Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, тривалістю три місяці, як такий, що пропущений з поважних причин, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно в с Рівня, Верховинського району, Івано-Франківської області. За життя померла залишила заповіт на його ім`я, за яким все своє майна заповіла йому. Однак на даний час він не може оформити спадщину після смерті спадкодавця, оскільки ним пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини. Вважає, що визначений законом строк для прийняття спадщини пропустив із поважних причин, оскільки він не був обізнаним про існування заповіту вчиненого тіткою на його ім`я. Заповіт, серед інших документів, знайшов в кінці літа 2019 року, коли прибирав в житловому будинку. А тому просить позов задовольнити. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити в підготовчому засіданні, а справу розглянути без його участі. А тому суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності позивача. Відповідач - Верхньоясенівська сільська рада Верховинського району Івано-Франківської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Голова сільської ради Мартищук Д.Д. подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення в підготовчому засіданні, просить справу розглянути без його участі. А тому, суд вважає за можливе завершувати розгляд справи за відсутності представника відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, суд позовні вимоги задовольняє з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.8) [PERSON] померла [INFO] , про що вчинено актовий запис №5 від 21.04.2020. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 23.08.2006, посвідченого секретарем Верхньоясенівської сільської ради, Верховинського району, Івано-Франківської області Г.Рубаняк (а.с.9), згідно якого [PERSON] за життя розпорядилася належним їй майном. Зокрема, заповіла [PERSON] 1953 року народження все своє майно де б воно не було із чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй на момент смерті. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 Кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк для прийняття спадщини не звернувся та пропустив шестимісячний строк після відкриття спадщини, мотивуючи це тим, що йому не було відомо про існування заповіту. При цьому, з відповідей приватного нотаріуса Верховинського нотаріального округу та Верховинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. В той же час, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції, що викладена Верховним Судом у постанові № 565/1145/17 від 26.06.2019 необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні об`єктивно встановлено, що [PERSON] був необізнаним про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, що позбавило позивача можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк. Отже, враховуючи ті обставини, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин внаслідок об`єктивних та істотних труднощів для вчинення цих дій, суд вважає, що позивачу слід визначити додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, який на думку суду буде достатнім для реалізації ним своїх спадкових прав. При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали повністю позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Outcome: approved