Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що позначений на плані під літ. «А»-житловий будинок загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м., «Б»-котельня, «В»-комора, «Г»-літня кухня, «Д»-вбиральня, № 1-3 - огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та Ѕ частину зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, у порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги Ѕ частини зазначеного майна був її брат [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем іншої Ѕ частини зазначеного майна є її син - відповідач по справі [PERSON] , згідно заповіту, складеного за життя на ім`я останнього [PERSON] Зазначену Ѕ частину спадкового майна померлий [PERSON] прийняв у спадщину після смерті батька [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Однак, [PERSON] спадщину за заповітом не прийняв. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинокз господарськими будівлями і спорудами. У зв`язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні на задоволенні позовних вимогах наполягли з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов [PERSON] визнав в повному обсязі. При цьому пояснив, що він є сином [PERSON] , після смерті дідуся [PERSON] він не подавав заяву про прийняття спадщини за заповітом, тобто спадщину не прийняв. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] - батько позивача та дідусь відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що позначений на плані під літ. «А»-житловий будинок загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м., «Б»-котельня, «В»-комора, «Г»-літня кухня, «Д»-вбиральня, № 1-3 - огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 13-17). Але вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не було зареєстровано у встановленому законом порядку. 22 травня 2003 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] Ѕ частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який посвідчений замісником голови виконкому Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області Пашковою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 66 (а.с. 8). Крім того, 27 жовтня 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] Ѕ частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який посвідчений заступником Усатівського сільського по виконавчій роботі [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 158 (а.с. 74). Таким чином, відповідно до заповітів від 22 травня 2003 року та 27 жовтня 2004 року, які не змінені і не скасовані, відповідач [PERSON] та померлий [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] . Згідно ст. 1223 ч. 2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З матеріалів спадкової справи № 502/2009, яка була заведена до майна [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що відповідачу [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки останній пропустив строк для прийняття спадщини та не надав докази про фактичне прийняття спадщини (а.с. 92). З позовом до суду з питання продовження строку для прийняття спадщини, або встановлення факту проживання зі спадкодавцем за однією адресою та прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON] , померлого [INFO] , відповідач також не звертався. Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що на спадщину після смерті дідуся - [PERSON] не претендує. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] спадщину за заповітом від 22 травня 2003 року не прийняв. 02.07.2009 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , тобто відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Таким чином, позивач є донькою померлого [PERSON] , згідно свідоцтва про народження (а.с. 85), а тому згідно ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем за законом першої черги на Ѕ частину спадкового майна, яку не прийняв відповідач [PERSON] [INFO] помер [PERSON] - брат позивача [PERSON] та син померлого [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 94). Спадкоємців першої черги до майна померлого [PERSON] не має. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач є спадкоємцем за законом другої черги, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Як зазначалося вище, на ім`я [PERSON] , [PERSON] склав заповіт. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 30.11.2017 року № 2159 виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , з батьком [PERSON] , який помер [INFO] та матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 77 зв., 78). Викладене також підтверджується довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 30.11.2017 року № 2160 (а.с. 95). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, [PERSON] , померлий [INFO] є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , але за життя не оформив своїх спадкових прав. Позивач звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 2230/22-14 від 08 червня 2018 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на вищевказане спадкове майно за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] (а.с. 87). Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР № 4015-11/1474 станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , не проводилась (а.с. 86). Той факт, що зазначений житловий будинок при житті належав [PERSON] , підтверджується довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1509 від 23.08.2017 року про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є власником житлового будинку, згідно запису в погосподарської книзі № 14/0100, стор. 5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, яка знаходиться у розпорядженні Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 96), довідкою виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 329 від 12.02.2009 року, згідно якої [PERSON] по день смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62), довідкою виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1506 від 23.08.2017 року, згідно якої [PERSON] по день смерті [INFO] був зареєстрований за вищевказаною (а.с. 78 зв.). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, не зареєстрованого у встановленому законом порядку, на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за [PERSON] право власності Ѕ частину вказаного будинку, у порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . До того ж, суд вважає, що оскільки право власності [PERSON] на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, не зареєстрованого у встановленому законом порядку, на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за [PERSON] право власності Ѕ частину вказаного будинку, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved