Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом і просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], вказані в технічному паспорті, з господарськими спорудами, після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]. Посилається на те, що прийняла спадщину за заповітом, треті особи відмовились від спадщини на її користь, однак через те, що право власності на житловий будинок [ADDRESS], не було зареєстровано, що унеможливлює представлення нотаріусу свідоцтва на спадкове майно. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти вимог позову не заперечували, самостійних вимог на предмет позову не заявили, просили визнати за [PERSON] право власності на весь будинок. Третя особа: приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Сова В.Ф. самостійних вимог на предмет спору не заявляє, письмово клопоче про розгляд справи без їх участі, у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України відсутність представника третьої особи в судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи. Представник відповідача - Пекурівський сільський голова позовні вимоги визнає, проти їх задоволення сільська рада не заперечує. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] про що у виконкомі Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 01 серпня 2014 року за № 06 зроблено актовий запис про смерть (а.с.8). У свідоцтві про народження [NUMBER] (а.с. 7) [PERSON] записана матір'ю позивача, остання після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище „[PERSON]"на прізвище „[PERSON]" (а.с. 6). Згідно довідки виконкому Пекурівської сільської ради від 27.05.2016 року (а.с.20) згідно запису в погосподарській книзі № 2 за 1991-1995 рр особовий рахунок [NUMBER] щодо будинку [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, станом на 1991 року членами такого двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 р. № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 9) встановлено, що [PERSON] померла [INFO], а згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.10) встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Таким чином, прийнявши їх частки [PERSON] стала володіти зазначеним вище будинком в цілому. Перейменування вулиці Леніна на вулицю Центральна підтверджується рішенням третьої сесії сьомого скликання Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 19.02.2016 року (а.с.21). Згідно заповіту від 07.01.2010 року (а.с.48) встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з дослідженої в суді спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а.с.46-53) встановлено, що позивач прийняла спадщину матері за заповітом. [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадщині за заповітом на користь [PERSON], в тому числі відмовилась від обов'язкової частки у спадщині за законом (а.с.50-51). [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині за заповітом на користь [PERSON] (а.с.52). Як вбачається із положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. Треті особи: [PERSON], [PERSON] підтвердили, що відмовляються від своїх часток у спадщині на користь позивача. Крім того, засвідчили, що за життя право на частку будинку після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] не оформляли. [PERSON] прийняв спадщину своєї сестри [PERSON], як такий, що разом з нею проживав. Права, які мав [PERSON] перейшли до [PERSON] як дружини, що проживала з ним за однією адресою на час його смерті. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. За відсутності таких документів на ім'я спадкодавців позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину в нотаріальній конторі. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1957 році в системі колгоспного двору. Приймає до уваги положення ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV, згідно з яким права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За відсутності підстав вважати дане домоволодіння самочинно збудованим майном, суд вважає можливим задовольнити позов про визнання права власності.

Outcome: approved