Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку, що належала її матері [PERSON], яка померла [INFO] посилаючись на те, що остання за життя втратила оригінал державного акту на землю і зараз вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про час розгляду справи повідомлений своєчасно. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина, що складалась з земельної ділянки площею 4.51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нововолодимирівської сільської ради Голопристанського району, відповідно до державного акту ХС № 020547 кадастровий номер 6522383900:10:087:0003. [PERSON] є єдиним спадкоємцем по закону після смері матері, однак оформити спадкові права на земельну ділянку позбавлена можливості, так як втрачений оригінал державного акту на право власності на вищезазначену земельну ділянку. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни -спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Згідно Земельного Кодексу України після затвердження відповідним органом проекту землеустрою надається згода на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Лише після розроблення технічної документації із землеустрою здійснюється заповнення, державна реєстрація та видача державного акта на право власності на земельну ділянку. Державні акти на право власності на земельну ділянку видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України з дотриманням вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець [PERSON] мала право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] мала право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю, а відтак після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки на зазначену земельну ділянку. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, тому має право спадкування земельної ділянки після смерті матері, але не має документа про право власності на зазначену земельну ділянку. Саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності Державного акта про право власності на землю не існує.

Outcome: approved