Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 28.05.2013 року, відповідно до укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість в сумі 29746,87 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1856,17, заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 25997,99 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1392,71 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 29746,87 грн. і судовий збір в сумі 1762 грн. Відповідно до ч.4 ст.19\~ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. За ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON], яка має належні повноваження за довіреністю від 31.08.2017 року, у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву або зустрічний позов не подав, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв. За наявності умов визначених ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 28.05.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між позичальником та банком договір, який відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання (а.с.7-31). З аналізу всіх складових договору встановлено, що в заяві позичальника визначено: тип кредитки, пільговий період, ліміт кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами та порушення і розмір штрафу за нього; в Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов'язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою; в Тарифах визначено плату за користування кредитними коштами, умови її зміни, розмір комісії. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач користується кредитною карткою, однак допускає порушення зобов'язань за вказаним договором, чергові платежі здійснює не регулярно та не у розмірі, визначеному умовами договору, останній платіж відповідачем був здійснений 28.05.2014 року на суму 400,00 грн. Станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 29746,87 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1856,17, заборгованості по процентам за користуванням кредитом в сумі 25997,99 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500.00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1392,71 грн. Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований (а.с.5-6). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеного договору та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно з ч.2\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у сумі 1762,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с.1)..

Outcome: approved