Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], треті особи державний нотаріус Тлумацької районної державної нотаріальної контори Кернична М.В., державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М. про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2004 року на ім'я [PERSON], виданого державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Керничною М.В. в 1/2 чатці недійсним; визнання свідоцтва пр. право на спадщину за законом від 29.05.2011 року на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Фединою А.М. в 1/6 частці, що належить [PERSON] та 1/6 частці, що належала [PERSON], недійсним; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним в розмірі 1/6 частини будинку, виданого [PERSON] за реєстровим номером 3-282 від 14.03.2011 року; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним в розмірі 1/6 частки будинку, виданого [PERSON] за реєстровим номером 3-284 від 14.03.2011 року; визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі, вона з чоловіком [PERSON] придбали житловий будинок по [ADDRESS], де разом проживали до смерті чоловіка та продовжує проживати на даний час. 28.10.2002 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON], згідно якого її чоловік на випадок своєї смерті заповів їхньому синові [PERSON] житловий будинок, господарські будівлі, земельний пай та все належне йому на день смерті майно. Після смерті чоловіка вона з сином [PERSON] звернулася до нотаріуса, де підписала заяву про те, що вона не заперечує проти отримання сином свідоцтва про право власності на житловий будинок. Заяву їй сказав підписати син. Вона вважала, що малося на увазі тільки половину житлового будинку, яка належала її чоловікові. Ніяких документів в нотаріальній конторі про те, що вона відмовляється від своєї половини будинку вона не підписувала. [INFO] року помер її син [PERSON] Вона, як один із спадкоємців житлового будинку, де проживає, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 29.05.2011 року Державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Фединою А.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Після чого вона дізналася, що у 2004 році її синові видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом вцілому на житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі та споруди. Зазначає, що жодної з законних підстав позбавити її належної частини будинку не було, жодних дій, передбачених законодавством України, щодо відчуження належної їй частини будинку нею не здійснювалось. З огляду на вищенаведене, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.06.2004 року видане [PERSON] є незаконним, тому є недійсним і свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2011 року. Вказує, що їй повинно належати 2/3 частини оспорюваного будинку. Оскільки на 1/3 частину житлового будинку їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.05.2011 року, просить визнати за нею право власності ще на 1/3 частину житлового будинку. 22.07.2014 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла заява [PERSON] про доповнення до позовних вимог, в якій вона просить визнати недійсною заяву від 23.06.2004 року про відмову від отримання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку будинку. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказана заява стала підставою видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Зазначає, що після хвороби та смерті чоловіка у неї значно погіршилося здоров'я. Вона неодноразово користувалась допомогою своїх синів, інколи просила допомогу інших родичів, оскільки самостійно не могла справлятись з господарством. У червні 2004 року через болі у попереку син [PERSON] повіз її до знайомого лікаря у м. Івано-Франківськ. Коли вони поверталися додому, то заїхали по дорозі до нотаріуса з приводу оформлення документів на будинок. У нотаріуса вона дійсно підписала якийсь документ, який, як пояснив її син [PERSON], необхідний йому для оформлення документів відразу на своє ім'я у бюро технічної інвентаризації щоб уникнути подвійної оплати за оформлення документів. Вона відразу відмовлялась, однак її син запевнив, що вона буде продовжувати проживати у своєму будинку, ніхто його в неї не забере, а через її примхи йому доведеться двічі оформляти всі документи, а також заяву необхідно підписати вже, щоб не пройшов необхідний строк. Крім того вказав, що він живе ближче ніж інший син і тому зможе більше допомагати їй по господарству, а як не підпише, то він образиться і до неї більше не буде приїжджати. У зв'язку з цим вона змушена була підписати заяву. Якби на той час не було збігу вказаних важких обставин, або вона розуміла б, що будинок уже ніколи їй не належатиме, вона б не підписала надані сином документи. На підставі вказаного вважає, що вказана заява від 23.06.2004 року про відмову отримувати свідоцтво про право власності і свідоцтво про право на спадщину підписаний нею під впливом тяжких для неї обставин та під впливом помилки, а саме смерті її чоловіка та погіршення внаслідок цього її здоров'я, в результаті чого вона потребувала сторонньої допомоги для ведення господарства та догляду за нею. Про те, що умови були вкрай невигідні, свідчить те, що вона позбувалася права розпоряджатися своїм майном, а взамін отримувала лише обіцянку про допомогу. Також вважає, що заява підписана під впливом помилки, вона помилилась щодо обставин, що мають істотне значення, а саме те, що відмова отримувати свідоцтво на право власності та свідоцтво на спадщину автоматично позбавило її права власності на майно, що належало їй за законом, а саме половину будинку. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2014 року задоволено клопотання позивачки, залучено до участі в справі в якості співвідповідачів - третіх осіб державного нотаріуса Тлумацької районної державної нотаріальної контори Керничну М.В. та державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федину А.М. 08.08.2014 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А.М. надійшло заперечення на позовну заяву та доповнення до позову, в якому вона просить позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення. Вказує, що при вирішенні спорів щодо розгляду цивільних справ про спадкування, нотаріус не може бути стороною процесу відповідачем (співвідповідачем), а лише третьою стороною, яка не заявляє самостійних вимог. 28.05.2011 року до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на підставі якої нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу №484/2011. 21.06.2011 року та 06.07.2011 року від [PERSON] та [PERSON] відповідно надійшли заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Спадкове майно складалося з домоволодіння, що знаходиться в с. Кутище Тлумацького району, земельної ділянки та транспортного засобу. 14.03.2012 року [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори були подані заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи те, що спадкоємцями були подані всі необхідні документи, 14.03.2012 року за реєстровими номерами 3-282, та - 3-284 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] відповідно на 1/3 частину домоволодіння кожному. Виходячи з вищенаведеного, вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом видані з дотриманням вимог чинного законодавства. Справу просить в подальшому слухати без участі представника контори. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підпримала, з підстав зазначених в ньому, просила його задоволити. Додатково пояснила, що в нотаріуса вона не читала заяву, яку підписувала. Після смерті сина [PERSON] в травні 2011 року вона вдома з старшим сином знайшла папку в якій містилися документи на будинок, з яких дізналася, що свідоцтво про право власності на будинок вцілому видано на ім'я її сина. На даний час її колишня невістка телефонує і вимагає, щоб вона шукала інше житло, погрожує вигнати з хати та опломбувати будинок. Молодший внук [PERSON] каже продавати хату. Вона не знала що так станеться, що син помре раніше за неї. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в ньому. Пояснила, що жодних правочинів, які б були зареєстровані у встановленому порядку, щодо своєї половини будинку, позивачка [PERSON] не вчиняла, тобто не відмовлялася від своєї частки в спірному майні. Після смерті чоловіка в позивачки склалися вкрай важкі обставини внаслідок погіршення стану здоров'я, вона не могла вільно пересуватися , їй необхідна була стороння допомога, яку пообіцяв їй надавати син [PERSON] Однак підтверджуючих документів про те, що вона хворіла, в неї немає. [PERSON], скориставшись безпорадним станом позивачки, запропонував їй написати в нотаріуса відмову на належну їй половину житлового будинку. Вона не усвідомлювала, що підписавши дану заяву позбавляється частки, помилившись в обставинах, які позбавили її права розпоряджатися своїм майном. В судовому засіданні 03.07.2014 року відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що ще за життя його дідусь обіцяв залишити його батькові спірне майно, оскільки другому синові мав належати інший житловий будинок. Вважає, що його померлий батько [PERSON] був законним власником житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Тому на час оформлення будинку на ім'я померлого батька на майно ніхто не претендував. Позивачці ніяким чином не перешкоджають проживати в будинку, ніхто її не виганяє. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача [PERSON] - [PERSON], попередньо подавши заперечення, позов не визнав. Повністю підтримав пояснення надані його братом [PERSON] в судовому засіданні 03.07.2014 року. Крім того, пояснив, що був присутній з батьком і бабусею у нотаріуса, коли остання підписувала заяву про відмову від спадщини. Нотаріус їй роз'яснювала, що після подачі заяви будинок повністю буде належати її сину [PERSON], бабуся погоджувалася, мотивуючи тим, що син не вижене її з хати. Державний нотаріус Тлумацької районної державної нотаріальної контори Кернична М.В. в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові дані, що містяться в матеріалах справи, вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2005 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у виконкомі Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис 16 (а.с. 19). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 03.12.2002 року, виданого на підставі рішення Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області №31 від 04.11.2002 року та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 03.12.202 року за реєстровим номером 319, [PERSON] на праві приватної власності належав в цілому житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 84). 28.10.2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON], яким заповів своєму синові [PERSON] на випадок своєї смерті житловий будинок, господарські будівлі, земельний пай і все, на що він по Закону матиме право на день своєї смерті (а.с. 8). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 82 зворотня). Відповідно до довідки Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області №477 від 11.06.2004 року з дна смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив його смин [PERSON] Суспільна група двору відноситься до колективного селянського господарства (а.с. 86 зворотня). Згідно спадкової справи №300 Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області 30.06.2004 року [PERSON] звернувся в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та проживав [ADDRESS], на день смерті якого залишилося майно: житловий будинок з господарським будівлями, що знаходяться по [ADDRESS], земельна ділянка розміром 0,10 га на підставі Державного ата про право приватної власності на землю серії І-ІФ №045294 та грошовий вклад з усіма процентними нарахуваннями у філії Тлумацького Ощадного банку №6349/038 по рахунку [NUMBER] та компенсаційні до цього ж рахунку ( а.с. 82). 23.06.2004 року [PERSON] звернулася до Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з заявою, в якій зазначила, що свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку і свідоцтво про право на спадщину не бажає. В суд з позовними вимогами звертатись не буде. Просить видати свідоцтво на спадщину на сина [PERSON] (а.с. 87). 30.06.2004 року Тлумацькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстрованим номером 1170 на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS], та реєстрованим номером 1172 на земельну ділянку розміром 0,10 га для ведення товарного виробництва, що знаходиться на території Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, та грошовий вклад з усіма процентними нарахуваннями у філії Тлумацького Ощадного банку №6349/038 по рахунку [NUMBER] (а.с. 88, 88 зворотня). Як видно із спадкової справи №484/2011 Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, 28.05.2011 року [PERSON], 27.05.2011 року [PERSON], а 06.07.2011 року [PERSON] звернулися в нотаріальну контору з відповідними заявами про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року ( а.с. 37, 41 зворотня, 46 зворотня). На підставі поданих заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] від 29.05.2012 року, [PERSON] та [PERSON] від 14.03.201 року (а.с. 74, 60, 61), видано свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно 14.03.2012 року [PERSON] за реєстровим номером 3-282, 14.03.2012 року [PERSON] за реєстровим номером 3-284, та 29.05.2012 року [PERSON] за реєстровим номером 3-755 (а.с. 69, 71, 78) Згідно до ст.ст. 10, 11, ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 цього ж кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину, тобто законодавець передбачає наявність двох обставин у сукупності: вплив тяжкої обставини та невигідні умови правочину. Свідок [PERSON] - показала, що позивачка є її тіткою, після смерті дядька у позивачки погіршився стан здоров'я, син [PERSON] возив її на лікування в м.Івано-Франківськ, часто приїжджав навідувати та допомагав по господарству. Протягом останніх 5 років вона також навідується до тітки, оскільки остання часто звертається з проханням про допомогу. Тітка живе сама, син [PERSON] час від часу приїжджає. Від позивачки чула, що її погрожують, однак чи хтось виганяв її з хати сказати не може. Позивачка просить визнати недійсною заяву від 23.06.2004 року про відмову від отримання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку будинку, посилаючись, що спірний правочин вчинено померлою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, та під впливом помилки. Однак, позивачкою в позовній заяві не зазначено та в судовому засіданні не встановлено, які саме тяжкі обставини змусили позивачку звернутися в нотаріальну контору із заявою і які саме при цьому для неї були вкрай невигідні умови. Посилання позивачки та її представника, що тяжкими для позивачки обставинами була її хвороба, яка нічим не підтверджена, та потреба сторонньої допомоги, яку обіцяв надати померлий син [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки вважає, що під тяжкими обставинами необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми. Так, у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказано, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивачки та її представника, що позивачкою заяву, адресовану Тлумацькій районній державній нотаріальній конторі про те, що вона не буде одержувати свідоцтво про право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку і свідоцтво про право на спадщину, складено на вкрай невигідних для неї умовах, оскільки вона позбувалася права розпоряджатися своїм майном, та була підписана нею під впливом помилки щодо обставин, що позбавило її права власності на належну їй за законом половину будинку, оскільки як видно з свідоцтва про право власності на житловий будинок, житловий будинок по [ADDRESS] належав померлому чоловікові позивачки [PERSON] вцілому на праві приватної власності, тому вона не могла мати своєї частини у спірному майні, а тільки претендувати на спадщину в частині не охопленій заповітом. Однак своїм правом вона не скористалася, подавши нотаріусу заяву про відмову від одержання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину. Крім того, [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно на випадок свої смерті синові [PERSON] Правочин [PERSON] вчинено добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Позивачка не довела у суді, що за відсутності тяжкої обставини, правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Доводи позивачки ґрунтуються на припущеннях. До того ж судом встановлено, що позивачка не була позбавлена права після подання нотаріусу заяви, відкликати її, оскільки як ствердила позивачка в судовому засіданні, документи на спірний житловий будинок зберігалися по місцю її проживання. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено, в чому саме полягали для померлої тяжкі обставини і які саме при цьому для неї були вкрай невигідні умови, в чому помилилася позивачка щодо обставин, які мають істотне значення, тому вимоги позивачки щодо заяви від 23.06.2004 року про відмову від отримання свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку будинку є необґрунтованими та не доведеними, тому у задоволенні позовної заяви в цій частині слід відмовити. Судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Керничною М.В. видано у відповідності з діючим законодавством на підставі поданих документів, що підтверджується копією спадкової справи №300. Тому позовні вимоги в частині визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2004 року на ім'я [PERSON], виданого державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Керничною М.В. в 1/2 частці недійсним задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги в частині визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2011 року на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Фединою А.М. в 1/6 частці, що належала [PERSON], та в 1/6 частці, що належала [PERSON], недійсним; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним в розмірі 1/6 частки будинку, виданого [PERSON] за реєстровим номером 3-282 від 14.03.2011 року; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним в розмірі 1/6 частки будинку, виданого [PERSON] за реєстровим номером 3-284 від 14.03.2011 року; визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку будинку по [ADDRESS] є похідними від визнання недійсною заяви [PERSON] від 23.06.2004 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON], тому в їх задоволенні також слід відмовити. Питання розподілу судових витрат по справі, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: approved