Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі у порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебувала у зерєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28.02.1947 року. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON] ([PERSON]), [INFO]. Згідно договору про право на зведення будинку і безстрокове користування земельною ділянкою від 11.08.1950 чоловіку [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600,00 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Після збудування житлового будинку у ньому проживали чоловік позивача [PERSON], та донька [PERSON], та мати чоловіка [PERSON] [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Після його смерті спадкоємцями першої черги є - позивач [PERSON] та їх донька [PERSON] яка відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала разом з ним у вказаному будинку та продовжує проживати у спадковому будинку, підтримує його у належному стані, продовжує сплачувати земельний податок та комунальні послуги. Просила визнати право власності на індивідуальний житловий будинок та господарські будівлі у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - виконкому Пролетарської районної у м. Донецьку ради у судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву із проханням розглядати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з»ясувавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору про право на зведення будинку і безстрокове користування земельною ділянкою від 11.08.1950 [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600,00 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). У подальшому вулиця [ADDRESS] Після цього у період з 1960 року до 1975 року на вказаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок із господарськими прибудовами, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.19-22).13.08.1979 року рішенням виконкому Пролетарської районної у м. Донецьку ради було прийнято в експлуатацію зазначений житловий будинок, однак право власності на нього [PERSON] у встановленому законом порядку не оформив. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті спадкоємцем за законом були його донька [PERSON], та його дружина [PERSON] Як вбачається з копії спадкової справи № 673 від 07.09.2009 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контии із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, а [PERSON] звернулась із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті свого батька, що підтверджується копією відповідної заяви. Однак 30.01.2014 року [PERSON] отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок на ім"я померлого чоловіка. Крім того, [PERSON] фактично прийняла спадщину на момент смерті свого чоловіка, оскільки продовжувала проживати у спірному будинку тобто вступила у фактичне володіння спірним майном, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.15-18). Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об"єкта № 22/01-1 житловий будинок із житловою прибудовою, гаражем, сараєм, літньою кухнею, сараями, бесідкою за адресою: [ADDRESS] відповідають Державним будівельним нормам та можлива їх безпечна експлуатація. Відповідно положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути здійснені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. На підставі п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 4 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадщину» передбачений ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою зацікавленої особи або доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у встановлений строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про призначення права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно ст.. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно ст.. 1269 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Зазначеною постановою встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням Держбудом.На виконання цієї постанови місцеві органи влади розробили та затвердили, за погодженням Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності, державними технічними комісіями. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Відповідно до п. 4 додатку № 1 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та погодженої Заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року (в редакції, чинній на час завершення будівництва), реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу провадилася бюро технічної інвентаризації на підставі договорів про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачених постановою РНК УРСР і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 року «Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх». Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] у встановленому законом порядку отримав у користування земельну ділянку, збудував житловий будинок відповідно до Державних будівельних норм, вжив заходів щодо прийняття зазначеного будинку в експлуатацію, однак не встиг зареєструвати своє право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про те, що на момент смерті [PERSON] мав право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] яке було набуте на підставі діючого на той момент законодавства. Оскільки після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка продовжувала проживати у спірному будинку до моменту смерті чоловіка та по теперішній час, донька померлого відмовилась від прийняття спадщини, при цьому позивач на теперішній час позбавлена права оформити свої спадкові права у встановленому законом нотаріальному порядку через відмову нотаріуса у вчиненні нтаріальних дій, суд приходить до висновку про можливість визнати за [PERSON] право власності на спадщину у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного, ст. 1263, 1269 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved