Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» грошові кошти у розмірі 293778,66 грн. за прострочення виконання [PERSON] та [PERSON] грошового зобов`язання, визначеного заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року, з урахуванням Договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19 травня 2020 року, з яких три проценти річних від простроченої суми 73259,47 грн., інфляційні втрати - 220519,19 грн. та судові витрати. В обгрунтування вимог представник ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» вказав, що 10.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра та [PERSON] був укладено кредитний договір, згідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 41634 доларів США зі сплатою 13,89 % річних строком до 09.02.2037 року. Відповідно до умов вказаного кредитного договору в забезпечення [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, можливих штрафних санкцій, останній передав в іпотеку предмет іпотеки - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки від 10.04.2008 року, згідно до умов якого поручителем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 10.04.2008 року виступила [PERSON] ВАТ КБ «НАДРА» свої зобов`язання за кредитним договором від 10.04.2008 року виконало належним чином. З 04.02.2011 ВАТ КБ «НАДРА» здійснювало фінансову діяльність як акціонерне товариство публічного типу. У зв`язку з приведенням статуту у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» була проведена державна реєстрація статуту в новій редакції, внаслідок чого найменування ВАТ КБ «НАДРА» було змінено на ПАТ КБ «НАДРА». ПАТ КБ «НАДРА» та ВАТ КБ «НАДРА» є однією і тією ж самою юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.10.2020, статутом ПАТ КБ «НАДРА» від 2012 року та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особою серію А01 № 794080. [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв`язку з чим ПАТ КБ «НАДРА» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у цивільній справі №644/9206/13-ц від 11.12.2015 року за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованост кредитним договором стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 року в сумі 585242,02 грн. Заочне рішення Орджонікідзевського районого суду м. Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року набрало чинності. ПАТ «КБ «НАДРА», що є правонаступником ВАТ КБ «НАДРА» перебуває в процесі припинення (ліквідації). 19.05.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» було укладено договір №GL3N217258 про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 р., договором поруки № 6/4/26/2008/840-П/77 від 10.04.2008 року, договором іпотеки №6/4/26/2008/840-І/76 від 10.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В., за реєстровим №1112. ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серія ФК № 735 від 12.04.2016. Права вимоги до [PERSON] та [PERSON] за вказаними договорами має ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС». Відповідно до умов договору GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 р. за цим договором новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, зокрема, права, що випливають з судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, право вимагати сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, у розмірах, вказаних в додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основним договором. Станом на 13.05.2021 р. заборгованість, яка стягнута заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц 11.12.2015 року відповідачами не сплачена. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на усій території України запроваджено карантин, який продовжіє діяти на 19.05.2021 року. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Отже, з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» підлягають стягненню інфляційні втрати та проценти річних від простроченої суми за прострочення виконання відповідачами грошового зобов`язання, визначеного заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року, з урахуванням договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 року, у розмірі 293778,66 грн., а саме: три проценти річних від простроченої суми - 73 259,47 грн. та інфляційні втрати - 220519,19 грн. ( виходячи з того, що відповідно до договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги в 19.05.2020 року, з урахуванням вказаного рішення суду, заборгованість відповідачів перед ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 року становить 585 242,02 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 331 156,38 грн.; сума заборгованості за відсотками - 223 916,78 грн.; сума заборгованості за пенею - 30 168,86 грн.) Представник позивача в наданій суду заяві вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідачі та їхній представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в наданому суду відзиві [PERSON] вказала, що зважаючи на викладені в позовній заяві доводи, вважає, заявлені позовні вимоги ТОВ «Європартнер Фінанс» неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню. Просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що в 2015 році ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду про дострокове стягнення всієї наявної заборгованості за кредитним договором, що підтверджено заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова винесеним у справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року, яким з боржника стягнуто достроково заборгованість за кредитом, відповідно суму простроченої заборгованості за процентами та пенею в розмірі 585242,02 грн.Таким чином, звернувшись з позовною заявою ПАТ КБ «Надра» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України та положень кредитного договору, ПАТ КБ «Надра» змінив на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов'язань - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав з моменту звернення до суду з позовом в 2015 році. Відтак, стягнення інфляційних втрат та 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Строк позовної давності за зобов`язаннями відшкодування інфляційних втрат та 3% річних слід обраховувати за кожен місяць з урахуванням положень частини 5 статті 261 ЦК з моменту, коли особа набула права пред`явити вимогу про сплату інфляційних втрат. Тобто, право на нарахування інфляційних витрат та 3% річних починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто в межах строку позовної давності. ПАТ КБ «Надра» звернувшись до суду змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, після чого в межах строку позовної давності не звертався до суду про стягнення інфляційних втрат та 3% річних й лише 19.05.2020 року відступив право вимоги на користь ТОВ «Європартнер Фінанс». Строк позовної давності для ПАТ КБ «Надра» на стягнення інфляційних втрат та 3% річних минув в кінці 2018 року. А тому звернення ТОВ «Європартнер Фінанс» з позовом в 2021 році із заявленими 3% річних в розмірі 73 259,47 грн. та інфляційними втратами в розмірі 220 519 грн. є неправомірним та не підлягають задоволенню. Також, звертаючись з позовом, ТОВ «Європартнер Фінанс» надано графік інфляційних втрат та графік 3% річних з березня 2017 року по квітень 2021 року. Однак, ТОВ «Європартнер Фінанс» жодним чином не обґрунтувало та не надало підтвердження свого права на стягнення інфляційних втрат та 3% річних саме за вказаний період. Крім того, [PERSON] не погодилася з тим, що новий кредитор набуває права вимагати сплати боржником грошових коштів, сплати процентів у розмірах вказаних у Додатку №1 до договору відступлення, право вимагати сплати неустойки, пеней штрафів передбаченим основним (кредитним) договором, оскільки заборгованість за кредитним договором вже стягнута у повному обсязі, повторне стягнення кредиту призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання. Вказане стосується й нарахованих відсотків. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. [PERSON] вказала, що позивачем не правильно здійснено розрахунок заборгованості 3% річних на основну суму заборгованості. Навіть якщо б кредитор мав право стягувати зазначену заборгованість, то розрахунок 3% річних повинен здійснюватись на суму боргу, не враховуючи пеню. Відповідно до умов кредитного договору, він надавався в іноземній валюті. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін, який характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, що купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базовим. Тобто відповідно до ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у грошовій одиниці України, тобто в гривні. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні. При з`ясуванні необхідності сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у деяких судів виникали труднощі у визначенні валюти грошового зобов`язання. Між сторонами по справі було укладено кредитний договір в іноземній валюті, тому застосовувати до цих правовідносин положення закону, який регулює порядок сплати боргу, визначеного договором у гривні є помилкою. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Тому в частині вимог про стягнення на користь позивача інфляційних витрат за порушення грошових зобов`язань необхідно відмовити. Вказала, що у позовній заяві ТОВ «Європартнер Фінанс» відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з березня 2017 року по квітень 2021 року, а також не надано доказів, які б підтверджували право на їх стягнення. Відповідач [PERSON] про дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подавав. Заяв чи клопотань від [PERSON] до суду не надходило. ТОВ «Європартнер Фінанс» надало суду відповідь на відзив, зазначивши, що позиція відповідача є необгрунтованою, а доводи, наведені у відзиві, не спростовують викладеного у позовній заяві. В наданій відповіді на відзив підтримав позовні вимоги, зауважив, що відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом позову ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» є вимоги про стягнення компенсаційних виплат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, які по суті є похідними вимогами кредитора від основного (уже існуючого) зобов'язання, встановленого заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року. Отже, у зв'язку із заміною кредитора в зобов'язанні саме зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб'єктний склад у частині кредитора, а стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, витікають із прострочення виконання грошового зобов'язання, встановленого судовим рішенням, то відповідно до договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19 травня 2020 року, з урахуванням заочного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року, яке станом на сьогоднішній день відповідачами не виконано, ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» має право, як новий кредитор, на стягнення з відповідачів компенсаційних сум відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Зауважувалось, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний характер, адже є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Отже, враховуючи, що розмір заборгованості [PERSON] та [PERSON] , встановлений заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року, визначено саме у національній валюті, то в подальшому ця сума у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішення суду, знецінюється внаслідок інфляційних процесів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що 10.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/4/26/2008/840-К/75, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 41634 доларів США, зі сплатою 13,89 % річних строком до 09.02.2037 року. Відповідно до п.2 вказаного кредитного договору в забезпечення [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, можливих штрафних санкцій, він передав в іпотеку предмет іпотеки - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір поруки №6/4/26/2008/840-П/77 від 10.04.2008 року, відповідно до умов якого поручителем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 року виступила [PERSON] ВАТ КБ «НАДРА» свої зобов`язання за кредитним договором № 6№ 6/4/26/2008/840-К/75від 10.04.2008 року виконало належним чином. З 04.02.2011 ВАТ КБ «НАДРА» здійснювало фінансову діяльність як акціонерне товариство публічного типу. У зв`язку з приведенням статуту у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» була проведена державна реєстрація статуту в новій редакції, внаслідок чого найменування ВАТ КБ «НАДРА» було змінено на ПАТ КБ «НАДРА». ПАТ КБ «НАДРА» та ВАТ КБ «НАДРА» є однією і тією ж самою юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.10.2020, статутом ПАТ КБ «НАДРА» від 2012 року та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особою серію А01 № 794080. [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв'язку з чим ПАТ КБ «НАДРА» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова у цивільній справі №644/9206/13-ц від 11.12.2015 року за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 року в сумі 585 242,02 грн. Заочне рішення Орджонікідзевського районого суду м. Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року набрало законної сили. 19.05.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» було укладено договір №GL3N217258 про відступлення прав вимоги, згідно з яким до ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 р., договором поруки № 6/4/26/2008/840-П/77 від 10.04.2008 року, договором іпотеки №6/4/26/2008/840-І/76 від 10.04.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В., за реєстровим №1112, що підтверджується договором №GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 року, витягом додатку № 1 до договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 року, платіжним дорученням № 205 від 15 травня 2020 року «оплата за лот № GL3N217258, учасником ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС». ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серія ФК № 735 від 12.04.2016. Відповідно до умов договору GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 р. за цим договором новий кредитор набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, зокрема, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, право вимагати сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, у розмірах, вказаних в додатку № 1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основним договором. Станом на 13.05.2021 року заборгованість, визначену заочним рішеням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц 11.12.2015 року, [PERSON] та [PERSON] не сплачено. Відповідно до договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги в 19.05.2020 року, з урахуванням вказаного рішення суду, заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 року стано 585 242,02 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 331 156,38 грн.; сума заборгованості за відсотками - 223 916,78 грн.; сума заборгованості за пенею - 30 168,86 грн Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов'язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 ЦПК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц та у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, невиконання боржником грошового зобов'язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний характер, адже є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов'язанні встановлені законодавством України. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що у зв'язку із заміною кредитора в зобов'язанні саме зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб'єктний склад у частині кредитора. У постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що "преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта". Предметом позову є вимоги про стягнення компенсаційних виплат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, які по суті є похідними вимогами кредитора від основного (уже існуючого) зобов'язання, встановленого рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.12.2015 року у справі № 644/9206/13-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) на підставі правового аналізу статей 526, 599, 611, 625 ЦК України зроблено правовий висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження№ 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, витікає вже не з кредитних правовідносин сторін, які припинились в момент погашення заборгованості, а із прострочення виконання іншого грошового зобов'язання, встановленого судовим рішенням. Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що відповідачі не виконують судове рішення у справі № 644/9206/13-ц, то позивач як новий кредитор мав право на стягнення з нього компенсаційних сум відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється залістю у три роки. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на усій території України запроваджено карантин, який продовжує дію станом на 19.05.2021 року. Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Отже, з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» підлягають стягненню три проценти річних від суми зоборгованості за кредитним договором № 6/4/26/2008/840-К/75 від 10.04.2008 року у розмірі 585 242,02 грн., що за період з 12.03.2017 по 13.05.2021 становить 73 259,47 грн., виходячи з наступного розрахунку - 585242,02 грн. х 3%/100 % /365 днів х 1524 днів. Крім того, з відповідачів підлягає стягненню сума інфляційного нарахування на суму боргу у розмірі 585 242,02 грн. За період з 12.03.2017 по 13.05.2021 в Україні зведений індекс інфляції склав 137 %, відтак сума інфляційного нарахування складає 220 519,19 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і стягує з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми за прострочення виконання відповідачами грошового зобов`язання, визначеного заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду Харкова у цивільній справі № 644/9206/13-ц від 11.12.2015 року, з урахуванням договору № GL3N217258 про відступлення прав вимоги від 19.05.2020 року. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Верховний суд вказа, що в рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Верховний суд також зазначив, що в силу приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець пов`язує визначення розміру витрат на правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у кожному конкретному випадку. В постанові від 22.05.2018 р. у справі №826/8107/16 Верховний суд дійшов висновку, що склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правопої допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обгрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Такий висновок узгоджуєтьсяз правопою позицією Верховного суду, викладеній в постановах від 21.03.2018 року у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 року у справі №814/698/16. При цьому суд звертає увагу на те, що відсутність доказів сплати понесених витрат також не є перешкодою для їх присудження (така позиція викладена в постанові Верховного суду від 21.01.2021 у справі №280/2635/20) На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги, розрахунок сум судових витрат з зазначенням дій з надання правничої допомоги, витрачений час та вартість послуг. Відтак, суд вважає, що в данному випідку витрати на правничу довоомгу підлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що розгляд справи проводився в спрощеному провадженні, без участі сторін в судовому засіданні, оскільки від сторін в тому числі і представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без його участі. Таким чином стягнення з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС» витрат на правничу допомогу у сумі 2000 грн. є співмірними зі складністю справи та виконаних робіт, ціною позову, відповідає критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПАРТНЕР ФІНАНС».

Outcome: approved