Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який за своє життя мав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS], а також мав у приватній власності земельні ділянки для обслуговування будинку площею 0,04 га та 0,18 га. Для ведення підсобного господарства. Все своє життя [PERSON] проживав у вказаному будинку та користувався земельними ділянками. На момент смерті [PERSON] з ним проживала його дружина та мати позивача [PERSON], яка фактично вступила в управління і володіння будинком та відповідно до ст. 525, 549 ЦКУ РСР, що діяв на момент смерті батька позивача, [PERSON] є такою що прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] та земельних ділянок. [INFO] року померля мати позивача - [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачу [PERSON] вище зазначений будинок з надвірними будівлями та земельними ділянками. Інші спадкоємці першої черги це сестра позивача [PERSON] та брат [PERSON], які надали до нотаріального органу заяви про відмову від своїх часток в спадщині. Після смерті матері, позивач звернулась до нотаріальної контори, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі того, що спадкодавцем за життя право власності на будинок не було зареєстроване у встановленому законом порядку та запропоновано звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Треті особи [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місце якого повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року, що є відповідно моментом відкриття спадщини(а.с.14). Згідно копії заяв третіх осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с.27,28) вбачається що вони відмовилися від спадкового майна, що залишилось після батька [PERSON] Згідно копіі заповіта, спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла своїй доньці [PERSON] (а.с.16). Так оскільки [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами то мають обов'язкову частку в спадщині. Однак вказані особи до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в 6 місячний термін не зверталися, тому вважаються такими, що пропустили строки на спадщину. Проаналізувавши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та позов підлягає задоволенню повністю. Стаття 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ЗУ " Про власність ", власність набувається на засадах, які не суперечать закону, відповідно до наказу МЮ № 7/5, 2002 року, документом який посвідчує право власності є рішення суду. Згідно переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомості, визначеному статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», таким документом може бути рішення суду.

Outcome: approved