Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 27 серпня 2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого сторони мають малолітню дочку\~ [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі їм не вдалося створити міцну сім'ю, сторони мають різні погляди на життя та несумісні характери.\~ Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. Просив шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася. До суду направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Котеленець". Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб\~ 27 серпня 2011 року у Відділі\~ державної реєстрації актів цивільного стану\~ Білоцерківського міськрайонного управління юстиції\~ Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 181833. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії І-ОК № 301360. Сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Протягом тривалого часу шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати шлюб не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини їх життя, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між ними має бути розірваний. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved