Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого зазначила, що 20 червня 2011 року в с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області, помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, спадкове майно розташоване за адресою: вул. Загута, 32, в с. Климентіївка, Баранівського району Житомирської області та господарські будівлі біля цього будинку: прибудову-а, прибудову а-2, сараї «В», «Є», «Ж», «З», гараж «Г», літню кухню «Б», навіс «Е», навіс «Д», погріб №1, вбиральню «И», колодязь №2. Заповіту померлий не залишав, а тому спадщина відкрилась за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є вона [PERSON] та її сестра [PERSON], яка є третьою особою по справі, спадщину не приймала, та заперечень по справі не надає. На день смерті [PERSON] проживав один. Мати дружина спадкодавця [PERSON] померла раніше -15.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка звернулась в державну нотаріальну контору з проханням видати їй свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, але отримала відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за спадкодавцем. Просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON], не явилися, від неї надійшла заява в якій, остання просив розглядати справу без її участі. Позов підтримує повністю. В підготовче судове засідання представник відповідача, не явився, до суду по даній справі надійшов лист міського голови з клопотанням, про розгляд справи без їхнього представника, позовні вимоги визнають. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява в якій, остання просив розглядати справу без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів в підготовчому судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, а саме визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про смерть серія І-ТП № 121631, [PERSON] померла 15 серпня 2009 року, актовий запис № 23, [PERSON] помер 20 червня 2011 року, актовий запис №6 (а.с. 8,9) Згідно архівної довідки архівного сектору Баранівської районної ради від 12.04.2018 року № 130-р, [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований по день смерті в с. Климентіївка по вул. Загута, 32, Баранівського району Житомирської області, один (а.с. 14). Згідно довідки КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 02.04.2018 р. № 587 право власності на житловий будинок по вулиці Загута, 32 в с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано ( а.с.10). Зазначені докази доводять, що будинок по вул. Загута, 32 в с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області належав померлій [PERSON] та після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON], але право власності на спадкове майно він не оформив. Відповідно до положень ст.ст. 100 -101 ЦК УРСР, 1960 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 «Особиста власність», не повязували наявність такого права з його обовязковою реєстрацією. Ці обставини відповідали вимогам ст.ст.100-101 ЦК України в редакції 1963 року. Дані докази вказують на те, що вказаний будинок не є самовільним будівництвом. Згідно листа від 10.04.2018 року завідуючої Баранівської державної нотаріальної контори [PERSON] № 426/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вул. Загута, 32 в с. Климентіївка Баранівського району Житомирської області в звязку із відсутністю документу, що підтверджує право власності на житловий будинок та відсутністю реєстрації права власності (а.с. 17). Як визначено частиною 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Крім того, Верховний суд України в Ухвалі в судовій справі № 6-44936св10 вказав на наступне: «Відповідно до чч. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абз. 4 п. 19 постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Частина 3 ст.1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 27 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Із зазначеного вище видно, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту права позивачки, як належної спадкоємиці. Водночас, той факт, що спадкоємець власника майна, [PERSON] , прийнявши спадщину, не оформив на себе право власності на неї, не позбавляє позивачку, як кінцевого спадкоємця, в судовому порядку визнати право на це майно. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3.3. Листа 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» щодо розгляду судом вимог спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця), «За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». Судові витрати у справі позивачка, згідно клопотання зазначеного в позовній заяві просила залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved