Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Харківська міська рада про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка» є організацією яка здійснює утримання житлового комплексу «Садова гірка», який складається з житлових будинків по [ADDRESS]. Відповідно до статуту позивача та чинного Закону України «Про Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» Правління позивача самостійно здійснює діяльність управителя житловими будинками та є балансоутримувачем названих будинків [NUMBER]. В будинку [ADDRESS] яка згідно даних позивача перебуває в комунальній власності громади міста Харків. До початку 2014 року відомостей про наймача вказаної квартири у позивача не було, хоча гр-н [PERSON] здійснював в ній певні ремонтні роботи. В лютому місяці 2014 року відповідач пред'явив, але не передав позивачу ордер відповідно до якого він мав право вселитися в квартиру [NUMBER], ордер був виписаний 2010 роком відповідно до Житлового кодексу України. Позивач запропонував відповідачу сплатити заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка сформувалася з моменту виписування відповідачу ордера, на що отримав відмову позивача. Позивач звернувся до Харківської міської ради з проханням надати роз'яснення, хто саме має сплачувати за спожиті послуги або сплатити заборгованість як власник квартири. Харківська міська рада своїм листом вказала що згідно ордеру наймачем квартири з 2010 року є відповідач, а тому саме він має сплачувати за спожиті послуги. Позивач неодноразово шляхом передачі особам, що перебували в квартирі [NUMBER] та залишенням у поштовій скринці з 2011 року направляв підготовлені договори на тримання будинку, однак вони залишалися без відповіді. Після того, як позивачу від Харківської міської ради стало відомо про особу наймача квартири, на його адресу було направлено лист з примірниками договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладення якого є обов'язком споживача послуг. Запропонований до підпису відповідачем договір повністю відповідає типовому договору. Вказаний лист був повернутий поштою у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно рішення загальних зборів ОСББ від 9 жовтня 2011 р.. встановлено розмір щомісячних внесків на утримання квартири в розмірі 6,5 грн. за 1 м. кв. Крім того, в обов'язки власника квартири входить також оплата компенсації вартості спожитих комунальних послуг (водо забезпечення та водовідведення, газ, теплопостачання). Слід зазначити, що від відповідача жодного разу не надходили скарги на об'єм та якість наданих послуг. У зв'язку з необхідністю забезпечення нормального функціонування житлового комплексу «Садова гірка» необхідно здійснювати регулярні та капітальні витрати, позивач не може дозволити формування значних обсягів заборгованості. Таким чином, позивач належним чином виконував свої обов'язки як управителя будинку та особи яка надає житлово-комунальні послуги. Відповідач зловживаючи своїм правом на вселення до наданої квартири не здійснив вселення, не повідомив позивача про виданий ордер та не сплачував за отримані послуги. 04 листопада 2014 року відповідач подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що він не є суб'єктом договірних правовідносин, на укладенні яких наполягає позивач, не є власником квартири по [ADDRESS] а також леном ОСББ «Садова гірка», тому у жодному випадку не зобов'язаний, та, навіть не має права укладати договір з Позивачем. Така позиція повністю підтверджується наведеними нормами чинного законодавства та судовою практикою, що склалася в Україні. Ст. 22 Закону № 2866-ІІІ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон 2866-ІІІ), на яку також посилається і Позивач, визначено наступне: «Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов*язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні». Як вбачається з приведеної норми, яка є ключовим аргументом Позивача, обов'язок укладання вищезазначеного договору покладається саме на власника приміщення. З огляду на це, Відповідач наголошує, що є наймачем вказаної квартири, тому за законом не має права бути учасником правовідносин між власником квартири та ОСББ, а також виступати стороною договору. Сам Позивач наводить у своїй заяві практику Верховного суду України ( Постанова від 10.10.2012 по справі 6-110цс12), де відповідачем є саме власник квартири, а не наймач, тому така практика взагалі не може застосовуватись у даному випадку. Позивачем не доведено, що відповідно до закону він може виступати стороною договору. У позовній заяві Позивач зазначає, що є балансоутримувачем будинків [ADDRESS] при цьому не надавши суду документів, які б це підтверджували. Для підтвердження юридичного факту, що Позивач дійсно є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] до суду повинен бути наданий відповідний акт приймання-передачі будинку з балансу власника буднику на баланс об'єднання. Позивачем при обгрунтуванні своїх позовних вимог не врахований встановлений цивільним законодавством України порядок укладення договорів. Додатково до наведених доводів щодо явної невідповідності дійсного суб'єктного складу відносин та вимог Позивача (договір повинен бути укладений власником, а не наймачем, а Відповідач не є власником, тоді як Позивач взагалі нічим не довів, що є балансоутримувачем будинку). Посилання на такі факти, як передача якихось, нібито підготовлених, договорів якимсь взагалі невідомим особам, які нібито перебували у квартирі та нібито залишення у поштовій скриньці якихось документів, взагалі нічим не підтверджується та у будь-якому випадку не може аналізуватися як надіслання оферти з точки зору положень цивільного законодавства України, про особу наймача Позивач дізнався у 2014 році, а звертався з 2011 року. Тобто, до конкретної особи-наймача Позивач звертатися не міг, оскільки, як сам стверджує, не знав про її існування, тоді як законодавчо закріплено, що у оферти має бути конкретний адресат, в іншому випадку така пропозиція буде вважатися запрошенням робити пропозиції. Тому, Позивачем жодним чином не доведено обставини стосовно своїх звернень, і навіть якщо б вони були доведені, сам Позивач у заяві підтвердив, що такі звернення були адресовані невідомим особам, що у будь-якому випадку не робить їх офертою. Єдиний підтверджений документально факт звернення до Відповідача мав місце у 2014 році (лист з примірником договору), але і цей факт не можна вважати офертою. Позивач вимагає оплати послуг за минулі періоди, та обгрунтовує свої вимоги нібито укладеним договором. Тому, для встановлення того, чи був укладений такий договір, потрібно проаналізувати зміст такого договору саме на момент його укладення. З огляду на це: -по-перше, Позивач так і не вказав точної дати, коли він вважає, що договір був укладений; -по-друге, Позивач не надав такі документи, за якими суд міг би проаналізувати зміст договору, що нібито надавався зі зверненнями, починаючи з 2011 року. Позивачем не надано суду підтвердження строків, а також розрахунок об'єму та вартості послуг, які нібито надавались відповідачу. Так, у позовній заяві вказується на встановлення внесків на «утримання квартири». Але, законом не встановлена можливість надання об'єднанням послуг на утримання саме квартири, тоді як Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 N 76 встановлені Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій. ОСББ «Садова гірка» не має державного акту на право власності чи користування земельною ділянкою, або договору оренду землі для експлуатації та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] Таким чином, належна оцінка судом об'єму послуг з утримання прибудинкової території неможлива без надання правовстановлюючих документів, підтверджуючих право власності, або користування певною земельною ділянкою. Також, для підтвердження повноважень об'єднання на отримання компенсації вартості спожитих комунальних послуг Позивачем не надано для оцінки копії укладених договорів з постачальниками таких послуг. Є безпідставними твердження Позивача щодо нібито виконання їм своїх обов'язків відносно Відповідача - надання житлово-комунальних послуг. Відповідач ніколи не отримував та на теперішній час не отримує від Позивача будь- яких комунальних послуг, що підтверджується актом від 17.10.2014 № 1, складеним представниками Комплексу «Харківодопостачання» Комунального підприємства «Харківводоканал» (копія додається). Відповідно цього акту квартира [ADDRESS] знаходиться у нежитловому стані (без внутрішніх оздоблювальних робіт). Ремонтні роботи не проводяться. Комунікації холодної води, гарячої води, центрального опалення, каналізації підведені нарівні стояків. Від стояків відсутні розводящі трубопроводи у всіх приміщеннях квартири. Відсутні також сантехнічні прибори (мийки, раковини, ванна, унітази, опалювальні батареї по всій квартирі, та інше обладнання. За висновками комісії квартира не є придатною для щоденного проживання. Таким чином, твердження Позивача про те, що він належним чином виконував свої обов'язки управителя будинку та особи, яка надає житлово-комунальні послуги, не відповідають фактичним обставинам. Незважаючи на те, що Позивачем не наведено конкретних періодів надання послуг, які нібито надавалися, зі змісту заяви вбачається, що позовні вимоги поширюються на період з 2010 року, що потребує застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідач вважає необхідним додатково зауважити, що позивачем не надано жодних документів, які б достеменно підтверджували конкретні періоди надання послуг та факт надання послуг. Але Позивач зазначає, що нібито існуюча заборгованість «сформувалася з моменту виписування відповідачу ордера (2010 рік)», саме тому Відповідач заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності. Ураховуючи вищезазначене, Відповідач ще раз наголошує на тому, що не є власником квартири [ADDRESS], не є членом об'єднання, тому за законом не може бути стороною договору, на укладенні якого наполягає Позивач. Зазначена правова позиція повністю підтверджується практикою судів касаційної інстанції, тоді як рішення ВС України, на яке посилається Позивач, стосується саме відносин між власником та об'єднанням та не може бути застосовано в даному випадку. 05.11.2014року представником 3-ї особи подані до суду пояснення , в яких Харківська міська рада зазначила, що зі змісту позовних вимог вбачається, що позовні вимоги не стосуються прав та обов'язків Харківської міської ради. 10.12.2014року відповідачем поданий до суду зустрічний позов. 28.01.2015року відповідачем подано клопотання про витребування доказів. 29.01.2015р. представником позивача поданий відзив на зустрічний позов. Ухвалами суду від 29.01.2015року зустрічний позов прийнято та задоволено клопотання про забезпечення доказів. 09.07.2015року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 14 липня 2015року провадженя по справі зупинено до розгляду іншої цивільної справи. 19.04.2017р. представником позивача подана заява про поновлення провадження. Ухвалою суду від 21 квітня 2017року провадженя по справі відновлено. 25.01.2018р. представником позивача подана заява про збільшення позовних вимог, в якій просили Стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Садова гірка» заборгованість за період з серпня 2011 року по серпень 2014 року за нараховані та спожиті комунальні послуги на утримання будинку, споруд і прибудинкової території у розмірі 23827,73 грн. ( двадцять три тисячі вісімсот двадцять сім гривень 73 копійки); 3% річних за прострочення повернення заборгованості у розмірі 2135,00 грн. ( дві тисячі сто тридцять п'ять гривень 00 копійок); інфляційне збільшення боргу у розмірі 19786,34 грн. ( дев'ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 34 копійки) Ухвалою суду від 30 січня 2018року зустрічна позовна заява [PERSON] залишена без розгляду. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав доводи, які зазнечені в запереченні на позовну заяву. Представник 3-ї особи в судове засідання не з*явився, надав пояснення, в яких просив розглядати справу без участі представника Харківської міської ради. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка» (надалі позивач) є організацією яка здійснює утримання житлового комплексу «Садова гірка», який складається з житлових будинків по [ADDRESS]. В будинку [ADDRESS] яка згідно даних позивача перебуває в комунальній власності громади міста Харкова, підтверджується листом комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Судом встановлено та підтверджується відповідними доказами, а сторонами не заперечується, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №99/1 від 11.06.2010 року було видано ордер №122271 на право зайняття разом із сином [PERSON] житлового приміщення - однокімнатної ізольованої квартири [NUMBER] житловою площею 18,1 м.кв. в будинку [ADDRESS] Згідно реєстраційного запису місця проживання в паспорті [PERSON] в квартирі за вказаною адресою він зареєстрований з 10.10.2013 року. Згідно свідоцтва про право власності, виданого 23.09.2013 року, зазначена квартира є комунальною власністю територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради. Установчими зборами від 09.10.2010 року співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS], прийнято Статут, які зареєстровані у передбаченому законом порядку. Згідно оспореного позивачем акту прийняття на баланс ОСББ «Садова гірка» житлового комплексу [ADDRESS] від 10.07.2012 року, цей акту складено лише комісією у складі представників ОСББ «Садова гірка», тобто в односторонньому порядку, без зазначення юридичної особи, з балансу якої вказана комісія приймає житловий комплекс на баланс ОСББ «Садова гірка» Відповідно до статуту позивача та чинного Закону України «Про Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» Правління позивача самостійно здійснює діяльність управителя житловими будинками та є балансоутримувачем названих будинків [NUMBER]. Згідно зі ст. 68 Житлового кодексу Української PCP, який діє на території України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. На підставі п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 13 вказаних Правил спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, розв'язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, перед законодавством та статутними документами. В порядку ст. 12 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» Управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинками можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об'єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об'єднання. ОСББ «САДОВА ГІРКА» самостійно виконує функцію балансоутримувача управителя майна, без передачі майнового комплексу та делегування прав організації-юридичній особі. Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання, опалення, вивезення побутових відходів, об'єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово- комунальних послуг. Об'єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального, і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Таким чином, законом передбачається самостійне утримання житлового будинку ОСББ та сплата комунальних послуг (водопостачання, електропостачання споживання у місцях загального користування. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку», утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності здійснюються відповідно до законодавства України. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строк визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Комунальні послуги щодо утримання житлового будинку та прибудинкової території надаються [PERSON] без відповідного договору, оскільки останній ухиляється від його підписання. Обов'язок оплати комунальних послуг встановлений щомісяця. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо): 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). В порядку ст. 23 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», власник має право тримати на балансі та управляти належним йому майном. Згідно зі ст. 24 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Балансоутримувач має право, зокрема, -визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; -укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; -приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; -звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Балансоутримувач зобов'язаний, зокрема, -утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); -вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; -забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; -забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; -забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Управитель має право, зокрема: -здійснювати управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд та забезпечувати їх належну експлуатацію; -укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами у встановленому законом; -контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг; -отримувати плату за виконання власних функцій; Управитель зобов'язаний, зокрема, -забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу, комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами, правилами; -вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів; -надавати необхідну інформацію споживачам та реєструвати зе споживачів у встановленому законодавством порядку в разі виникнення аваре тимчасового припинення виконання будь-якої послуги, передбаченої договором; -контролювати стан забезпечення споживачів житлово-комунальними послу проведення перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; -надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформації перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо. В порядку ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: -одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; -одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг,| споживчі властивості тощо; Споживач зобов'язаний, зокрема, - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; -у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні пеню сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Виконавець зобов'язаний: 1)забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2)здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; 3)підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; 4)надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 5)своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 6)розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7)утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; 8)сплачувати споживачу компенсацію за перевищення встановлених термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт у розмірі, визначеному договором або законодавством; 9)вести облік вимог (претензій) споживачів у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт; 10)своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Законом чітко визначено обов'язок виконавця надати послуги а споживача сплачувати платежі за отримані комунальні послуги, незалежно від укладеного договору про надання комунальних послуг. Так, ОСББ «Садова Гірка» щомісяця надає комунальні послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, які полягають у освітленні місць загального користування, поливу зелених насаджень, утриманні та ремонту внутрішньо будинкових мереж та систем, електропостачанні ліфтів, прибиранні та вивезенні сміття і т.і. Від [PERSON] протягом періоди з 2011-2014 р. скарги про неналежне надання комунальних послуг не надходили. Така позиція узгоджується зі сталою судовою практикою, зокрема, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 05.04.2017 р. у справі № 212/4917/15-ц. Крім того, на утримання житлового будинку та прибудинкової території, зокрема здійснення поточного і капітального ремонтів, Загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку визначено обов'язковий внесок. Розмір внеску на експлуатаційні витрати прийнято Загальними зборами співвласників ОСББ «Садова гірка» Протоколом від 09.10.2011 р., у розмірі 6,50 грн. для житлових приміщень. [PERSON] як наймач квартири [ADDRESS] є споживачем житлово-комунальних послуг (особовий рахунок [NUMBER]), які надаються ОСББ «Садова Гірка» і систематично не сплачує комунальні послуги та внески на витрати на утримання житлового будинку та прибудинкової території. На даний час заборгованість [PERSON] перед ОСББ «Садова Гірка» складає 45 749,07 грн. З урахуванням того, що позов пред'явлено 17.09.2014 р. враховуючи трирічний строк позовної давності, прострочення [PERSON] щодо сплати комунальних послуг починається з серпня 2011 року по серпень 2014 р. і складає 23 827,73 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями. Відповідно до ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідач за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням трирічного строку позовної давності, який починає обраховуватись з 25.01.2015 р., 3 % річних від простроченої суми склала 2 135,00 грн., інфляційне збільшення боргу складає 19 786,34 грн. На підставі вищенаведеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача та визнає укладеним між сторонами договор про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій та стягує з відповідача заборгованість перед позивачем. Згідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати покладені на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved