Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить зняти заборону відчуження належного йому житлового будинку № 58 по вул.Матеріальній в м.Бердичеві, виключити запис з реєстру заборон, мотивуючи тим, що він отримав 87/100 частин будинку в порядку спадкування після смерті матері 25.11.2015 року, під час оформлення спадкових прав у нотаріуса зясувалося наявність заборони на відчуження житлового будинку від 11.04.1990 року, реєстровий номер 1-41, обтяжувач Бердичівська рукавична фабрика, власником будинку зазначена [PERSON] його дружина, яка брала позику у даного підприємства, але ніколи не була власником будинку. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача КП „Бердичівська рукавична фабрика надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. (а.с.48) Представник Бердичівського МРУЮ в судове засідання не зявився, про дату судового засідання повідомлений. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Заслухавши пояснення позивача у попередньому судовому засіданні, вивчивши письмові докази, суд встановив наступне. Позивач є власником 13/100 частин будинку № 58 по вул.Матеріальній в м.Бердичеві згідно договору дарування від 07.03.1990 року та 87/100 частин цього будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.11.2015 року. (а.с.17-19,25,26,27) Отже, позивач є єдиним власником житлового будинку. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано 27.03.2006 року реєстратором Новоград-Волинською нотаріальною конторою заборона на відчуження зазначеного будинку власника [PERSON], дата виникнення заборони 11.04.1990 року, № реєстру 1-41.(а.с.31) Рішенням державного реєстратора [PERSON] Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 16.11.2015 року відмовлено [PERSON] у державній реєстрації припинення обтяження арешту нерухомого майна - будинку № 58 по вул.Матеріальній в м.Бердичеві через відсутність необхідних документів.(а.с.30) Згідно відповіді завідувача Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою від 17.03.2016 року під час перевірки алфавітної книги обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів з 1977 по 2010 роки та реєстру Новоград-Волинської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони(арештів) на будинки з 1990 року по 28.07.2002 року запису про накладення заборони на житловий будинок № 58 по вул.Матеріальній в м.Бердичеві, власником якого є [PERSON], не виявлено, інші документи щодо заборон за ці роки знищені зі спливом строків зберігання.(а.с.103) У алфавітній книзі обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки за 1990-1993 роки є запис на прізвище [PERSON], реєстр № 1-41. Свідок [PERSON] суду пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачем, вони раніше проживали у будинку його матері, яка подарувала йому одну кімнату, в той час вона працювала у Бердичівській рукавичній фабриці і брала позику в сумі 5000 російських карбованців з розстрочкою на 10 років, у 1993 році гроші повернула. Про заборону на будинок нічого невідомо. Згідно свідоцтва про шлюб позивач та [PERSON] перебувають в шлюбі з 11.11.1977 року, зареєстровані за адресою: [INFO] з 1989 року.(а.с.34,35) Згідно відгуку на позовну заяву КП Бердичівська рукавична фабрика не має претензій щодо погашення позики [PERSON].(а.с.48) Як вбачається з матеріалів справи спірний житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 31.03.1967 року, який вона добудувала та зареєструвала у встановленому законом порядку.(а.с.10-15) У 1990 році подарувала синові позивачу у справі 13/100 частин цього будинку, інші 87/100 частин цього будинку він успадкував після її смерті у 2015 році. Отже, судом встановлено, що [PERSON], яка зазначена у реєстрі заборон як власник спірного будинку, ніколи не була його власником. Судом не встановлено будь-яких невиконаних зобовязань, виконання яких забезпечене спірним нерухомим майном. Проте, позивачеві відмовлено у знятті заборони відчуження будинку в досудовому порядку. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 статті 26 Закону України „Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень уразі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Заборона на відчуження житлового будинку № 58 по в ул.Матеріальній в м.Бердичеві, реєстраційний номер у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 3017644 від 27.03.2006 року, реєстратор Новоград-Волинська державна нотаріальна контора, власник [PERSON], чинить перешкоди дійсному власнику нерухомого майна у здійсненні права власності на це майно. З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved