Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 20.12.2011 року, дітей від подружнього життя у них немає. Повідомила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу втратило сенс, просить залишити їй прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі та повідомив, що заперечень до позову не має. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 20.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис № 93), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейні відносини та стійке бажання сторін його розірвати, в зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти шлюб не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вимоги позивача, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved