Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить зняти арешт з належної йому 1/6 частини квартири [ADDRESS], що був накладений 07 жовтня 2004 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця від 05 травня 2003 року, реєстраційний номер обтяження 1362148. Мотивуючи вимоги тим, що 17 лютого 2017 року він дізнався про накладення арешту на належну йому на праві спільної часткової власності 1/6 частини квартири [ADDRESS]. Звернувшись до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з проханням зняти арешт на нерухоме майно, отримав відмову з тих підстав, що виконавчих проваджень відносно нього на виконанні у відділі не перебуває. Надати більш детальну інформацію по арешту не має можливості у зв'язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Зі змісту якої убачається, що він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просить суд позов задовольнити. Від представника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 16.05.2017 року виконавчі документи стосовно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щовідповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 03 січня 1994 року Дніпровською районною державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 19). За даними відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.02.2017 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 2004 року на підставі постанови виконавчої служби б/н від 05 травня 2003 року накладено арешт на 1/6 частини квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], реєстраційний номер обтяження 1362148 (а.с. 5). Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік підстав за яких арешт з майна знімається. Частиною 5 даної статті визначено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як убачається із листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.03.2017 року №2702, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 09.03.2017 року виконавчі документи стосовно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Надати більш детальну інформацію або зняти арешт з майна не виявляється можливим у зв'язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року. Для вирішення питання про зняття арешту з майна запропоновано звернутись до суду (а.с. 4). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника закріплені у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. За статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Зазначені позиції кореспондуються із статтями 319, 321 Цивільного кодексу України відповідно до яких, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зняття арешту з належної йому 1/6 частини квартири [ADDRESS]. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved