Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з врахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати, що [PERSON], 01.04.1941р.н., є її - [PERSON], 07.12.1961р.н., матір'ю. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона народилася 07 грудня 1961 року та у зв'язку з сімейними обставинами в свідоцтві про народження її батьками були вказані [PERSON] (дівоче прізвище Івашина) [PERSON] рідна сестра її біологічної матері та її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка [PERSON] вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON]. На даний час [PERSON] померла. Однак, з самого народження у неї були дві матері біологічна [PERSON] і та, яка її виховувала - [PERSON]. ЇЇ біологічна матір - [PERSON] жива, однак хворіє та потребує догляду, який їй надає вона. Вважає за необхідне відновити родинні відносини з рідною матір'ю, що можливо лише в судовому порядку. Ту обставину, що її рідною матір'ю є [PERSON] підтверджує висновок тесту на материнство від 12 лютого 2014 року, проведеного Університетським лікарняним закладом м.Удіне Італія ТМС Інституту Медичної Генетики та показання свідків. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та відповідних уточненнях. Просить позов задоволити. Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та просить позов задоволити. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що являється близькою подругою позивача [PERSON], знайома з нею з дитинства, знає, що сторони по справі є дійсно рідними дочкою та матір'ю. Однак, у зв'язку з тим, що [PERSON] на момент народження дитини позивача [PERSON], не перебувала в шлюбі та працювала в партії, з метою уникнення осуду з боку оточуючих, батьками [PERSON] в свідоцтві про її народження були записані [PERSON] (дівоче прізвище Івашина) [PERSON] рідна сестра її біологічної матері та її чоловік [PERSON]. Третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, подав суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Заслухавши учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи і причини позову, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON], остання народилася 07 грудня 1961 року в м.Ходорів Львівської області, та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] 10 квітня 1967 року помер, [PERSON] померла 14 грудня 2007 року, що стверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с.6, 11). Як ж вбачається з пояснень сторін у справі, насправді ж рідною матір'ю позивача [PERSON] є відповідач у справі - [PERSON], а [PERSON] була записана матір'ю позивача за домовленістю з [PERSON], яка на момент народження дитини не перебувала в зареєстрованому шлюбі та не хотіла осуду зі сторони оточуючих. Згідно представлених суду документів, [PERSON] (дівоче прізвище Іванишина, після реєстрації першого шлюбу - [PERSON], після реєстрації другого шлюбу - [PERSON]) та [PERSON] (дівоче прізвище - Іванишина) [PERSON] були рідними сестрами (а.с.4, 5, 7 ). Те, що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON], 07.12.1961р.н., підтверджується також висновком тесту на материнство проведеним Університетським лікарняним закладом [PERSON] делла Мізерікордія м.Удіне від 26 лютого 2014 року, згідно якого після виконаних молекулярних досліджень на зразках ДНК, виділених з взятих біологічних зразків, можна стверджувати, що існує генетична сумісність між [PERSON] та [PERSON], біостатичні досліджені обрахунки присвоюють [PERSON] материнство по відношенню до [PERSON]. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Мінстерства Юстиції України ввд 12.01.2011р. за №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суди вирішуючи питання, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.\~ Суд визнає материнство, якщо походження дитини від певної жінки підтверджено відповідними доказами, у тому числі висновками експертизи. Предметом доказування у цих справах є відповідно відсутність кровної спорідненості між дитиною і жінкою, записаною як матір в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною та жінкою, яка вважає себе матір'ю. На відміну від добровільного визнання батьківства, судове встановлення батьківства можливе лише щодо дітей, які народились після 01 жовтня 1968 року і за умови, що обоє з батьків живі. Згідно ж діючого Сімейного кодексу України від 01 січня 2004 року таких обмежень немає (ст.128 СК України). У раніше чинній Постанові Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» в пункті 14 було надано роз'яснення: «у разі виникнення підвідомчого суду спору про право вимоги про встановлення факту батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 р. особою, яка померла, а за життя визнавала дитину своєю, утримувала її або бажала її народження під час вагітності матері, розглядаються у позовному, а не в окремому провадженні». Враховуючи, що докази, що подаються до суду при встановленні батьківства за Кодексом про шлюб та сім'ю УРСР та Сімейним кодексом України різні, Пленум Верховного Суду України у постанові за №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказав, що загальним правилом дія законів та інших нормативних актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] народилася до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають положення Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, приймаючи до уваги всі докази, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності. Так, згідно діючого раніше законодавства не існувало поняття "визнання материнства", оскільки при визнанні батьківства мова йшла лише про батька дитини. Однак, у даному випадку, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.8 ст.8 ЦПК України, згідно якої, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Таким чином, виходячи з вище викладеного, аналізуючи та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, відповідача [PERSON] слід визнати матір'ю позивача [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої \~сторони \~понесені \~нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 243,60грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом. На підставі ст.128 Сімейного кодексу України, ст.ст.53, 55 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, та

Outcome: approved