Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 06 березня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № СSІРСК00000047, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 56 640,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 березня 2027 року. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору № СSІРСК00000047 від 06 березня 2007 року відповідач зобов'язання перед позивачем належним чином не виконувала. У зв'язку із порушеннями зобов'язань по кредитному договору № СSІРСК00000047 від 2007 року Відповідач станом на 31 березня 2009 року має заборгованість перед Позивачем у розмірі 51 199,37 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом, в сумі 47 098,51 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 32 53,08 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 515,99 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 331,79 доларів США . В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СSІРСК00000047 від 2007 року позивач і відповідач 06 березня 2007 року уклали договір іпотеки № СSІРСК00000047, згідно якого відповідач надала в іпотеку квартиру загальною площею 79,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 06 березня 2007 року. Просить в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № СSІРСК00000047 від 06 березня 2007 року, укладеному між КБ «ПриватБанк» та [PERSON], у розмірі 51 199,37доларів США - звернути стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № СSІРСК00000047 від року) ПриватБанком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. В ході розгляду справи представник позивача надав до суду заяву про збільшення позовних вимог вказуючи, що станом на 29 березня 2012 року відповідач має заборгованість по кредиту 47 466,91 доларів США, 24422,08 доларів США -заборгованості по процентам за користування кредитом, 3971,99 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом та 25189,28 доларів США -пені за несвоєчасне виконання зобов"язань. Загальна сума заборгованості становить 101 050,26 доларів США. Просив звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] та виселити відповідачку з даної квартири зі зняттям її з реєстраційного обліку. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру що знаходить за адресою [ADDRESS], виселити відповідача та стягнути судові витрати за розгляд справи. Відповідачі до судового засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився причини не явки суду не повідомив про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства, а також Законом України „Про іпотеку". Як встановлено в судовому засіданні, 06 березня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № СSІРСК00000047, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 56640,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06 березня 2027 року. Відповідно до п.2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати закінчення строку дії договору, у тому, числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п.2.3.3 договору. Підпунктом «а» пункту 2.3.3 Договору передбачено, що при зміні умов договору, при достроковому повернення кредиту, при розірванні договору та виконанні інших зобов'язань за цим договором банк повинен попередньо направити відповідне повідомлення. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України та умов кредитного договору № СSІРСК00000047 від 06 березня 2007 року відповідач зобов'язання перед позивачем належним чином не виконувала. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № С8ІРСК00000047 від 2007 року сторони уклали 06 березня 2007 року договір іпотеки № С8ІР6К00000047, згідно якого відповідач надала в іпотеку квартиру загальною площею 79,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 06 березня 2007 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надіслано відповідачу лист від 29 лютого 2012 року з вимогою про погашення заборгованості у розмірі 46 647,12 доларів США у тижневий термін з дня отримання вказаного листа та попереджено про наміри звернути стягнення на заставлене майно. З доданих відповідачем квитанцій вбачається, що вона здійснювала оплату заборгованості по кредиту, починаючи з травня 2011 року. Відповідно до додаткової угоди від 10 серпня 2012 року до кредитного договору № С8ІРСК00000047 від 06 березня 2007 року суму заборгованості, що виникла у період з дати надання позивальнику кредиту до дати підписання цієї угоди, зменшено на 44 6317 доларів США 74 центи. Позичальник повинен надати банку кошти у сумі 65 тис. доларів США для повного погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Періодом сплати вважати період з 14 по 21 серпня 2012 року. Але дана Додаткова Угода позивачем не виконана і кошти не повернуті. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» право звернення стягнення на Предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань за Кредитним договором, виникає у Іпотекодержателя (Позивача) в момент настання терміну виконання зобов'язань по Кредитному договору. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі не виконання або не належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачено звернення стягнення на предтеч іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. Закону України «Про іпотеку». Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості відповідача перед банком є цілком правомірною, обґрунтованою на законі та такою, що підлягає до задоволення. Крім цього, згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст. 40 даного закону та ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, оскільки наявність осіб, зареєстрованих у будинку, на який звертається стягнення, перешкоджатиме реалізації предмета іпотеки. Суд приходить до висновку, що позовна вимога про виселення відповідачки з житлового приміщення, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих представником позивача квитанцій розмір судового збору складає 1 738 грн. 50 коп. , які і підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до звернення стягнення на квартиру шляхом її продажу та виселення відповідача.

Outcome: approved