Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Европейская Агенція з повернення боргів», третя особа: приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначила, що 16.01.2013 року позивачем було підписано заяву № 009-20503-160113 в ПАТ «Дельта Банк» про відкриття кредитної лінії з лімітом 15000,00 грн. Строк ліміту кредитної лінії 364 (календарних) днів. У лютому 2021 року позивач дізналась, що 23.02.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. відкрито виконавче провадження ВП № 64613243 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано- Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. № 6692 від 26.12.2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 30483,97 грн. При цьому, позивач звертає увагу на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус, третя особа, не отримала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зробленому відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсної сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, тому виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Разом з тим, зазначає, що відповідно до п. 2.4 Заяви № 009-20503-160113 від 16.01.2013 року, банк надає кредитний ліміт строком на 364 календарні дні. Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише в 2020 році, та вказав період стягнення заборгованості з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, і відповідачем попущено строк, протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуємого виконавчого напису. На підставі викладеного, позивач просить визнати виконавчій напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Виссал В.В. надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на наступне. 16 січня 2013 року позивач шляхом здійснення пропозиції (оферту, у формі Заяви) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» № 009-20503-160113 на умовах, визначених в цій пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 18 липня 2012 року і тарифів Банку, зазначених в п. 2.6 частини 2 цієї пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї пропозиції, уклала з Банком Договір. Згідно ч. 2 заяви позивачу відкрито картковий рахунок у гривнях № [NUMBER] , з лімітом кредитної лінії - 15000,00 грн. на 364 (календарні) дні. Однак, 07 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2242/К, у відповідності до умов якого правонаступником прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі за кредитним договором № 009-20503-160113 від 16 січня 2013 року. Після чого, 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6692, щодо стягнення з позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 30483,97 грн. за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року, з яких: 17994,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11689,70 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією та 800,00 грн. плата, що здійснена стягувачем за вчинення нотаріального напису. Відповідач вважає, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору (Заява) та розрахунок заборгованості (виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості), а отже виконавчий напис, вчинений 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано -Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 6692, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 30483,97 грн. не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо твердження позивача, приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано -Франківської області Личуком Т.В. пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису, зазначає наступне. Загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано -Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого за № 6692, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору № 2242/К про відступлення права вимоги від 07 травня 2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року, а отже твердження позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано -Франківської області Личуком Т.В., адже право вимоги виникла у відповідача 07 травня 2020 року і до моменту звернення відповідачем до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 26 грудня 2020 року минуло менше трьох років. Позивач [PERSON] надала до суду заперечення на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що у відзиві відповідач посилається на Постанову Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 161/6092/18 ц, як на аналогічний правовий висновок, але у цій постанові йдеться зокрема, про те, що сторонами було у встановленому законом порядку збільшено позовну давність. При цьому, згідно ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом не може бути збільшено за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Договір про збільшення позовної давності з позивачем не укладався. Тому Постанова Верховного суду від 18.09.2019 року по справі № 161/6092/18-ц не є аналогічним правовим висновком стосовно її позовної заяви. У зв`язку з викладеним, просить позовні вимого задовільнити в повному обсязі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27 травня 2021 року призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву, просив розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського МНО Івано -Франківської області Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином причини не явки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Івано -Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за № 6692 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» основної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17994,27 грн. за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року, заборговнаості за нарахованими відсотками в розмірі 11689,70 грн., на підставі кредитного договору № 009-20503-16113 від 16 січня 2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за вказаним кредитним договором на підставі Договору № 2242/К про відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та суми плати у розмірі 800,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 30483,97 грн. У виконавчому написі вказано, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року; сума заборгованості складається з основної заборгованості за тілом кредиту - 17997,27 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 11689,70 грн.; заборгованість за комісією - 0,00 грн, суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 800 грн, загальна сума заборгованості становить 30483,97 грн. Вказаний виконавчий напис пред`явлений ОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Петренко Д.М. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.М. від 23.02.2021 року відкрито виконавче провадження № ВП 64613243 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 6692, вчиненого 26.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у загальному розмірі 30483,97 грн. . Як вбачається із доданих до позову документів, приватний нотаріус Личук Т.В., 26 грудня 2020 року вчинив виконавчий напис № 6692 та звернув стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № № 009-20503-160113 від 16 січня 2013 року, укладеним позивачкою з ПАТ «Дельта Банк». Підставами набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до позивачки за вказаним кредитним договором, згідно виконавчого напису, є договір № 2242/К про відступлення прав вимоги від 07 травня 2020 року. Таким чином, борговими документами, на якому нотаріус вчиняє виконавчий напис є не тільки кредитний договір, а і договір про відступлення прав, який підтверджує право нового кредитора вимагати виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Судом встановлено, що кредитний договір № № 009-20503-160113 від 16 січня 2013 року було укладено між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк» у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, строком на 364 дня. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У виконавчому написі від 26.12.2020 року № 6692 зазначено, що приватний нотаріус Личук Т.В. при вчиненні нотаріальної дії керувався статями 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зважаючи на те, що кредитний договір № № 009-20503-160113 від 16 січня 2013 року, укладений [PERSON] з ПА «Дельта Банк» не був нотаріально посвідчений, а у виконавчому написі вказано, що він вчинений на підставі пункту 2 Переліку №1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису 26 грудня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17. Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 26.12.2020 року обумовлюється також іншими обставинами, які наводяться нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У позовній заяві позивачка стверджує, що вона не погоджується із вчиненим виконавчим написом, бо заперечує проти визначеної виконавчим написом суми заборгованості перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», крім того, вона не зазначає, про отримання нею письмових повідомлень про перехід прав вимоги за кредитним договором до нового кредитора. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки з приводу невизнання нею розмір заборгованості за кредитним договором. Слід зазначити, що суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, оскільки, відповідачем та приватним нотаріусом така інформація не надавалась. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та в наявності у відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідача на стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. При цьому, даний факт представник відповідача у відзиві на позов, не спростував. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі і з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Згідно з виконавчим написом, він вчиняється у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором №009-20503-160113 від 16.01.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2242/К від 07 травня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному кредитному договору минуло не більше трьох років. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року, тоді як кредитний договір між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладався у 16 січня 2013 році, однак, заборгованість стягується з 07 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Згідно з вимогами ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а отже, виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку позовної давності. Також, суд знаходить обґрунтованими доводи сторони позивача про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» звернулося за отриманням виконавчого напису нотаріуса поза межами встановленого законом строку для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України і становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин. На переконання суду, у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки заявлені вимоги за строк, що перевищує строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, минуло більше трьох років, що виходить за трирічних строк, чим порушені норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже на час вчинення виконавчого напису, з дня виникнення у відповідача права вимоги, минуло більше трьох років, що є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До відзиву на позов відповідачем також не долучено даних щодо дотримання строків позовної давності, і не доведені обставини, на які відповідач посилається в обґрунтування своїх заперечень. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та визнання виконавчого напису № 6692 від 26 грудня 2020 року таким, що не підлягає виконанню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved