Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить поділити спільне сумісне майно подружжя сторін та визнати за нею право власності на 7/8 частин квартири [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на 1/8 частину вказаної квартири. Обґрунтовує позов тим, що вона з 02 серпня 2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 04 січня 2019 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу позивач 23 червня 2009 року набула право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,1 м2, житловою площею 27,8 м2. Квартира, на момент укладення договору купівлі продажу, коштувала 342463 грн. 50 коп., що було еквівалентно 45000 доларам США. Зазначає, що в основному спірна квартира була куплена за її особисті кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS] , яка була їй подарована 08 квітня 2004 року на підставі договору дарування квартири. Вказує, що зазначена квартира була нею продана за 251139 грн. 90 коп. З огляду на вказане, повідомляє, що частка спільних коштів подружжя у купівлі спірної квартири становила 91323 грн. 60 коп., тобто різницю між отриманими коштами внаслідок продажу подарованої їй квартири та ціною спірної квартири. Таким чином, позивач робить висновок, що відповідачем для купівлі спірної квартири було надано половину від частки спільних коштів, що становить 1/8 вартості спірної квартири. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Окрім цього просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 травня 2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.\~\~Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України\~визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 4 січня 2019 року у справі № 462/5293/18 шлюб між сторонами, зареєстрований 02 серпня 2005 року, було розірвано. (а.с. 13). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 червня 2009 року [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] житловою площею 27,8 м2, загальною площею 45,1 м2, за 342463 грн. 50 коп., що було еквівалентно 45000 доларам США (а.с. 14-17). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23210169 від 06 липня 2009 року стверджується, що [PERSON] належить на праві приватної власності 1/1 частка спірної квартири (а.с. 18). Враховуючи наведене, судом встановлено, що спірна квартира була придбана позивачем під час шлюбу з відповідачем. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~70\~СК України\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За договором дарування квартири від 08 квітня 2004 року [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 19). Відповіддю на запит № 221/01-23 від 22 березня 2019 року стверджується, що позивачем 23 червня 2009 року була продана квартира [ADDRESS] за 251139 грн. 90 коп. (а.с. 21). Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Також відповідно до п. 23, 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.\~До складу майна,\~\~що підлягає поділу включається загальне майно подружжя,\~\~наявне у нього на час розгляду справи,\~\~та те, що знаходиться\~\~у третіх\~\~осіб. Суд надає віри твердженням позивача про те, що нею була продана квартира [ADDRESS] з метою подальшої купівлі спірної квартири. З огляду на вказане, судом встановлено, що джерелом придбання спірної квартири є, зокрема, грошові кошти у сумі 251139 грн. 90 коп. від продажу зазначеної вище квартири, яка була подарована позивачу на підставі договору дарування квартири від 08 квітня 2004 року. Відповідачем дана обставина не оспорюється та не спростовується. Судом також встановлено, що спільна частка грошових коштів, за які була придбана спірна квартира, становить різницю між її вартістю та сумою грошових коштів, отриманих позивачем від продажу своєї квартири, і складає 91323 грн. 60 коп. Таким чином, частина коштів відповідача, які вкладені у купівлю квартири, складає половину від спільних коштів подружжя і становить 45661 грн. 80 коп. З огляду на вказане, позивач має право на 7/8 часток спірної квартири, оскільки така була куплена, переважно, за її особисті кошти, отримані від продажу подарованої їй квартири, а відповідач має право на 1/8 частку спірної квартири, оскільки розмір вкладених ним особистих грошових коштів у купівлю спірного майна становив 45661 грн. 80 коп. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача слід стягнути 3424 грн. 63 коп. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved