Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] житловою площею 29,7 кв.м, загальною площею 51,5 кв.м, що дасть підстави для реєстрації права власності в органах Державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме частку в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира на праві спільної сумісної власності належала його батькам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому 12 вересня 1995 року, згідно з розпорядженням № 01515. Зареєстровано право власності в Дніпродзержинському БТІ 12 вересня 1995 року в реєстрову книгу за № 21739 книги 132. Складається квартира із двох ізольованих кімнат, житловою площею 29,7 кв.м, загальна площа квартири 51,5 кв.м. Відповідальним квартиронаймачем квартири був батько. З моменту отримання квартири батьки постійно в ній проживали та були зареєстровані вдвох. Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] і хоча матір`ю і був зроблений заповіт на ім`я онуки [PERSON] - доньки його сестри, але спадкоємцем першої черги за законом, який мав право на обов`язкову частку у спадщині був батько [PERSON] . На момент смерті матері він був непрацездатним за віком та зареєстрованим за однією із спадкодавцем адресою. Йому відомо, що заяву про відмову від прийняття спадщини він до нотаріальної контори не подавав, а, відповідно, з часу відкриття спадщини вона належала батькові в розмірі половини частки, яка б йому належала за законом після смерті дружини, тобто, 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , адже спадкодавцю - [PERSON] належала 1/2 частка квартири, інші спадкоємці першої черги до нотаріальної контори не звертались із заявами про прийняття спадщини; відповідачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину не отримала, долею спадщини не цікавиться до теперішнього часу. Як він зазначав вище, після смерті батька відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку нерухомого майна, а саме 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . 16 березня 2007 року батьком було зроблено заповіт на його ім`я, як зазначено в заповіті: « [PERSON] , [PERSON] , ідентифікаційний номер за [NUMBER] України - [NUMBER] , [INFO] , місце народження: село Баравуха Полоцького району Вітебської області, проживаю/зареєстрований: [ADDRESS] Дніпродзержинськ, пр- [ADDRESS] , на випадок моєї смерті роблю таке особисте розпорядження: всі належні мені права та обов`язки, а також все майно де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті, і на що я за законом матиму право, заповідаю: [PERSON] ». Заповіт був зареєстрований 16 березня 2006 року у Третій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі в реєстрі 2-648. Тому після смерті батька він звернувся до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, сподіваючись на те, що нотаріусом буде видане і свідоцтво про право власності на належну йому частку в праві спільної власності та на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері, згідно закону. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька видане державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської Державної нотаріальної контори Бурдік С.С. 26 серпня 2015 року. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 1/2 частки квартири номер [ADDRESS] 29,7 [ADDRESS] . [ADDRESS] , загальною [ADDRESS] 51,5 [ADDRESS] . [ADDRESS] - [ADDRESS] . У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на його ім`я 26 серпня 2015 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 710145512104. Але, обов`язкова частка спадщини після смерті матері у вигляді частки квартири до спадщини батька не увійшла. Звернувшись в теперішній час до Другої Кам`янської Державної нотаріальної контори (колишня Третя Дніпродзержинська Державна нотаріальна контора) із заявою про прийняття обов`язкової частки в спадщині після смерті матері [PERSON] , яку фактично прийняв батько після її смерті та заповідав йому, він отримав постанову від 05 липня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що заповіт від імені [PERSON] складено 08 жовтня 2005 року на користь іншої особи, якою являється відповідачка по справі. При цьому рекомендовано для вирішення питання звернутись до суду, оскільки батько, фактично прийнявши обов`язкову долю в спадщині після смерті дружини, а його матері, юридично її не оформив до своєї смерті. Як він зазначав, батько був зареєстрований та постійно проживав за місцем реєстрації та проживанням матері, з якою до смерті перебували в шлюбі. Після смерті матері продовжував проживати в квартирі, яка була його єдиним постійним місцем проживання, сплачував квартплату та комунальні платежі, що після його смерті робить він, сплачуючи платежі за всю квартиру в цілому із невеликої пенсії, в той час як спадкоємець за заповітом після смерті його матері - відповідачка взагалі квартирою не цікавиться, свідоцтво про право власності не отримувала, право власності не зареєструвала, витрати по утриманню квартири не несе. І в той же час він позбавлений можливості отримати належну йому частку в спадщині іншим шляхом, окрім звернення до суду. 05 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 20 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення на сайті Судової влади України. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи по суті за її відсутності. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 17 (а.с. 11) та свідоцтвами про смерть, актові записи № [NUMBER] та № 195 (а.с. 12, 13). [PERSON] та [PERSON] за життя на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м. 12 вересня 1995 року було зареєстровано їх право власності у Дніпродзержинському БТІ та зроблено запис під № 21739 у книзі 132. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло від 12 вересня 1995 року (а.с. 16) та технічним паспортом (а.с. 24-25). 08 жовтня 2005 року матір позивача, [PERSON] , всі належні їй права та обов`язки, а також все майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла відповідачу, що підтверджується заповітом (а.с. 74), посвідченим державним нотаріусом Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гнєзділовою Л.В. [PERSON] з 06 серпня 1982 року по день смерті [INFO] мешкала та була зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з реєстрації знята 16 березня 2007 року, що підтверджується довідкою № 1/14749 від 08 липня 2019 року (а.с. 28). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , державним нотаріусом Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гнєзділовою Л.В. 16 березня 2017 року була заведена спадкова справа № 140/2007, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 8915566 від 17 березня 2007 року (а.с. 20, 74 оберт). 28 серпня 2007 року позивач, а також відповідач звернулися до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, кожен із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується заявами за вх. № 769 та № 788 від 28 серпня 2007 року (а.с. 72, 72 оберт), однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося ні сторонам, ні чоловіку померлої - [PERSON] 16 березня 2007 року [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, а також все майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів позивачу, що підтверджується заповітом (а.с. 19), посвідченим державним нотаріусом Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гнєзділовою Л.В., та зареєстрованим у спадковому реєстрі за № 42007876 17 березня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 22). [PERSON] з 06 серпня 1982 року по день смерті [INFO] мешкав та був зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з реєстрації знятий 13 березня 2015 року, що підтверджується довідкою № 1/14751 від 08 липня 2019 року (а.с. 27). Після смерті батька [PERSON] позивач 20 березня 2015 року звернувся до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 184/2015, а 26 серпня 2015 року з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , що підтверджується копіями заяв за вх. № 462 від 20 березня 2015 року та вх. № 1407 від 26 серпня 2015 року (а.с. 64, 71) та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39933019 від 20 березня 2015 року та № 41311713 від 26 серпня 2015 року (а.с. 21, 23). 26 серпня 2015 року позивачу державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Бурдік С.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , яка складалася з: 1/2 частки квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 18, 71 оберт). Право власності на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване за позивачем 26 серпня 2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 710145512104, що підтверджується витягом № 42771411 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 17). 03 липня 2019 року позивач звернувся до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини за законом після своєї померлої [INFO] матері [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , проте у зв`язку з наявністю особи, на яку складено заповіт відповідача, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05 липня 2019 року (а.с. 15, 77, 77 оберт). 22 липня 2019 року позивач отримав технічний паспорт (а.с. 35-38), оформлений на його ім`я, на квартиру житловою площею 29,7 кв.м, загальною площею 51,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , і в якій він з 05 травня 2017 року до теперішнього часу мешкає та зареєстрований, сплачує комунальні послуги у період з грудня 2015 року до теперішнього часу, що підтверджується довідкою № 1/14773 від 09 липня 2019 року (а.с. 26) та копіями квитанцій (а.с. 30-34). Згідно до норми\~ст. 392 ЦК України\~вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~ За умовами ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи, або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~За умовами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. \~ \~ \~ \~Відповідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку він не заявив про відмову від нього. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», звертається увага на те, що відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що хоча [PERSON] і був зроблений заповіт на ім`я відповідача, але спадкоємцем першої черги за законом, який мав право на обов`язкову частку у спадщині був батько позивача - [PERSON] , який на момент смерті дружини був непрацездатним за віком, крім того був зареєстрований та постійно проживав за місцем реєстрації та проживанням [PERSON] , з якою до смерті перебував у шлюбі. Після смерті матері позивача його батько продовжував проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка була його єдиним постійним місцем проживання, сплачував квартплату та комунальні платежі. Відповідач взагалі квартирою не цікавиться, свідоцтво про право власності не отримувала, право власності не зареєструвала, витрати по утриманню квартири не несе. Тож, з часу відкриття спадщини половина частки, яка б йому належала за законом після смерті дружини, тобто, 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , належала батькові позивача [PERSON] , який фактично прийняв обов`язкову долю в спадщині після смерті дружини, хоча і юридично її не оформив до своєї смерті. Оскільки не отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не тягне за собою правових наслідків у виді втрати права на спадщину, виникнення у [PERSON] права на спадщину у вигляді 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] зумовило входження права на неї до складу спадщини після його смерті, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за ним право власності на 1/4 частку спірної квартири. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved