Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом. Посилалась на те, що 06.07.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, під час якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Вказувала на те, що сімейні стосунки склались невдало, впродовж тривалого часу між нею та відповідачем виникали суперечки та непорозуміння внаслідок чого з червня 2013 року вони перестали підтримувати подружні стосунки та вести спільне господарство. На теперішній час шлюб існує формально та поновити нормальні стосунки стало не можливо. Крім того, вказувала на те, що їх з відповідачем спільна донька на даний момент проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно приймав участь в утриманні доньки та щомісячно надавав грошові кошти в розмірі 800 грн., проте останнім часом виплати стали нерегулярними, у зв'язку з чим звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий не постійний дохід. На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заяву відповідача про визнання позову слід прийняти та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06 липня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1025 (а/с 8). Під час даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 7). Сторони не підтримують між собою подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач не заявила про своє бажання залишити за собою дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Окрім того, у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з наявних у справі даних та доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] проживає разом з позивачем, у справі відсутні докази щодо доходів відповідача, а тому аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін, інтереси дітей, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 800 грн. щомісячно. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved