Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останньої заборгованість у розмірі 26067,86 гривень та судові витрати. Позивач посилається на той факт, що згідно укладеного договору №б/н від 01.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом,відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, Відповідач станом на 31.03.2016 року має заборгованість 26067,86 грн., яка складається з наступного: 3179, 85 грн. заборгованість за кредитом; 18170, 49 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1217, 52 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з Відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати, понесені при подачі позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні була відсутня. 02.06.2016 року нею були надані письмові заперечення проти позовної заяви, в яких зазначає, що категорично заперечує проти позовних вимог, з огляду на наступне. Щодо предявленої їй заборгованості за пенею та комісією 3000 грн., штрафом 500 грн. та штрафом 1217,52 грн. зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік. По рахунку заборгованості останній платіж вона здійснила 31.07.2013 року, та станом на день подачі позову жодних інших платежів не здійснювала, тобто строк спеціальної позовної давності визначений ст. 258 ЦК України закінчився відповідно 31.07.2014 року, отже звертаючись до суду з позовом 07.04.2016 року банк пропустив встановлений законом строк спеціальної давності. Щодо інших позовних вимог зазначає, що не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки такий розрахунок охоплює період з 01.11.2011 року по 31.03.2016 року. при цьому несплачені проценти за поточну заборгованість складає 121,75 грн., а основну суму заборгованості складають несплачені проценту на прострочену заборгованість 18048,74 грн., тобто заборгованість яка виникла після закінчення строку (прострочена), на яку продовжують нараховуватись сума комісії та пені, що і предметом судового розгляду. Однак позивачем не надано відомостей про строк дії відповідної кредитної картки, що унеможливує встановити чи продовжує свою дію укладений між сторонами кредитний договір станом на 31.03.2016 року, не надано суду доказів належного виконання позивачем приписів встановлених п. 2.1.2.13.5, 1.1.7.4., 1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу того, що укладений між сторонами відповідний кредитний договір, який діє на строк дії виданої відповідачу платіжної картки, продовжує діяти станом на день визначення позивачем загальної суми заборгованості, тобто станом на 31.03.2016 року, невиконання позивачем п. 2.1.2.13.5, 1.1.7.4., 1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг., згідно до яких за умови відсутності на картрахунку карти грошових коштів та в послідуючому відсутності надходження на таких рахунок грошових коштів протягом 6 місяців строк дії відповідної карти не продовжується і при нульовому залишку коштів на неактивному картрахунки карти, останній закривається. На думку відповідача, позивач не надає доказів щодо дії виданої їй кредитної картки, а строк дії кредитної картки визначає строк дії кредитного договору, а тому розрахунок процентів за користування кредитом є невірним. Визначення суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом є помилковою, оскільки після закінчення строку дії договору припиняють діяти і окремі його умови, в тому числі щодо нарахування процентів за користування таким кредитом. У звязку з цим, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Також нею були надані додаткові пояснення до позовної заяви, в яких зазначає, що позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком, а саме неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 31.07.2013 року, підтвердженням чого є виписка з рахунку. Даний договір має певні особливості, а саме по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, а картрахунки відкриті на невизначений строк. Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта 4149437713176541 тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Памятці клієнта. Вказує, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже , строк пере випущеної картки до останнього дня 07.2015 року (Виписка з програмного комплексу та довідка про строк дії картки). Таким чином, наголошує, що необхідно відрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле 0 Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців, а картковий рахунок діє до повного виконання, строк дії картки зазначений на самій картці. Вказує, що строк позовної давності повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення останнього чергового платежу з 08.2015 року (наступний місяць після закінчення строку дії карти) відповідна дата вирахувано в розрахунку заборгованості доданої до позовної заяви. Вказує, що заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, адже строк дії картки до 07.2015 року , а дата останнього щомісячного платежу 31.07.2013 року. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 30.04.2016 року до спливу строку позовної давності. Вказує, що обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Порушення зобовязання триває, у банка встановлено право здійснювати погашення нарахованої заборгованості (відсотків, пені, комісії) за рахунок наданого кредитного ліміту. У звязку з тим, що кредитні кошти до теперішнього часу не повернені, тим самим, враховуючи що Договір не є розірваним або припиненим , відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року №11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. За змістом\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За вимогами\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до укладеного договору №б/н від 01.11.2011 року [PERSON] отримала кредит від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 3600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між Відповідачем та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до пп.1,2 ч.1\~ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому, законодавство містить положення, згідно якого Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 259 ЦК України). Така домовленість між сторонами передбачена пунктом 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, строк позовної давності стосовно вимог Банку по поверненню кредиту, сплати проценті за використання кредиту, винагороди, неустойки, пені, штрафів, витрат складає 50 років. Підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві від 01.11.2011 року. В той же час, як неодноразово зазначав Верховний Суд України у постановах, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, внаслідок не підписання позичальником Умов і Правил надання банківських послуг відсутні підстави вважати про досягнення сторонами письмової згоди щодо збільшення строку позовної давності (постанови Верховного Суду України від 11 березня2015 року, від 1 липня 2015 року, від 04 листопада 2015 року, які відповідно до ч.1\~ст.360-7 ЦПК України\~є обовязковими для судів).\~\~ Відтак, у справі, що розглядається, застосуванню підлягає загальний строк позовної давності тривалістю три роки, визначений у\~ст.257 ЦК України\~(для основних позовних вимог). Відповідно до ч. 2\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] з часу виникнення заборгованості здійснювала погашення заборгованості останнє з яких було внесено 31.07.2013 року ( сплата якої не заперечувалось відповідачем), тобто вчиняла дії, що свідчить про визнання нею свого боргу та переривання строків позовної давності. По наступним періодичним платежам перебіг позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Строк дії картки становить до останнього дня 07.2015 року, що підтверджується випискою з програмного комплексу та довідкою про строк дії картки. Верховний Суд України в постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та 18 липня 2014 року № 6-61цс14 висловив правову позицію , де зазначив, що «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.» та «За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).» Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Неповідомленням відповідачем [PERSON] Банку про припинення дії кредитного договору та прийняття ним збільшеного кредитного ліміту є свідченням пролонгації сторонами укладеного ними кредитного договору на той же строк (п.1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг). Таким чином, у звязку із наведеним вище, заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки строк дії картки , зазначений на лицевій стороні картки як місяць та рік діє до останнього дня 07.2015 року, а перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки , тобто з 08.2015 року (наступний місяць після закінчення строку дії картки) , та перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, дата останнього 31.07.2013 року. Отже, Банк, звертаючись до суду з позовом до відповідача 30.04.2016 року звернувся до спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банка виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Пунктом 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п. 1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг , клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків клієнта , відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Таким чином, згідно умов договору, встановлено право Банку здійснювати погашення нарахованої заборгованості (відсотків, комісії , пені) за рахунок наданого кредитного ліміту. Право Банку в будь-який час змінювати (зменшити збільшити або анулювати) кредитний ліміт передбачений п. 2.1.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де у п. 2.1.1.2.4 також зазначено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. З Умов договору слідує, що при нарахуванні відсотків, комісій, пені і не внесення коштів Клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк здійснює погашення даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином нарахування заборгованості за процентами за користування кредитом та заборгованість за пенею та комісією прямо передбачена умовами договору (п.2.1.1.55, 2.1.1.5.6, 1.1.2.7) , а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.1.2.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Згідно п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. З приведеного слідує, що зобов'язання, встановлене між сторонами кредитного договору, у зв'язку з невиконанням його умов відповідачем, не припинилося як по сплаті суми кредиту, так і по сплаті щомісячної суми процентів та комісії. Також суд погоджується з позицією позивача, що оскільки отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи, що Договір (Заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав, визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, письмову заяву про розірвання договору позичальником до банку надано не було ( що передбачається п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг), а тому відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Відповідно до п.29 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Постанови №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом,відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору, у звязку з чим у нього станом на 31.03.2016 року є заборгованість 26067, 86 грн., яка складається з наступного: 3179, 85 грн. заборгованість за кредитом; 18170, 49 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 3000, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1217, 52 грн. - штраф (процентна складова). У звязку з викладеним, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі, яка була сплачена при зверненні з позовом, а саме у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved