Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, яким просили: - встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності по 1/2 частині за кожним з них на земельну ділянку площею 4,12 га, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії Р1 № 492078 від 05.02.2003 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачів надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 6, належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 15.02.2016 року за № 89 та довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.11.2019 року за № 1518. Крім цього, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії Р1 № 492078 від 05.02.2003 року, виданого на підставі рішення 21 сесії ХХІІІ скликання Ларжанської сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 12 жовтня 2001 року № 156, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-162. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 4,12 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії Р1 № 492078 від 05.02.2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 36956354 від 24.03.2014 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.1968 року, виданого Новонекрасівським сільським бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області; - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.10.1967 року, виданого Новонекрасівським сільським бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.07.1974 року, виданого Новонекрасівським сільським бюро РАЦСу Ізмаїльського району Одеської області. Факт того, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , померлого [INFO] підверджується співпадінням зазначення їх родових прізвищ, які відображені в наданих суду документах, а саме повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024095184 від 30.09.2019 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 15.02.2016 року за № 89, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В свою чергу, як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районногонотарілаьного округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою 15.04.2014 року, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Так, відповідач [PERSON] у передбачений ст. 1270 УК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про відмову від прийняття належної їй за законом частини спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , в тому числі від отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, що підтверджено нотаріально посвідченими заявами від 14.05.2014 року за №№ 1335, 1336. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Судом встановлено, що між позивачами [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, а саме [PERSON] не заперечує проти визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,12 га, розташованої на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії Р1 № 492078 від 05.02.2003 року. В свою чергу, [PERSON] не заперечує проти визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,12 га, розташованої на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право особистої власності на землю серії Р1 № 492078 від 05.02.2003 року. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved