Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача, вказавши, що 23.01.2009 року вони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, на даний час подружні стосунки припинені з січня 2012 року, шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. Відповідач є приватним підприємцем, має постійний дохід, а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, просила стягнути аліменти в розмірі, що становить 1/3 частину від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO] року, після чого продовжувати стягнення в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO] року. Присудити аліменти з 16.01.2015 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила її позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей, при цьому звернувся в суд із зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей та просить визначити місце проживання дітей з ним за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що дійсно з квітня 2012 року він та позивачка за первісним позовом припинили спільне проживання. Після фактичного припинення шлюбних відносин діти проживають з матір»ю та її батьками в сільській місцевості в с. Губівка Компаніївського району. [PERSON] є безробітною та не має самостійного доходу, як і власного помешкання. Проживання в сільській місцевості створює ряд незручностей: неможливість отримання якісної освіти, обмеженість у здатності реалізувати свої здібності, хобі, творчі та спортивні інтереси, діти обмежені у повноцінному розвитку, хоча і влаштовані до дитячого садочку, відвідують його рідко. Додатково мати розвитком дітей не займається. Він любить своїх дітей, має змогу піклуватись про них та забезпечувати їх. Працює приватним підприємцем і йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], де створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дітей і забезпечення повного і всебічного розвитку, здобуття найкращої освіти. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Позивач за зустрічним позовом та його представник в судовому засіданні викладені в позовній заяві вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом вимоги позову не визнала. Пояснила, що діти проживають з нею, для них створені всі належні умови для виховання та розвитку, діти доглянуті, здорові, відвідують садочок, просила відмовити в задоволенні зустрічного позову. Залучений до участі в справі представник третьої особи служби у справах дітей Компаніївської РДА в судове засідання надав висновок органу опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] біля матері [PERSON] та посилаючись на викладені в ньому обставини. Просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2009 року та з 2012 року припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги і любові між ними, на даний час шлюб носить формальний характер, а тому, у відповідності до ст.112 СК України, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї стали неможливими, шлюб розривається. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження і які на даний час проживають з матір»ю, що підтверджується довідкою виконкому Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області за вих. № 185 від 19.02.2015 року. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, визнаються [PERSON] і підлягають задоволенню. Щодо вимог зустрічної позовної заяви, судом враховано наступне. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов»язки по відношенню до дитини. розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до вимог ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а ч.1 ст.161 цього Кодексу визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору судом приймається до уваги те, що мати і батько позитивно характеризуються, здорові, люблять своїх дітей. Позивач має зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] загальною площею 619, 27 кв.м., де маються належні умови для проживання дітей. На даний час діти проживають з матір»ю та її батьками в с. Губівка Компаніївського району. З оглянутих в судовому засіданні медичних карт [PERSON], [PERSON] та [PERSON] останні мають задовільний стан здоров»я, характеризуються позитивно, ведуть особисте господарство та мають будинок, який складається із трьох кімнат, де створені належні умови для проживання дітей і їх розвитку. Діти також здорові, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні, за клопотанням позивача [PERSON], медичними картами дітей, вчасно проходять медичні огляди та щеплення відповідно до віку. З характеристики адміністрації Губівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Д.Бєдного від 06.04.2015 року та довідки від 19.01.2015 року № 10, виданої на ім»я [PERSON], вбачається, що хлопчик відвідує групу дошкільного виховання протягом двох років, регулярно і вчасно приходить до школи, має необхідні приладдя, охайний. Мама регулярно цікавиться успішністю сина, а батько жодного разу не з»явився в навчальний заклад, життям і розвитком дитини не цікавиться. Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні і самими [PERSON], який пояснив, що за два роки жодного разу не був в селі та не відвідував дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Компаніївської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від 28.04.2015 року № 01-32/21/1, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та розглянувши заяву [PERSON] щодо надання висновку про визначення місця проживання дітей. Орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей біля матері [PERSON]. Враховуючи вказані обставини, принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визначення місця проживання дітей. На підстави викладеного і ст. ст. 141, 160, 161 Сімейного Кодексу України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved