Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив про визнання [PERSON], [PERSON] такими що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 30, що по вулиці Б. Хмельницького в селі Трипілля Обухівського району Київської області, в подальшому позивач зменшила позовні вимоги та просила суд визнати такою, що втратила право користування лише відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником вищезазначеного будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 16.05.2012 року. Під час оформлення права власності на будинок в порядку спадкування, позивачу стало відомо про те, що в будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які в будинку не проживають з 1995 року. Зважаючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації в належному позивачу будинку, будучи зареєстрованою в ньому без поважних причин, та в добровільному порядку з реєстрації не знімається, участі у витратах на утримання житла не приймає та окрім того, така реєстрація у належному позивачу будинку відповідача є перешкодою у розпорядженні належним на праві власності нерухомим майном, позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримав зменшені позовні вимоги, просив позов задовольнити і проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий курєр». Суд вважає можливим розглянути даний спір зі згоди позивача у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам\~ст.224 ЦПК України. Суд вислухавши позивача, свідка [PERSON], що підтвердила факт не проживання відповідача в належному позивачу будинку, перевіривши та оцінивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку № 30, що по вулиці Б. Хмельницького в селі Трипілля Обухівського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.05.2012 року виданим державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори [PERSON] та витягом про державну реєстрацію прав в КП КОР «Обухівське бюро технічної інвентаризації» . Згідно довідки, наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 10.10.2016 року [PERSON] зареєстрована [INFO], що по вулиці Б. Хмельницького в селі Трипілля Обухівського району Київської області. Відповідно до довідки за вихідним № 86 від 20.09.2016 року, виданої виконкомом Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області відповідач [PERSON] зареєстрована [INFO], що по вулиці Б. Хмельницького в селі Трипілля Обухівського району Київської області, однак за даною адресою не проживає. Відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше року, що підтверджується актами про її не проживання, починаючи з 15 вересня 2014 року по 18 вересня 2016 року, що складені за підписом депутата Трипільської сільської ради [PERSON], в присутності свідків. Згідно зі\~ст. 317 ЦК\~право власності складається з права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~до ст. 41 Конституції України\~ та \~ст. 319 ЦК\~України\~\~власник\~\~володіє,\~\~користується, розпоряджається\~\~своїм\~\~майном\~\~на власний\~\~розсуд та\~\~має право вчиняти\~\~щодо свого\~\~майна\~\~будь-які\~\~дії, які не суперечать закону. Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що будучи зареєстрованим у спірному будинку, відповідач [PERSON] порушує право позивача на користування та розпорядження власністю, як складових частин права власності, так як відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації в спірному будинку, не є членом сімї позивача, та ніяких договорів позивач з відповідачем щодо можливості користування спірним будинком не укладали. Яких-небудь доказів в спростування позову матеріали справи не містять. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки як власник майна він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм\~\~майном, і позовні вимоги в\~\~порядку\~ст.391 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні та порушення прав позивача як власника будинку в здійсненні розпорядження та володіння ним доведений належними і допустимими доказами. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved