, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 1519,80 грн. на споживчі цілі (п.1.1. Договору), зі сплатою 12% річних (п. 2.3. Договору), а також зі сплатою 2,45% в місяць за ведення кредитної справи (п. 2.5. Договору) (а.с.3-4). Згідно з п. 2.1. Договору, днем надання кредиту вважається день зарахування суми кредиту на позичковий рахунок, вказаний в пункті 1.3.Договору (для облікових цілей кредитор безкоштовно відкриває позичальнику банківський рахунок). Згідно з п. 2.2. Договору, момент погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користуванням, всіх інших плат, передбачених цим Договором, та можливі штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання позичальником умов цього Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору, кредит надається на строк до 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 20.01.2009. Відповідно до п. 10.1. Договору, строк його дії встановлюється з дня його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Позивач за договором свої зобов'язання виконав. Надавши відповідачу кредит в сумі 1519,80 грн., про що свідчить меморіальний ордер №2362176 від 22.01.2008 (а.с.5). Станом на 25.02.2014 відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно розрахунку становить 1877,99 грн., що включає в себе 1561,18 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 66,61 грн. - заборгованість за відсотками; 250,20 грн. - заборгованість за комісіями (а.с.6). Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; проценти за кредитним договором установлюються відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ст.ст. 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Проценти за кредитним договором установлюються відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимих докази в обґрунтування своїх позовних вимог, з яких вбачається що відповідач взятих на себе зобов'язань в строки та на умовах укладеного Кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим станом на 25.02.2014 заборгувала позивачу 1877,99 грн., а тому позов слід задовольнити. З урахуванням задоволення позову, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved