Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві та в судовому засіданні зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований та проживав її син - відповідач по справі. При цьому, з лютого 2012 року відповідач не проживає у вказаному будинку, оскільки виїхав на заробітки та проживання до Російської Федерації. В телефонній розмові відповідач повідомив позивача, що не має наміру повертатись та користуватись житлом позивача, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком позивача необхідний останній у зв'язку з тим, що дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй нерухомістю Посилаючись на те, що відповідач більше двох років без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу - позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає та відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення [PERSON] та [PERSON], дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження відповідача; копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.10.2007 року; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.10.2007 року; копію витягу з Державного реєстру правочинів від 16.10.2007 року; акт депутата про встановлення факту не проживання відповідача від 24.03.2014 року; довідку Баштанського районного сектору УДМС України в миколаївській області від 27.03.2014 року № 221 про реєстрацію відповідача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач як член сім'ї власника з 2008 року зареєстрований у вказаному будинку, але з лютого 2012 року в ньому не проживає, виїхав на постійне проживання та заробітки за межі України, але з реєстрації за даною адресою не знявся. Вказані дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку по вул. Горького, 23 м. Баштанка Баштанського району та з моменту реєстрації відповідача у вказаному будинку він набув право користування цим будинком, але з лютого 2012 року не реалізовує його і по теперішній час фактично проживає за іншою адресою та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житловим будинком позивача відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у будинку позивача неправомірно обмежує її правомочності по користуванню та розпорядженню належним їй майном. У зв'язку з наведеним відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved