Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на території [ADDRESS] проживає сім'я [PERSON]: мати - [PERSON], 1980 р.н., співмешканець матері - [PERSON], [INFO], малолітня донька - [PERSON], [INFO] Під час планового відвідування сім'ї комісією у складі фахівців із соціальної роботи [PERSON], [PERSON] та сімейного лікаря [PERSON] було виявлено, що мати неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своєї малолітньої дитини, не приділяє їй достатньо часу та уваги. Санітарно- гігієнічні умови проживання незадовільні, в будинку не прибрао, мати зі співмешканцем палять в приміщенні, тому в будинку стоїть стійкий неприємний запах. Неодноразово надходили скарги від сусідів та представників їхньої громади, що вони зловживають спиртними напоями, дитину залишають одну. Іринка спить на голому матраці без простирадла, в мокрих штанцях, дитину не переодягають. Дуже тривалий час дитину не виводили на подвір'я. Мати не водить дівчинку до лікарні, хоча та стоїть на «Д» обліку. На зауваження фахівців та лікаря реагує неадекватно, майже агресивно. 10.08.2017 року комісія у складі: дільничного поліцейського, представника кримінальної поліції, фахівця із соціальної роботи відвідали сім'ю [PERSON]. Під час перевірки було встановлено, що батьки знаходяться у стані алкогольного сп'яніння, дитина занедбана в кімнатах брудно, стоїть їдкий сморід. Мати проявляла агресивну поведінку та неповагу представників поліції і членів комісії. Викликає занепокоєння той факт, що в будинку часто бувають сумнівні люди, розпивають спиртні напої. Неодноразово з матір'ю проводились бесіди щодо неналежного виконання батьківських обов'язків та попереджали про наслідки безвідповідальності по відношенню до дитини. Питаня данної родини були розглянуті на засіданні виконавчого комітету Сурсько-Литовської ради, на якому було прийнято рішення про вилучення дитини із сім'ї матері, за її проханням, надли випробувальний термін, але вона своє ставлення до дитини не змінила. Вважають, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідачку доцільно позбавити батьківських прав. Просить суд позбавити [PERSON], 1980 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] батьківських прав, відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з?явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи служби у справах дітей Дніпровської РДА Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, але до його початку надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримує, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. У зв?язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з?явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між відповідачем [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER] від 27 травня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому зазначено відповідача як матір дитини. З характеристики виданої виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради на [PERSON], 1980 р.н. від 21.09.2017 року, вбачається, що вона має малолітню дитину [PERSON], [INFO], має статус одинокої матері. Санітарно-гігієнічні норми в примішенні, в кімнатах незадовільні, брудно, накурено. Вона зі співмешканцем часто зловживають спиртними напоями в присутності дитини. Мати неналежним чином виконує батьківські обов'язки , не переймається здоров'ям дитини. В 2009 році відповідачку було позбавлено батьківських прав на двох старших доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] В матеріалах справи є Акт обстеження умов проживання від 18.09.2017 року умов проживання [PERSON], з якого вбчається що в будинку брудно, накурено, для дитини створені неналежні умови проживання, дівчинка недоглянута, неохайна. У матері відсуній батьківський потенціал, спостерігається неадекватна поведінка, є схильність до зловживання спиртними напоями, ситуація є загрозливою для дитини. Згідно довідки від 15.01.2018 року №16 наданої КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області вбачається, що за час перебування дитини [PERSON], [INFO], з 25.09.2017 року по 15.01.2018 року, батьки та родичі дитину не відвідували, здоров'ям та розвитком не цікавилися. В матеріалах справи є рішення виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради №37 від 21 вересня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1980 р.н. відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] В матеріалах справи є висновок Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14.03.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO] з якого вбачається, що мати дитини ухиляється від виконання своїх обов?язків, не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, свідомо нехтує своїми обов?язками з виховання та матеріального забезпечення своєї дитини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов?язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов?язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. А відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідачки здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини [PERSON],[INFO], що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідачка не займається вихованням дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, вона фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не вживає заходів, щодо поліпшення взаємовідносин з дитиною, за час перебування дитини у КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області мати жодного разу не навідала дитину не цікавилася її життям. Така поведінка відповідачки викликана її умисними тривалими діями, які не спрямовані на виконання [PERSON]Ю, своїх батьківських обов'язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину ( ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним вимоги позивача про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідачки на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися її дитина у розмірі ? частини з усіх її заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 25.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Таким чином, суд, з'ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 640,00 грн. за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав). На підставі викладеного,

Outcome: approved