Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 травня 2013 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб. Під час підготовчого судового засідання позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просить розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 28 вересня 2018 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2013 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 477 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 352,40 грн. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved