Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу посилаючись на те, що відповідачу [PERSON] 01.09.2013 р., він, позичив гроші в сумі 10000,00 грн. , які той зобов»язався повернути до 01.01.2014р. Факт укладення договору позики та одержання грошей підтверджується розпискою від 01.09.2013р. підписаною відповідачем. Незважаючи на те, що з моменту спливу строку повернення коштів минуло більше 10 місяців , та відповідач позичені кошти не повертає. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути борг, однак [PERSON] кошти не повертає, а весь час просить ще трохи зачекати . Тому просить суд стягнути дану заборгованість з відповідача зарахувавши до неї індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми. В судове засідання позивач подав заяву де позовні вимоги підтримав, просить задоволити та слухати справу у його відсутності. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, ,причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав . Встановлено, що позивач- [PERSON]., 01.09.2013р. позичив відповідачу - [PERSON], гроші в сумі 10000,00грн., які той зобов»язувався повернути до 01.01.2014р., про що написав розписку (а.с.5). З моменту настання часу повернення грошей пройшло більше 10-ти місяців, однак відповідач борг не повернув, і на неодноразові вимоги [PERSON] - ніяк не реагує. Ст. 1046 ЦК України закріплено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку суми індексації за прострочений період з 01.01.2014р. по 22.10.2014р. , на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів. , - 1618 грн. (а.с.4). Із копії розрахунку відсотків за користування грошима в порядку ст. 1048 ЦК України вбачається, що розрахунок склав 242,47 грн.(а.с.4). Відповідно до розрахункових квитанцій від 22.10.2014р. за правову допомогу надану позивачу під час розгляду справи - вартість послуг адвоката становить 1000,00 грн. (а.с.6). За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушене відповідачем взяте на себе зобов'язання про повернення боргу в зазначений строк, дає обґрунтовані підстави суду задовольнити позовні вимоги про стягнення боргу, 3% річних та суми індексації. У відповідності до ст.84,88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved