Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до Саратського районного суду Одеської області 15.02.2016 року, ухвалою якого від 31.03.2016 року справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Позивач зазначає, що 01.08.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3279-117/08Р, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 15000,00 доларів США, та взяла на себе зобовязання повернути кредит в строк до 01.08.2015 року зі сплатою 13,99 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 01.08.2008 року укладено договір поруки, за яким [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник як солідарний боржник. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, внаслідок чого станом на 19.06.2015 року виникла заборгованість у сумі 17163,48 доларів США, яка складається з: тіло кредиту 10445,44 доларів США; заборгованість за процентами 6718,04 доларів США, яку позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що 16.09.2010 року у звязку з ДТП, страховою компанією «Оранта» було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 28\~000 грн., що були зараховані в рахунок погашення кредиту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак згідно листа УДППЗ «Укрпошта» №07-44/931 від 25.07.2014 року приймання для пересилання поштових відправлень до м. Лисичанська Луганської області призупинено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.08.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3279-117/08Р, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 15000,00 доларів США, та взяла на себе зобовязання повернути кредит в строк до 01.08.2015 року зі сплатою 13,99 % річних за користування кредитом. Кредитні кошти отримано з метою оплати вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу №514408-4532 від 12.07.2008 року, а також з метою сплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 01.08.2008 року укладено договір поруки та договір про внесення змін та доповнень до договору поруки від 26.12.2008 року, за яким [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, як солідарний боржник. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 01.08.2008 року. Згідно п. 4.4 кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа наступного місяця згідно графіка погашення кредиту. Згідно п. 4.5 відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. 01.12.2008 року внесено зміни до кредитного договору та продовжено строк повернення кредиту до 01.08.2016 року. 16.09.2010 року у звязку з ДТП, факт якого підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 16.09.2010 року, зі слів відповідача, страховою компанією «Оранта» було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 28 000 грн., що були зараховані в рахунок погашення кредиту, що підтверджується матеріалами розрахунку заборгованості, згідно яких 08.12.2010 року в рахунок погашення тіла кредиту було перераховано 3\~224,8 доларів США та в рахунок погашення процентів 324,00 доларів США. Таким чином, посилання відповідача на повне погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами не знайшли підтвердження, оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що шляхом перерахування суми страхового відшкодування кредит було лише частково погашено. Відповідачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували невірність здійсненого розрахунку заборгованості. В подальшому відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала протягом тривалого часу, внаслідок чого станом на 19.06.2015 року виникла заборгованість у сумі 17163,48 доларів США, яка складається з: тіло кредиту 10445,44 доларів США; заборгованість за процентами 6718,04 доларів США, яку позивач просить стягнути на свою користь. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Крім того, згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому відповідно до ст. 543 ЦК України кредитору належить право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з п. 14 постанови Пленум Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Суд відхиляє доводи відповідача на сплив строку позовної давності, оскільки в силу ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк повернення кредиту визначено до 01.08.2016 року, то позовна давність має відраховуватись саме від цієї дати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №428 від 18.01.2016 року, позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 5491,24 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved