Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були голова двору [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/2 частку в даному господарстві. [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] була її донька [PERSON] яка спадщину не прийняла і не звернулась у законом встановлений строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку. З дня смерті [PERSON] її часткою продовжувала користуватись її невістка [PERSON] . Проводила відповідні ремонтні роботи, доглядала за господарством та розпоряджалась всім майном. [INFO] [PERSON] померла. За життя вона залишила на користь своєї доньки [PERSON] заповіт яким все своє мано заповіла їй. Остання 13 листопада 2018 року подала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадку. Спадкоємець за законом першої черги [PERSON] у встановлений законом строк для прийняття спадку заяву про прийняття спадку не подав та зі спадкоємцем не проживав. Позивач відноситься до спадкоємців за правом представлення та у визначений законом строк ним подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за правом представлення заяви до нотаріальної контори не подавали та не претендують на спадщину. Позивач вважає, що оскільки [PERSON] після смерті її свекрові [PERSON] користувалась спадковим майном тому вона набула на нього право власності в порядку набувальної давності та дане право у відповідності до норм ст..344 ЦК України розповсюджується на нього. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно та у зв`язку з вимогою про визнання права власності на іншу частину житлового будинку в поряду набувальної давності просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок літер А, літня кухня літер Б, сарай літер В,Г, вбиральні літер Д, погрібу літер Пг, колодязь №1, огорожі № 2-4, розташований по [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач не з`явився. Представник позивача не з`явився в судовому засіданні але подав до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився але подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та просить суд справу розглянути у їх відсутності. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні не з`явились але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, на спадкове майно не претендують. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи в судовому засіданні не з`явився і не повідомив суд про причину своєї не явки. Відповідно до вимог ст..223 ЦПК України суд вважає можливим справу розглянути у відсутності [PERSON] .. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були голова двору [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства мали рівні частки по 1/2. [INFO] померла [PERSON] , про що складена актова запис № 45 виконавчим комітетом Котелівськолї сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку дворогосподарства по [ADDRESS] . З отриманої судом інформації з нотаріальних контор Новоселицького нотаріального округу спадщину після смерті [INFO] [PERSON] ніхто не прийняв. Відповідно до довідок Новоселицької м/ради за №130,131,132 від 13 березня 2019 року в господарстві по [ADDRESS] станом на 1990 1991 рік були зареєстровані дві особи, [PERSON] та [PERSON] та після смерті [PERSON] господарством розпоряджалась та володіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] про що свідчить актова запис №17 про смерть виконкому сільради с. Котелево Новоселицького району. З наданих стороною позивача доказів встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та вона є матерю позивача [PERSON] .. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Зі спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] №424/18 вбачається, що заяву про відмову від прийняття спадку 13 листопада 2018 року подала спадкоємець за заповітом і за законом донька [PERSON] . [PERSON] заяву про прийняття спадку подав 13.11.2018 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки успадковують ту частку спадщини яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини Аналіз зазначених доказів у сукупності з правовими нормами доказують правомірність заявлених позовних вимог позивача щодо визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] . Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Наданими сторонами доказами встановлено, що [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном не будучи спадкоємцем жодної черги спадкоємців у відповідності вимог ЦК України в редакції 1963 року якій діяв на час виникнення правовідносин. З 1992 року по день смерті [INFO] пройшло більше як десять років протягом якого [PERSON] Парасковія [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти нерухомим майном в тому числі безтитульне. За даних обставин спадкоємець [PERSON] у відповідності до ч.2 ст.344 ЦК України, ст..1266 ЦК України у праві вимагати визнання за ним права власності в порядку спадкування за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 14 травня 2019 року Справа №910/17274/17, Провадження №12-291гс18. Постановою нотаріуса від 12 березня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанції від 10 травня 2019 року в сумі 3097.77 грн., які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тобто у процесі підготовчого судового засідання, що і стало підставою для винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету 1548.77 грн. (одна тисяча п`ятсот сорок вісім грн. 77 коп..) сплаченого при поданні позову на користь [PERSON] ..

Outcome: approved