Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.09.2013 ро ку померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно померлої, а саме на земельну ділянку площею 0,0375 га, що розташована [ADDRESS], яка надана для індивідуального садівництва, кадастровий номер 3210300000:06:006:0204. 15.09.2015 року державний нота ріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0375 га, що розташована [ADDRESS], надану для індивідуального садівництва, кадастровий номер 3210300000:06:006:0204, яка входить до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 23.09.2013 року, оскільки спадкоємець [PERSON] не подав правовстановлюючий документ на майно померлої. Позивач просив в судовому порядку визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON], яка померла 23.09.2013 року, право власності на земельну ділянку площею 0,0375 га з цільовим призначенням для індивідуаль ного садівництва, кадастровий номер 3210300000:06:006:0204, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник [PERSON] у суді позов [PERSON] підтримали. Представник Білоцерківської міської ради Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду лист в якому просив справу розглядати без представника Білоцерківської міської ради Київської області, при вирішенні позову представник Білоцерківської міської ради Київської області посилався на розсуд суду. [PERSON] до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без нього. У заяві [PERSON] вказав, що позов він підтримує. Заслухавши учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [PERSON], [INFO] являється сином [PERSON], а третя особа [PERSON], [INFO] являється внуком [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON] та матеріалами справи. 23.09.2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідо цтва про її смерть. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при житті заповіт не залишила. На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебувала. Також встановлено, що на день смерті [PERSON] був живий син останньої - [PERSON]. 21.01.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Згідно до копії спадкової справи Другої Білоцерківської міської державної нотаріа льної контори до майна померлої 23.09.2013 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 15.02.2014 року звернувся [PERSON] [PERSON] вич. 01.03.2014 року до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори звернувся із заявою [PERSON], який являється сином [PERSON] та внуком [PERSON]. В своїй заяві [PERSON] вказав, що йому нотаріусом роз»яснено про право на прийняття спадщини після померлої по праву представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України, вказаною заявою [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилась після померлої [PERSON], де б вона не була та з чого б вона не складалась, з будь-яких підстав спадкування, як за законом так і за заповітом та за заповідальним розпорядженням (у випадку його наявності). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.10.2015 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення 15.02.2014 року спадкової справи до майна померлої 23.09.2013 року [PERSON]. З копії довідки виданої Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №6 від 17.10.2013 року №2870, яка була видана [PERSON], вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в [INFO] з 28.04.1964 року по день смерті 23.09.2013 рік. На день смерті разом з нею був зареєстрований [PERSON], [INFO]. Всього 2 (дві) особи. А з копії довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №6 від 05.02.2014 року №441 виданої [PERSON], вбачається, що [PERSON] [PERSON] вич був зареєстрований в [INFO] з 08.09.2007 року по день смерті 21.01.2014 рік. На момент його смерті ніхто не зареєстрований. Отже, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], померлої 23.09.2013 року у передбаченому законом порядку. В судовому засіданні було встановлено, що 15.09.2015 року державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] винесла постанову в якій відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0375 га, що розташована [ADDRESS], надана для індивідуального садівництва, кадастровий номер 3210300000:06:006:0204, яка входить до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 23.09.2013 року. У вказаній постанові зазначено, що земельна ділянка перебуває у приватній власності [PERSON], але правовстановлюючих документів спадкодавцем [PERSON] надано не було. Наведене підтверджується копією постанови від 15.09.2015 року за №2173/02-31. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Постановою КМ України від 09.09.2009 року за № 1021 /зі змінами/ затверджено Порядок ведення Поземельної книги, згідно з п. 13-1 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об'єднання земельних ділянок. Дана постанова КМ України втратила чинність на підставі постанови КМ України від 17.10.2012 року за № 1051, якою затверджено Порядок ведення державного земельного кадастру. У ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. У ч. 2 цієї ж статті вказано, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстрато ром центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земель них відносин. А згідно до ч.3 цієї ж статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Крім того, в п.п.109, 110 Порядку ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051 /зі змінами/, визначено перелік документів, які подаються для державної реєстрації земельної ділянки. З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстра цію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 2 Розділу VII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Білоцерківської міської ради Київської області №610-27-VI від 21.06.2012 року було надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [ADDRESS], площею 375 кв.м. для ведення садівництва, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква. Наведене підтверджується копією витягу з рішення Білоцерківської міської ради №610-27-VI від 21.06.2012 року. Як встановлено в судовому засіданні, в 2012 році ПП «ГЕО-КАДАСТР» було виго товлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвід чують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення садівництва [ADDRESS] в межах Білоцерківської міської ради Київської області, загальною площею 0,0375 га за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, Київської області в межах земель Білоцерківської міської ради, кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:006:0204, що стверджується копією цієї технічної документації. А рішенням Білоцерківської міської ради Київської області №761-31-VI від 21.11.2012 року було затверджено громадянці України [PERSON] розроблену технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та надання земельної ділянки у власність [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:006:0204, площею 375 кв.м., для ведення садівництва, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква. Наведене підтверджується копією витягу з рішення Білоцерківської міської ради Київської області №761-31-VI від 21.11.2012 року. При вирішенні спору судом приймаються до уваги і ті обставини, що до Державного земельного кадастру занесені наступні відомості про земельну ділянку: [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 3210300000:06:006:0204, місце розта шування - [ADDRESS], вид використання земельної ділянки для ведення садівництва, форма власності приватна, площа земельної ділянки, гектарів 0,0375, інфомація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об»єднанні земельних ділянок, 11.09.2012, ПП «ГЕО-КАДАСТР», орган, який зареєстрував земельну ділянку Відділ Держземагентства у м.Білій Церкві, дата реєстрації земельної ділянки 29.01.2013. Наведене підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовува тися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на дану земельну ділянку. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що можливо визнати за [PERSON] надієм Анатолійовичем в порядку спадкування за законом після спадкодавця [PERSON], яка померла 23.09.2013 року, право власності на земельну ділянку площею 0,0375 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер 3210300000:06:006:0204, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Оскільки інший порядок для набуття позивачем права власності на вказане нерухоме майно законодавством не визначений. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 202 ЗК України, Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051 /зі змінами/,

Outcome: approved