Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 04.04.2012 року укладено кредитний договір №006-13502-040412, згідно з яким позивач надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 даного договору на загальну суму 30000 гривень та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 9 400 грн. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.04.2014 року становить 14553,76 гривень. Просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість за кредитним договором та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак згідно позовних вимог просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 04.04.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №006-13502-040412 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000грн. та на лень укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 9400 грн. Як вбачається із статті 1 статуту Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТзОВ «Комерційний банк «Дельта». Згідно умов договору №006-13502-04012 від 04.04.2012 року, ПАТ «Дельта Банк» відкрив [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] у національній валюті України. Відповідно до п. 2.1 договору №006-13502-04012 моментом надання позивачем кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за відсутності на рахунку власних коштів відповідача. Із умов договору №006-13502-04012 від 04.04.2012 року вбачається, що відповідач зобов'язаний щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією згідно тарифного пакету, однак відповідач не виконує зобовязання за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №006-13502-04012, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.04.2014 року становить 14553,76 гривень, яка складається з тіло кредиту: 5059,76 грн., прострочене тіло кредиту: 4230,00грн., заборгованість за відсотками: 0,00 грн., заборгованість за комісіями: 5264,00 грн. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049,1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. ч.2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. З вищенаведеного, суд вважає, що оскільки відповідач добровільно не виконує у строк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому заборгованість у сумі 14553,76 гривень слід стягнути з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 гривень на відшкодування витрат із сплати судового збору.

Outcome: approved