Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі договору купівлі продажу від 18 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] та [PERSON] придбали кв. 53 яка знаходиться за адресою м. Дніпропетрвоськ, вул. Дзержинського буд. 19/21. 18 травня 2011 року померла [PERSON] (мати позивача) після смерті якої відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач, оскільки його батько [PERSON] відмовився від спадщини по закону на користь позивача. 19 грудня 2001 року [PERSON] склав заповіт яким заповів все своє майно позивачу. 24 січня 2015 року [PERSON] помер після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцем по заповіту є позивач, отже єдиним спадкоємцем на спірну кв. 53 яка розташована в м. Дніпропетровську, вул. Дзержинського буд. 19/21 є позивач, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом позивач не має можливості, оскільки на спірну квартиру постановою Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ накладено арешт, тому позивач просив суд звільнити майно з під арешту. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні, 18 грудня 2001 року відповідно договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали кв. 53, яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського буд. 19/21. /а.с. 16/. 18 травня 2011 року померла [PERSON] (мати позивача) після смерті якої відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач, оскільки його батько [PERSON] відмовився від спадщини по закону на користь позивача /а.с. 17/. 19 грудня 2001 року [PERSON] склав заповіт яким заповів все своє майно позивачу. 24 січня 2015 року [PERSON] помер після смерті якого відкрилася спадщина /а.с.18-19/, однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на спірну квартиру накладено арешт. Так, постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 25 листопада 2008 року було накладено арешт на кв. 53 яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського буд. 19/21 в забезпечення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] /а.с. 22/. 21 квітня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КИ № 452141 /а.с. 23/. Відповідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з під арешту. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Наявність арешту обмежує право власності позивача [PERSON] на спірну квартиру, тому суд вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved