Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд до відповідача з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис № 1640 про стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів у розмірі 46714,41 грн за кредитним договором 500943093 від 26.05.2014 року. Вчинення виконавчого напису здійснено без надання нотаріусу оригіналів відповідних документів, що є порушенням вимог порядку, який регламентує порядок їх вчинення, крім того заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонуються до стягнення, є боргом за кредитним договором. При цьому, нотаріус не вказав, що перевіряв законність переходу права вимоги від первісного кредитора до відповідача, який і звернувся за вчиненням виконавчого напису. Зазначене свідчить, що виконавчий напис нотаріуса про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором вчинений без дотримання вимог законодавства. Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису, тому позивач просить визнати такий виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явилась, від її представника - адвоката Попова Р.О. до суду надійшла заява, в якій він просить судове засідання по справі провести без їх участі, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно повідомлень про отримання поштових відправлень. Правом надання відзиву на позов відповідач не скористався, клопотання про відкладення розгляду справи ним не подано, тому розгляд справи проведено без його участі. \~ \~ \~ \~Третя особа\~без самостійних\~вимог: приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу \~Секістова Т.І. в судове засідання не з`явилась. Від неї надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких вона зазначила, що нотаріус не має спільних однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталась за його вчиненням. Просила розглядати справу без її участі. Судом встановлено, що 26.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 500943093, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 14211 грн на умовах строковості, платності та зворотного повернення. Згідно п.2.3 договору датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії є 27.05.2017 року (а.с.7-8). 26.09.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» надіслало [PERSON] претензію з вимогою повернення йому заборгованості, як новому кредитору за вищевказаним кредитним договором (а.с.81-82). 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. на підставі заяви, поданої ТОВ «Вердикт Капітал», вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1640, про стягнення з [PERSON] заборгованості, за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року, в сумі 46214,41 грн за кредитним договором № 500943093 від 26.05.2014 року, укладеним останньою з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким, згідно договору відступлення прав вимоги № 1 від 21.06.2016 року, перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», та в подальшому право вимоги, згідно договору відступлення прав вимоги № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого стало ТОВ «Вердікт Капітал» згідно договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року. Сума заборгованості за кредитом включає в себе: прострочену заборгованість за сумою кредиту 11830,88 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 13311,31 грн, строкову заборгованість за комісією 1813,65 грн, строкову заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13458,57 грн, строкову заборгованість за штрафами і пенями 5800,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 500 грн і загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] становить 46714,41 грн (а.с. 9, 78-80). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63648382 від 17.11.2020 року вбачається, що на підставі заяви про примусове виконання, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису № 1640 від 05.10.2020 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 46714,41 грн (а.с.10-11, 58). З витребуваних судом матеріалів виконавчого провадження, наданих приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В., вбачається, що 17.11.2020 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої їх розмір для [PERSON] складає 500 грн. 17.11.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою постановлено стягнути з [PERSON] основну винагороду в сумі 4671,44 грн (а.с.64, 66) Постановою від 15.02.2021 року вчинення виконавчих дій зупинено на підставі ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2021 року про забезпечення позову, постановленої у даній справі (а.с.68). Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року,\~Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст.87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. керувалась ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та\~нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. № 1640 від 05.10.2020 року. З матеріалів справи вбачається вжиття судом заходів по витребуванню доказів - ухвалою суду від 15.03.2021 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. витребовувались оригінали документів, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис від 05.10.2020 року, за № 1640 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 46 714,41 грн. Після того, як вказана ухвала суду була отримана, витребуємі судом докази до початку судового засідання суду не надані. З огляду на відсутність у справі витребовуємих доказів суд вважає, що докази наявності боргу за кредитним договором № 500943093 від 26.05.2014 року, оригінал вказаного договору нотаріусу не надавався, тому пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Також,\~нотаріусом в\~порушення вимог\~ч.1\~ст.88\~ЗаконуУкраїни «Про\~нотаріат» вчинено\~виконавчий напис\~після спливу\~трьох років з\~дня виникнення\~права вимоги,\~оскільки згідно\~п.\~2.3\~кредитного договору\~№ 500943093\~від 26.05.2014\~року,\~дата остаточного\~повернення кредиту,\~яка є\~датою припинення\~нарахування відсотків\~та комісії\~ 27.05.2017\~року.\~ Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у справі №916/3006/17, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами.\~\~Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Застосування положень частини другої\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до\~статті 259 ЦК України\~збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін. В кредитному договорі № 500943093 від 26.05.2014 року його сторони не обумовлювали зміну позовної давності, отже виконавчий напис № 1640 від 05.10.2020 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним договором вчинено без дотримання вимог ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат". Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса виданий на проведення стягнення заборгованості [PERSON] за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року, яка розрахована за кредитним договором, укладеним 26.05.2014 року. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку [PERSON] відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, а також, чи входив такий період в цілому у трьохрічний строк до дня звернення до нотаріуса, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат», що свідчить про недотримання вказаних вимог Закону. Крім того, судом встановлено, що сторонами кредитного договору № 500943093 від 26.05.2014 року, приватним нотаріусом вказано [PERSON] та Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а вимогу про стягнення боргу пред`явлено іншим стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Приватним виконавцем у виконавчому написі вказано, що право вимоги за кредитним договором переходило на підставі договорів про відступлення прав вимоги: № 1 від 21.06.2016 року, № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, однак доказів на підтвердження неодноразового переходу права вимоги за кредитним договором, та наявності такої вимоги у відповідача суду не надані. Так само відсутнє підтвердження того, що такі докази надавались приватному нотаріусу Київського міського районного нотаріального округу Секістовій Т.І. для здійснення нею виконавчого напису. Таким чином, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 46214,41 грн, не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з [PERSON] не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог позивача до [PERSON] та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 05 жовтня 2020, зареєстрованого в реєстрі за № 1640, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати, у виді судового збору за пред`явлення позову (840,80 грн) та за подання заяви про забезпечення позову (454,00 грн), сплачені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року,

Outcome: approved