Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи підставність його тим, що згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17.09.2010 року між нею та відповідачем шлюб розірвано. Від шлюбу, [INFO], у них народилась дочка - [PERSON]. За рішенням Липовецького районного суду від 08.06.2010 року з відповідача на її, [PERSON], користь присуджено аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 350 гривень щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В даний час, розмір присуджених із відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини є навіть нижчим за мінімальний розмір визначений законодавцем на дитину відповідного віку. Ураховуючи те, що останнім часом проходять значні інфляційні процеси, відповідно збільшується розмір споживчого кошику, а дитина підростає та потребує належного харчування та утримання в силу свого віку та розвитку, який самотушки вона, [PERSON], не спроможна забезпечити, що вказує на зміну в її матеріальному становищі, тому просить суд винести рішення про зміну розміру присуджених до стягнення із відповідача аліментів за рішенням Липовецького районного суду від 08.06.2010 року на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми 350 гривень щомісячно на мінімальний обов'язковий розмір аліментів у вигляді 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час складає 436,50 гривень, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак до матеріалів справи додала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був сповіщений в установленому законом порядку, на що вказує розписка, що міститься в матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивач скористалась наданим їй ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності, а неявку відповідача суд визнає без поважних причин, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін у загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в шлюбі, який зареєстровано 28.07.2007 року Турбівською селищною радою Липовецького району, який за рішенням Липовецького районного суду, Вінницької області від 17.09.2010 року було розірвано (а.с.6-8). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], на що вказує свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.3). Рішенням Липовецького районного суду, Вінницької області від 08.06.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27.05.2010 року і до повноліття дитини ( а. с.4-5). За даним судовим рішенням Липовецьким районним судом Вінницької області 19.06.2010 року видано виконавчий лист (а.с.9). Як убачається із довідки виданої Турбівською селищною радою Липовецького району 24.09.2015 року за № 4354, дитина проживає біля матері (а.с.10). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6-ти до 18 років згідно внесених змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" на день звернення позивача до суду становить 1455 гривень. Мінімальний розмір аліментів, що визначений законодавцем для дитини відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України, становить 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в даному випадку становить 436 гривень 50 копійок, у той час як розмір аліментів присуджених до стягнення із відповідача складає 350 гривень. Частина 2 ст.61 ЦПК України визначає, що не потребують доказування обставини, визнані судом загальновідомими. Вказана норма закону визначає загальновідомими обставини ті, які відомі широкому колу осіб, в тому числі і складу суду. Вони не потребують доказування тому, що об'єктивність їх існування очевидна. Суд вважає, що не потребує доказування факт, що в даний час пройшло здорожчання цін на продукти харчування та одяг. Крім того, дитина підросла та потребує більших витрат на своє утримання та розвиток. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ухвали суду від 20.10.2015 року, відповідач не надав суду будь - яких заперечень стосовно позову, не навів обставин, що мають враховуватись судом при призначені аліментів. Ураховуючи встановлені судом обставини, а також обставини, що визначені ст.182 СК України, які перевірені зібраними у справі доказами, суд вважає, що відповідач будучи особою працездатного віку, перебуваючи на службі в Збройних Силах України, має можливість утримувати себе, отож спроможний утримувати й свою неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у мінімальному розмірі, що визначений законодавцем на рівні 30% від прожиткового мінімуму встановленому законодавцем для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а відтак підлягають до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст. 88 ЦПК України, отож присуджує із відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору від сплати яких при пред'явленні позову була звільнена позивач. На підставі ст. 182, 192 СК України,

Outcome: approved