Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат, посилаючись на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» 25 травня 2012 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Право вимоги за цим договором в подальшому були продані позивачу ПАТ «Альфа-Банк» За кредитним договором від 14.03.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 13 000 доларів США зі сплатою 11,90% річних за користування кредитними коштами. 24 вересня 2010 року до кредитного договору було внесено зміни та збільшено строк кредитування до 14 березня 2029 року. Внаслідок неналежної сплати [PERSON] процентів за користування кредитом та погашення кредиту станом на 10.08.2013 року за ним наявна заборгованість в загальній сумі 117 975 грн. 88 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір іпотеки. Положеннями договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити забезпечену вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка та третя особа в судове засідання не з'являлись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним із майновим поручителем. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 14 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 0808/0308/55-001 (а.с.17-21), за яким банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 13 000 доларів США з терміном погашення до 14.03.2018 року. Згідно п. Умовами п. 3.1. договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року строк кредитування збільшено до 14 березня 2029 року включно (а.с.23). Умовою п. 1.3 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 11,90% на рік за користування кредитом. Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року. В свою чергу за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк». У зв`язку з чим ПАТ «Альфа-Банк» набуло права вимоги за кредитними зобов`язаннями які виникли у [PERSON] за кредитним договором № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року (а.с.33). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Умовами п. 8.1 кредитного договору встановлено, що за порушення терміну сплати Ануїтентних платежів за цим Договором Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в тому числі день погашення простроченої заборгованості. Позивачем станом на 10.08.2013 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року (а.с.33), відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] за даним договором в сумі 14 759,90 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ від 10.08.2013 року еквівалентно 117 975 грн. 88 коп., з яких: 14 209,61 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ від 10.08.2013 року еквівалентно 113 577 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 535,96 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ від 10.08.2013 року еквівалентно 4 283 грн. 93 коп. - заборгованість по відсотках; 14,33 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ від 10.08.2013 року еквівалентно 114 грн. 54 коп. - пеня. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачкою чи самим позичальником не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення виконання кредитного договору № 0808/0308/55-001 від 14.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою [PERSON] 14 березня 2008 року укладено іпотечний договір за № 0808/0308/55-001-Z-1 (а.с.29,30), згідно п. 2 якого остання, як майновий поручитель, передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], що складається з 2-х житлових кімнат, загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., яка знаходиться в будинку [ADDRESS], що належить Іпотекодавцю - [PERSON] на праві власності на підставі Договору дарування квартири посвідченого 12.11.2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Івано-франківського міського нотаріального округу за реєстровим № 1-806, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 12.11.2007 року, номер правочину 2484584, та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.11.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16642763, реєстраційний номер 19477665, виданого 13.11.2007 року обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», номер запису: 4079 в книзі 31. Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 24.09.2010 року до іпотечного договору № 0808/0308/55-001-Z-1 від 14.03.2008 року ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] погодили вартість предмета іпотеки в розмірі 299 833 грн. 99 коп. та внесли зміни та доповнення до окремих пунктів іпотечного договору (а.с.31). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовільнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Враховуючи вищенаведене, обставину неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою та положення ст. 33 Закону України «Іпотеку» суд вважає, що позивач набув права звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки № 0808/0308/55-001-Z-1 від 14.03.2008 року. Позивач у своїх позовних вимогах просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно, не суперечить закону і найбільш повно враховує інтереси відповідачки, суд дійшов висновку про те, що ця вимога позивача підлягає задоволенню. Як вбачається із п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним із майновим поручителем. Належним чином співставивши досліджені обставини та визначивши співмірність суми заборгованості за кредитом та вартості майна, перевіривши, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, якими урегульовано зазначені зобов'язальні відносини щодо права позивача на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, суд вважає встановленим порушення права позивача на виконання договірних зобов'язань, у зв'язку з чим для відновлення зазначеного права слід позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 33, 36,37 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 550-552, 589, 590, п. 3 ч. 2 ст. 592, 610-112, 625, 629, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved