Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.01.2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі, що є не меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісячно, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем проживає у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року, від якого в них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO], на даний час проживають окремо, подружні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, він не має постійного місця роботи, інших утриманців не має, вважає, що у нього є можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, так як він є працездатним, має доходи не офіційно, які витрачає на власні потреби. 18.02.2014 року позивачка надала письмову заяву про уточнення позовних вимог і визначила розмір аліментів у твердій грошовій сумі 800 гривень. В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, так як він на даний час не працевлаштований, офіційно не працює, перебивається тимчасовими заробітками, проживає з матір'ю - пенсіонеркою, стягнень за виконавчими документами не має, стан його здоров'я нормальний, рухомого та нерухомого майна на праві власності не має. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 1993 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 22 /а.с.4/. [INFO] у них народився син [PERSON], походження дитини від відповідача підтверджено відомостями про батька в свідоцтві про народження /а.с. 5/. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою /а.с. 6/. Позивачка отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку у розмірі 927 гривень та щомісячну одноразову допомогу при народженні 1 -ї дитини у розмірі 955 гривень /а.с. 7-8/. Оскільки відповідач офіційно не працює, отримує нестабільний заробіток, тому доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, як передбачено ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних членів сім'ї та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною 2 статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік " прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2014 року становить 1 032 гривня, тобто 30% становить - 309, 6 гривна. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " у п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-хрічного віку, отримує державну соціальну допомогу в місяць в середньому 1 800 гривень, має спільного з відповідачем повнолітнього сина - студента. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як слідує з матеріалів цивільної справи позивачка суду не надала доказів, які б підтвердили можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 800 гривень. Так як і відповідач не надав доказів про свій матеріальний стан, здоров'я, знаходження у нього інших утриманців. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина, з урахуванням його матеріального стану, прийшов до висновку про його можливість сплачувати на користь позивачки аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно. Тому в цій частині позов слід задовольнити, в іншій частині - доводи позивачки не обґрунтовані. Сторонам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений або зменшений судом на вимогу платника або одержувача аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243, 60 гривень.

Outcome: approved