Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 14 липня 1998 року по 14 жовтня 2014 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по цій справі [PERSON], після чого шлюб було розірвано в судовому порядку. Згідно договору купівлі-продажу від 09 жовтня 1996 року, належно посвідченого Державною нотаріальною конторою, він є приватним власником житлової квартири [ADDRESS]. Вказану житлову квартиру він придбав самостійно, за два роки до укладення шлюбу з відповідачкою і вона є його особистою власністю. Відповідачка вселилася в квартиру через два роки після її купівлі в якості його дружини та члена сім ї. Їх сімейне життя з відповідачкою не склалося, спільних дітей у них немає і їх нічого не об'єднувало. Часто виникали непорозуміння та сварки. Вони неодноразово розходились та через деякий час знову сходились. Відповідачка навіть знімалась з реєстрації з його квартири, після чого вони мешкали в одній квартирі, хоча кожний сам за себе. Мали окремі грошові кошти, кожний турбувався за себе самостійно. Фактично сім'ї не було. Останнім часом він захворів на онкологічну хворобу і погано став себе почувати Відповідачка умовила його знову дати згоду на її реєстрацію в квартирі, пообіцявши допомагати в догляді за ним, як хворим. 10 квітня 2014 року вона знову зареєструвалася в його квартирі. На початку липня вона виїхала до своєї доньки в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, де знаходиться до цього часу. Залишившись зареєстрованою в його квартирі відповідачка фактично чинить йому перешкоди в користуванні нею. Він є онкологічно хворим і не може бути впевненим в своєму майбутньому, тому хоче розпорядитися вказаною квартирою на свій розсуд, подарувати комусь з родичів, але не може цього зробити без зняття відповідачки з паспортної реєстрації в цій квартирі, тому просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання сторони не з'явились. До початку судового засідання від представника позивача за довіреністю (а.с.27) [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась по невідомій суду причині, хоча сповіщалась належним чином про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяв не надходило (а.с.25). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом також встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорту, позивач [PERSON], [INFO], уродженець 3-ї дільниці с. Ананьїва, Ананьївського району, Одеської області, зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.4). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10.10.1990 року, зареєстрованого нотаріально, [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Згідно ксерокопії домової книги [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 14.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.8). Згідно з повідомлення КУ "Ананьївська ЦРЛ" [PERSON] з 04.07.2014 року по 14.07.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Ананьївської ЦРЛ (а.с.10). Встановлено, що відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, встановлено, що позивач є власником жилого будинку по [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] у вказаному житловому будинку не проживає, виїхавши в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. Враховуючи те, що відповідач по [ADDRESS] не проживає, однак знятись добровільно з реєстраційного обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України не бажає, чим порушує права позивача, як власника нерухомого майна. А тому, належно оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову і визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що їх необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved