Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк». 10 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014-2008-2014, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у суму 75 000,00 доларів США зі сплатою 13,450% за користування кредитом до 10 червня 2038 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань 10 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається перед банком за виконання зобов'язань позичальником, які передбачені кредитним договором. 10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 10 квітня 2010 року, 07 травня 2010 року, 10 липня 2011 року, 20 липня 2011 року, 10 березня 2012 року, 19 березня 2012 року, 23 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 014-2008-2014 від 10 червня 2012 року, згідно з якими з 10 квітня 2014 року за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашень збільшено розмір базової процентної ставки на 10,74 % річних, та за користування понад встановлений строк збільшено розмір базової процентної ставки на 10,74 % річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 11 квітня 2016 року, у відповідачів утворилася заборгованість у розмірі 101 974,55 доларів США, що складається з суми простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 767,59 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 74055,44 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 27 003,71 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 147,81 доларів США. Просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 36960,00 доларів США та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заперечення, в яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 89 940,97 доларів США та позивачем пропущено строк позовної давності. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд установив наступні фактичні обставини. 10 червня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-2008-2014, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у суму 75 000,00 доларів США зі сплатою 13,450% за користування кредитом до 10 червня 2038 року. (а.с. 8-10). Згідно п.1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 40,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. 10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 10 квітня 2010 року, 07 травня 2010 року, 10 липня 2011 року, 20 липня 2011 року, 10 березня 2012 року, 19 березня 2012 року, 23 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 014-2008-2014 від 10 червня 2012 року, згідно з якими з 10 квітня 2014 року за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашень збільшено розмір базової процентної ставки на 10,74 % річних, та за користування понад встановлений строк збільшено розмір базової процентної ставки на 10,74 % річних (а.с.11,12-17,18,19-27,.28,29-37,38,39-46,47,48-64,65-67). Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається із досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 014-2008-2014 від 10 червня 2008 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 11 квітня 2016 року в розмірі 101 974,55 доларів США, що складається з суми простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 767,59 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 74055,44 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 27 003,71 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 147,81 доларів США. (а.с. 87-90). 14 жовтня 2014 року відповідачем [PERSON] отримана вимога про погашення заборгованості перед банком за кредитним договором № 014-2008-2014 від 10 червня 2008 року, вимога про погашення заборгованості перед банком за кредитним договором № 014-2008-2014 від 10 червня 2008 року, яка направлена відповідачу [PERSON] повернута за закінченням строку зберігання (а.с. 93-100). Пунктом 5.2.5 кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних у кредитному договорі, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Виходячи із умов кредитного договору, термін повернення кредиту настав з 13 листопада 2014 року. Відповідач [PERSON] звернувся із заявою про пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З урахуванням дати звернення до суду з позовом - 24 квітня 2016 року та встановленого умовами договору терміну повернення кредиту з 13 листопада 2014 року, позивач звернувся до суду із позовом до боржника [PERSON] в межах строку позовної давності. Твердження відповідача [PERSON] про відсутність заборгованості за кредитним договором з посиланням на рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 89 940,97 доларів США спростовується наступним. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що з видачею судового наказу про задоволення вимог кредитора в період дії строку кредитного договору припиняються правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі, і що в такому разі нарахування процентів за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення (видачі судового наказу) до його фактичного виконання законом не передбачено. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-157цс16 від 25 травня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки б/н від 23 квітня 2013 року (а.с. 77-86). Положеннями частин першої, другої статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором кредитом має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором вимоги та/або з дати її вручення поручителю. Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п.4.2 договору порука припиняється,якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного договору зобов»язання за основним договором не пред»явить вимоги до поручителя. 24 квітня 2016 року пред»явлено позов до суду, термін повернення кредиту настав з 13 листопада 2014 року. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. Коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України по справі за № 6-18цс16 від 03 лютого 2016 року. Отже, вимогу до поручителів про виконання взятого ними зобов'язання було пред'явлено в межах строку дії договору поруки. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача частини заборгованості за кредитним договором, а саме, частини від загальної суми заборгованості у розмірі 36960,00 доларів США, що складається із суми простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 767,59 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 9 040,89 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 27 003,71 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 147,81 доларів США. Виходячи з наведеного, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 014-2008-2014 від 10 червня 2008 року у розмірі 36960,00 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 767,59 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 9 040,89 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 27 003,71 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у розмірі 147,81 доларів США солідарно. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 14 123 грн. 36 коп. (а.с.7), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 7061 грн. 68 коп. з кожного.

Outcome: approved