Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Перечинського районного суду із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому позивачка проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] . В даному будинку крім позивачки зареєстрованими є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які більше 6 (шести) років проживають в іншій області, однак де саме, позивачці не відомо. Оскільки відповідачі ніякого відношення до нерухомого майна не мають, а їх реєстрація в даному будинку створює позивачці перешкоди у користуванні та розпорядженні таким, а тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , та зняти їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Ухвалою суду від 08 травня 2019 року вирішено по справі провести спрощене позовне провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у встановлений строк не надали відзиви, а тому судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , про що Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 152638792 від 15 січня 2019 року. Також встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак такі уже більше 6 (шести) років фактично в такому не проживають, що стверджується довідкою №325 від 13 березня 2019 року, виданою Тур`є-Полянською сільською радою Перечинського району Закарпатської області. Так, відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з положень статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року "Про усунення перешкод у користуванні власністю" у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Разом з цим, згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що відповідачі фактично у житловому будинку [ADDRESS] не проживають уже більше 6 (шести) років, а також того, що позивачка [PERSON] не може належним чином користуватися своєю власністю, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved