Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 92,60 кв.м., житловою площею 65,40 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: літньою кухнею літ. «Б», вбиральнею літ. «Д», погребом літ. «П», сараями літ. «З», «Г», колодязем літ. «К», огорожами №1,2,3, душовою літ. «Л», вигрібними ямами літ. «Ж», «Е», «С», розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] бабусею позивача [PERSON] у 1980-1988 роках зведений житловий будинок, який прийнятий в експлуатацію, однак право власності на нього оформлено не було. [INFO] [PERSON] померла, при цьому за життя останньою був складений заповіт, за яким вона на випадок своєї смерті заповідала належне їй мано онукові - позивачу по справі. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок та рекомендовано звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом Коротичанського селищного голови Харківського району Харківської області Олійник Ю.В., в якій він просив розглянути справу за відсутності представника Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №03355040 від 16 вересня 2016 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить в цілому на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Харківської районної ради народних депутатів 25 травня 1989 року, зареєстрованого в реєстрі за №6, реєстр №654 від 01 червня 1989 року. За зазначеним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 1200 кв.м. згідно рішення виконкому Коротичанської селищної ради №13 від 10.09.1955. Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], виготовленого станом на 06 вересня 2016 року, він складається: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 92,60 кв.м., житловою площею 65,40 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: літньої кухні літ. «Б», вбиральні літ. «Д», погребу літ. «П», сараїв літ. «З», «Г», колодязя літ. «К», огорож №1,2,3, душової літ. «Л», вигрібних ям літ. «Ж», «Е», «С». [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області 10 листопада 1999 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку. Судом встановлено, що за життя, а саме [INFO] [PERSON] складений заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно, з чого б воно не складалося та де б таке не знаходилося, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідала [PERSON]. Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] її онук - позивач [PERSON] фактично спадщину прийняв, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею, здійснював за нею догляд та поховав її, що підтверджується актом, складеним депутатом Коротичанської селищної ради Харківського району харківської області 01 вересня 2016 року. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на зазначений будинок, що підтверджується листом приватного нотаріуса Харківського районного нотраіального округу Десятниченка О.В. №287/01-16 від 30 серпня 2016 року. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є власником спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Виконкомом Харківської районної ради народних депутатів 25 травня 1989 року, зареєстрованого в реєстрі за №6, реєстр №654 від 01 червня 1989 року. Як вбачається з листа Харківського обласного державного нотаріального архіву №2852/01-21 від 13 жовтня 2016 року та листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №1588/01.16 від 25 жовтня 2016 року, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], прийняв спадщину у встановленому ЦК України 1960 року, який був чинний на час смерті спадкодавця, порядку, не отримав свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved