Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач з жовтня 2012 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що змусило позивача звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.03.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини стягнуті аліменти. Зазначене рішення відповідач не виконує. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та прохала їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив. Надав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просить розгляд справу в його відсутність , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, стосовно його сина [PERSON], [INFO]. Представники третіх осіб: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Ананченко Л.Б., Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Чопорова В.В., які діють на підставі довіреності підтримали позов та прохали його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO], батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 березня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, визнано місце проживання дитини [PERSON] [INFO] з його матір'ю [PERSON]. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 березня 2013 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON]. Згідно довідки начальника ВДВС Харківського РУЮ Харківської області [PERSON] аліменти на утримання дитини від [PERSON] у період з 01.06.2013 року по 01.12.2013 рік, відповідно до виконавчого листа № 644/433/13ц від 09.04.2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Харкова не отримувала. Дитина [PERSON] проживає з матір'ю позивачем по справі, що підтверджується довідкою про склад сімї, видана 22.11.2013 року КП «Жилкомсервіс» Дільниця № 51. Як вбачається з довідки завідувача ДНЗ № 304 ПАТ «ЗАВОД «ПІВДЕНКАБЕЛЬ» малолітній [PERSON], [INFO] , відвідує ДНЗ № 304 ПАТ «ЗАВОД «ПІВДЕНКАБЕЛЬ» з 02.09.2013 року. Дитину до дитячого закладу передає та забирає здебільш матір, іноді дідусь або бабуся з боку матері. Батьківськи збори та інші організаційні заходи в ДНЗ відвідує мати, вона є членом «батьківської трійки». Батько дитини - [PERSON] дитячий заклад не відвідував. Відповідно інформації головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» з 22.05.2012 року. Регулярно відвідує поліклініку з хлопчиком матір. Батько не відвідує дитячий медичний заклад разом з дитиною. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], про що свідчить висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.03.2014 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради за № 789 від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, як встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захистї їі нтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їхутримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Отже, судом встановлено, що з боку батька [PERSON] має місце ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. На підставі викладеного суд, в інтересах дитини, вважає необхідним, згідно до ст.164 СК України, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved