Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Садівниче товариство «Орельський розлив», Кіровська селищна рада, [PERSON], Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та виключення такого акту з Державного земельного кадастру. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, в обґрунтування яких зазначив, що 06 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено Договір дарування земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 567, згідно якого [PERSON] передав у власність, а він, в свою чергу, прийняв у власність безоплатно земельну ділянку площею 605 кв.м, розміщену на території Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Орельський разлив», ділянка № 234, призначену для ведення садівництва. Зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія РІ № 133432, виданого виконавчим комітетом Кіровської селищної Ради 10.10.2001 року, згідно рішення від 14.09.2001 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 5631. Цей Договір було нотаріально посвідчено 06 квітня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] Згідно Довідки від 03.12.2015 р., виданої головою правління Садівничого товариства «Орельський Разлив» [PERSON], у зв'язку із внутрішніми змінами нумерації ділянок у Садівничому товаристві «Орельський Разлив» земельна ділянка під порядковим № 234 змінила свій порядковий номер на 258. У зв'язку із внесенням змін до Земельного кодексу України, яке відбулося 1 січня 2013 року, було змінено ст. 126 цього Кодексу, а саме відтепер право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З метою належного оформлення своїх речових прав на вказану земельну ділянку в нього виникла необхідність в присвоєнні кадастрового номеру для ділянки № 258, площею 605 кв.м, розміщеної на території Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садівниче товариство «Орельський Разлив». На виконання зазначеної норми між ним, з однієї сторони, та Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», з іншої сторони, було укладено Договір № 1504010100425 від 11 грудня 2015 року предметом якого є проведення робіт з підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після проведення робіт, визначених у Договорі № 1504010100425, він звернувся із підготовленою технічною документацією до Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області для присвоєння земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності за договором дарування, кадастрового номеру. Відповіддю на його звернення стало Рішення № РВ-1200357792016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру від 09.08.2016 р. (копія - в Додатках), згідно якого підставою для відмови у внесенні необхідних відомостей до Державного земельного кадастру є розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, а саме земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, с/т «Орельський разлив», ділянка № 259, кадастровий номер: 1455400:01:014:0241. На момент проведення робіт з розробки технічної документації, йому не було відомо про те, що частина земельної ділянки, яка фактично належить йому, згідно Державного земельного кадастру приєднана до земельної ділянки іншої особи, а саме до ділянки [PERSON]. Він протягом багатьох років, а саме з моменту укладання Договору дарування земельної ділянки № 258 і по сьогоднішній день, використовує вказану земельну ділянку за призначенням, тобто веде садівниче господарство на задоволення власних потреб, входить до складу членів садового товариства «Орельський разлив», регулярно сплачує необхідні членські внески, що підтверджується безліччю розрахункових документів і ніколи не мав суперечностей із власниками суміжних ділянок щодо встановлення меж належних їм земельних ділянок. Згідно опису меж, зазначеному у Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 133432, земельна ділянка № 258 межує з ділянкою № 259, яка належить [PERSON]. А отже, при підготовці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № 259 в натурі (на місцевості) з ним мав бути підписаний акт погодження зовнішніх меж земельних ділянок суміжними землевласниками та користувачами, адже він є власником земельної ділянки, суміжної з земельною ділянкою № 259. Але, він такого акту не підписував та не мав жодної інформації щодо проведення робіт з підготовки технічної документації щодо земельної ділянки № 259. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 17 жовтня 2013 року № 868, а саме ч. 2 п. 6. відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник. Тому, саме [PERSON] як особа, яка подавала документи державному реєстратору задля реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, с/т «Орельський разлив», діл. 259, повинна нести відповідальність за те, що у своїй заяві зазначила недостовірні відомості, результатом чого стало занесення до Державного земельного кадастру відомостей, які не відповідають дійсності. Все призвело до позбавлення його законного права розпорядження земельною ділянкою власником якої він став за Договором дарування. Відповідно до п.п. 116-121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності. Таким чином, він не може звернутися з заявою про виправлення в Державному земельному кадастрі помилки в кадастровому номері земельної ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] Відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме до реєстрації кадастрового номеру на основі неправомірної документації, в результаті чого неправильно визначені межі земельної ділянки, яка належить [PERSON], можливо здійснити лише за участю суду. Тому вважає,\~що під\~час виділення земельної ділянки №259 та реєстрації її [PERSON], було допущено багато порушень в процедурах розробки технічноїчної документації, встановлення та узгодження меж із суміжними ділянками, а тому й виділення земельної ділянки відбулось із значними порушеннями законодавства. Просить суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка зареєстрована у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 1221455400:01:014:0241, площею 0,12 га. Представник позивача [PERSON] до початку відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Представники третьої особи [PERSON] до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав не заперечує проти їх задоволення. Треті особи в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, від 06.04.2005 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], став власником земельної ділянки площею 605 кв.м, на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство «Орельський разлив», ділянка 234, призначена для ведення садівництва. Зазначена земельна ділянка належала дарувальнику [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія Р1 №133432, виданого виконкомом Кіровської селищної Ради 10.10.2001 року, згідно рішення від 14.09.2001 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №5631. (а.с.12). Згідно Довідки від 03.12.2015 р., виданої головою правління Садівничого товариства «Орельський разлив» [PERSON], у зв'язку із внутрішніми змінами нумерації ділянок у Садівничому товаристві «Орільський розлив» земельна ділянка під порядковим № 234 змінила свій порядковий номер на 258. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки № 258, що межує з ділянкою № 259, яка належить позивачу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою внесення відомостей до Державного земельного кадастру є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням № РВ-1200357792016 від 09.08.2016 р. державного реєстратора Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки, відповідно до п.111 Постанови Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року, оскільки при перевірці документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, а саме земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Кіровська селищна рада, с/т «Орельський разлив», ділянка № 259, кадастровий номер: 1455400:01:014:0241, площа співпадає на 91,6546 %. Як вбачається з матеріалів геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість), із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] за адресою: Садівниче товариство «Орільський розлив» Кіровської селищної ради, ділянка №234, земельна ділянка за кадастровим номером 1221455400:01:014:0241 площею S=0,1200 га має накладення на місцевості із земельною ділянкою площею 0,0605 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту №133432. Площа накладення згідно геодезичним замірам становить 0,0563 га. Так, згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.81\~ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки. Частиною першою\~статті 116 ЗК України\~визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2\~ст.116 ЗК України). Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~(ст. 126 ЗК України).\~Право власності посвідчується державним актом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3\~ст.\~152\~Земельного кодексу\~України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування завданих збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно з положеннями\~статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, в силу наведених норм закону та встановлених обставин, державний акт про право власності на земельну ділянку, №259, яка зареєстрована у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 1221455400:01:014:0241, площею 0,12 га має ознаки недійсності через наявність очевидних помилок у державному акті, невірність визначення меж земельної ділянки, чим порушено право позивача, як власника суміжної земельної ділянки №258, тобто даний акт виданий з порушенням вимог законодавства та при недотриманні балансу інтересів інших осіб, а тому підлягає визнанню недійсним. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved