Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії комунального виробничого жотлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 4, третя особа Коростенська міська рада Житомирської області про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільненні працівника. Позов мотивований тим, що з 03.06.2013 року до 31.07.2017 року позивач працював у комунальному виробничому жотловому ремонтно-експлуатаційному підприємстві № 4 головним інженером з оплатою праці згідно зі штатним розписом. 31.07.2017\~року позивача\~було звільнено\~у зв`язку\~з ліквідацією\~підприємства,\~згідно п.1\~ст.40\~КЗпП України.\~На час\~звільнення позивача\~з роботи\~йому було\~нараховано,\~але не\~виплачено заробітню\~плату в\~сумі 19\~778,24\~грн.,\~вихідну допомогу\~при скорочені 7728,38 грн., компенсацію за невикористання відпусток за період з липня 2016 року по червень 2017 року в сумі 11333,76 грн. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно з ч.1 ст.\~116\~КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. А тому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу при скорочені, компенсацію за не використані відпустки та річні індекс інфляції за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік в сумі 11685,51 грн.\~ Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд за згодою позивача провів розгляд справи в порядку заочного провадження. Третя особа пояснень на позов до суду не подавала, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника. За таких обставин, відповідно ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що Наказом №31-к від 03.06.2013 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду головного інженера в КВЖРЕП №4. У трудових відносинах з відповідачем позивач знаходився до 31.07.2017 року, що стверджується відповідними записами в трудовій книжці серії [NUMBER] . Наказом № 21-к від 31.07.2017 року [PERSON] був звільнений з підприємства за п.1\~ст.40 КЗпП України. 18 травня 2017 року Рішенням Коростенської міської ради № 676, вирішено ліквідувати комунальне виробниче жотлово ремонтно-експлуатаційне підприємство № 4 та затверджено ліквідаційну комісію. Як вбачається з листа КВЖРЕП №4 №1409 від 07.09.2018 року, станом на вересень місяця 2018 року позивачу заборгованість з віхідної допомоги в сумі 7728,38 грн. не виплачена. Також, з листа КВЖРЕП №4 №1418 від 17.04.2019 року вбачається розмір нарахованих, але не виплачених компенсаційних виплат за 64 дні невикористаної відпустки в сумі 11333,76 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 40\~Кодексу законів про працю України\~ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Однак, при звільнені відповідач не виплатив [PERSON] заборгованості по заробітній платі. Відповідно до вимог статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникам при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Однак, всупереч вищезазначеної норми закону відповідачем не було проведено розрахунок із позивачем при звільненні. Частина 1, 3 статті\~12\~та частин 1, 3 статті\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачає, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.89 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також, враховуючи, що відповідачем розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено в повному обсязі, а індекс інфляції в Україні протягом 2017-2019 років зростав, тому позивач має право на стягнення індексу інфляції, оскільки загальна сума заборговоністі становить 38840,38\~грн.,\~а середньорічний індекс інфляції в Україні за 2017 рік 1,137 х 38840,38 = 44161,51 грн.; за 2018 рік -1,098 х 44161,51 = 48489,34 грн.; за 2019 рік 1,042 х 48489,34 = 50525,89 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до Ліквідаційної комісії комунального виробничого жотлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 4 про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню користь заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу при скорочені, компенсацію за не використані відпустки та річні індекс інфляції за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік. Нормами п.171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є субєктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства. Оскільки суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved