Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовом по якому просить суд визнати громадянина України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) батьком громадянина України повнолітнього [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначив, що підтримує заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі в якій зазначив, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач також визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав письмові пояснення, де зазначив про розгляд справи за його відсутності. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Приморського РВК 06.06.1989 року, актовий запис №842. 10 березня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС Приморського райвиконкому 10.03.1990 року, актовий запис №217. Оригінал свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 06.06.1989 року було втрачено, у зв`язку з цим 22.01.2021 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) було повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] . При повторній видачі свідоцтва про народженні серії [NUMBER] від 22.01.2021 року Приморським районним у місті Одесі ВДРАЦС ПМУЮ (м. Одеса) було допущено помилку та невірно вказано власне «по-батькові» [PERSON] , а саме: у графі «Батько» вказано по-батькові « [PERSON] », хоча вірним є « [PERSON] ». З метою виправлення вищевказаної помилки, 15.03.2021 року [PERSON] звернувся до Приморського районного у місті Одесі ВДРАЦС ПМУЮ (м. Одеса) з заявою про внесення змін до свідоцтва про народження. 19 березня 2021 року [PERSON] отримав від Приморського районного у місті Одесі ВДРАЦС ПМУЮ (м. Одеса) відповідь оформлену листом №6412/54-35 від 17.03.2021 року. Даним листом [PERSON] повідомлено, що 06.06.1989 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян Одеського міського управління юстиції було зареєстровано актовий запис про народження №842 відносно [PERSON] [INFO] . Державна реєстрація була проведена відповідно до частини 1 статті 135 СК України (тобто за вказівкою матері), а тому запис про батька в свідоцтві про народження [PERSON] був здійснений зі слів матері. Заявником при державній реєстрації народження була матір [PERSON] - [PERSON] , та відповідно до її заяви та підтверджуючого цей факт підпису у графі «Підпис запису відомостей про батька» батьком було записано [PERSON] ». З вищевикладеного вбачається що станом на теперішній час в актовому записі №842 вчиненого Відділом ЗАГС Приморського РВК 06.06.1989 року містяться невірні відомості щодо батька [PERSON] . У зв`язку з тим, що матір відповідача - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12.10.2020 року, актовий запис №10196, у [PERSON] відсутня можливість подати спільну з [PERSON] заяву про визнання батьківства. З метою встановлення біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] в приміщенні відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз лабораторії Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи судово-медичними експертами Кривдою Р.Г , Лацман І.В. , Стоєвою М.І , було проведено судово-медичну експертизу зразків рідкої крові та складено Висновок експерта №27 від 26.04.2021 року. З висновку експерта №27 від 26.04.2021 року вбачається, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком громадянина [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,98%; таким чином батьківство практично доведене. Враховуючи те, що у позивача немає можливості подати спільну з [PERSON] заяву про визнання батьківства, а прізвище, ім`я та по батькові батька - [PERSON] , записано за вказівкою матері в порядку ч. 1 ст. 135 СК України, то у позивача відсутній інший спосіб для захисту своїх права, окрім як в судовому порядку встановити факт батьківства, а тому права позивача підлягають захисту. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 (далі по тексту - Правила) з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З наведених обставин, враховуючи висновок Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи експерта №27 від 26.04.2021 року, вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком громадянина [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,98%, а тому суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved