Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 07.06.2014 року по 30.09.2015 року перебувала у шлюбі з [PERSON] [INFO] року позивач народила сина - [PERSON], батьком якого було записано - [PERSON], однак останній в судовому порядку оспорив батьківство та його було виключено з актового запису про народження дитини. Позивач проти зазначених обставин не заперечувала, оскільки в період з вересня 2013 року по жовтень 2013 року проживала у цивільному шлюбі з відповідачем, однак коли останній дізнався про її вагітність, вони розійшлися. У зв'язку з тим, що на теперішній час відповідач добровільно не визнає факт батьківства, просить суд встановити, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні, також додатково просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати за проведення судової молекулярно-генетичної ї експертизи у розмірі 7 614 грн.. В судове засіданні відповідач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представники третіх осіб до судового засідання не з'явилася, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с.6). [INFO] року народився [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження, виданого 13.06.2016 року Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 270, є: [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 СК України від 13.05.2016 року № 00016642537 та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 02.07.2018, виданою 02.07.2018 року центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської бласті за № 15186 (а.с.7-10, 16). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.09.2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.04.2016 року, яке набрало законної сили 19.04.2016 року, виключено відомості про [PERSON], як батька з актового запису № 270 від 17.06.2014 року про народження [PERSON], зробленого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.11-12). 08.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 08.06.2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 660 (а.с.15). Відповідно до висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 15.01.2019 року № 930 встановлено, що [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини - [PERSON], [INFO], з ймовірністю даної події 99, 99999999998 % (а.с.76-90). Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи висновок експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 15.01.2019 року № 930, який дав позитивний результат щодо біологічного батьківства відповідача відносно [PERSON] з ймовірністю даної події 99,99999999998 %, а також те, що відповідач визнає себе батьком малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині слід задовільнити та визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Судом при визначенні розміру аліментів враховується те, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову. Таким чином, враховуючи вище наведене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з 02.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, які позивач понесла під час розгляду справи підлягають стягненню з відповідача, а саме судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). та витрати понесених на проведення молекулярно-генетичної судової експертизи - 7 614,00 грн. (а.с. 98).

Outcome: approved