Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що проживає із дітьми, які знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає та всіляко ухиляється від обов'язків щодо утримання та виховання дітей. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, де просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав з урахуванням зменшень та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с.37/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 24.04.2009 року /а.с.3/. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO] /а.с. 2/ та син [PERSON], [INFO] /а.с. 32/. Позивач проживає разом з дітьми, які повністю знаходяться на її утриманні /а.с. 5/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач немає стабільного джерела доходу, тому вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законними та обґрунтованими і визначаючи розмір, суд виходить із принципу рівності батьків в утриманні дитини та з прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про держбюджет" на 2014 рік, який становить 1031 грн., тобто половина становить 515 грн. 50 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved