Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~в якій\~вказала,\~що 04.11.2008 року вона зареєструвала шлюб з\~відповідачем [PERSON] \~у Відділі реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського\~районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис\~№ 37. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Протягом останніх років відношення з відповідачем поступово\~погіршувались, в результаті чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного, між ними зникло взаєморозуміння.\~Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя. \~Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися більше року потому до дня подання позову.\~З квітня місяця 2020 року позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та інтересам їх доньки. Тому\~ вважає за необхідне розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач також зазначила, що вони з відповідачем в добровільному порядку вирішили місце проживання дитини, яка проживає разом з позивачем. Просить суд розірвати шлюб укладений між\~\~ [PERSON] \~та\~ [PERSON] , який зареєстрований\~04.11.2008 року\~у Відділі реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 37. Вирішити питання відносно прізвища позивача, а саме: залишити прізвище « [PERSON] ».\~ Ухвалою від 02.09.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до судового засідання в порядку спрощеного провадження на 02.10.2020 року. Ухвалою від 02.10.2020 року проведення судового засідання відкладено до 12.11.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою від 12.11.2020 року проведення судового засідання також відкладено до 16.12.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача. Цією ж ухвалою явку відповідача визнано обов`язковою, оскільки він заявив клопотання про надання сторонам строку для примирення, яке на думку суду неможливо розглянути за відсутності однієї зі сторін без отримання їх особистих пояснень з даного приводу. \~Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Данієлян Едуард Набієвич в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали та просили шлюб розірвати. Також пояснили, що з часу заявлення відповідачем клопотання про надання сторонам строку для примирення, він ніяких дій для примирення сторін не вчинив. Більш того - з часу, коли вони перестали проживати разом та їх спільна дочка залишилася проживати з нею, відповідач жодного разу не суперечив цьому факту, не виявив бажання визначити місце проживання дочки разом з ним. Тому вона вважає, що дитина повинна залишитися проживати разом з нею з мовчазної згоди відповідача. \~Відповідач в судове засідання\~16.12.2020 року не з`явився,\~про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, надіслав клопотання, яким повідомив суд про свій хворобливий стан, який документально не підтвердив,\~ відзив на позов не надав. Просив розглянути справу, а також клопотання про надання строку для примирення без його участі. Як причину для надання строку для примиренні зазначив те, що сторони мають неповнолітнью дитину, для якої самим необхідним є повноцінна сім`я. Також зазначив, що твердження позивача про те, що між сторонами досягнуто згоди про проживання доньки є неправидивим, оскільки вони з дружиною ніколи не обговорювали зазначеного питання. Подання позову про розлучення вважає передчасним та необдуманим, бажає зберегти сім`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника\~ справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи та врахувавши позиції сторін з приводу заявленого клопотання про надання строку для примирення, суд приходить до висновку про неможливість його задоволення з наступних підстав. Так, важливою особливістю справ про розірвання\~шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити\~подружжю строк для примирення, як це\~визначено\~ч. 7 ст. 240 ЦПК України. Отже\~шлюб\~може бути розірвано\~в судовому порядку\~лише за умови, якщо\~встановлено, що подальше спільне\~життя\~подружжя, збереження\~шлюбу\~суперечитиме\~інтересам одного з них чи\~інтересам\~їх\~дітей. З цією метою суди повинні\~уникати\~формалізму при вирішенні\~позовів про розірвання\~шлюбу, повно та всебічно\~з`ясовувати\~фактичні\~взаємини\~подружжя, дійсні причини позову про розірвання\~шлюбу, враховувати\~наявність\~малолітньої\~дитини, дитини-інваліда та інші\~обставини\~життя\~подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох\~сторін, вживати\~заходів до примирення\~подружжя. В даному випадку, з пояснень позивача встановлено, що з часу заявлення відповідачем клопотання про надання сторонам строку для примирення, він ніяких дій для примирення сторін не вчинив, вони взагалі не спілкуються більше року, тому вона наполягала на розірванні шлюбу. За викладених обставин з урахуванням документальних доказів та позиції сторін суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки згідно статті 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.11.2008\~року\~у Відділі\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Великолепетиського\~районного управління\~юстиції Херсонської\~області,\~актовий запис\~№\~37, що підтверджено відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом серія [NUMBER] (а.с. 6), яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зауваження відповідача про те, що між сторонами не досягнуто згоди про проживання доньки, оскільки вони з дружиною ніколи не обговорювали зазначеного питання, суд оцінює критично, оскільки як пояснила позивач з часу, коли вони перестали проживати разом та їх спільна дочка залишилася проживати з нею, відповідач жодного разу не суперечив цьому факту, не виявив бажання визначити місце проживання дочки разом з ним. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, оскільки позивач поставила дане питання перед судом, суд вважає необхідним залишити їй після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. - не заявлена. На підставі викладеного,

Outcome: approved