Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Підволочиської селищної ради Тернопільської області про визнання за ними права власності на 3/5 та по 1/5 частці відповідно у житловому будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що зазначене будинковолодіння відносилось до колгоспного двору і складалось з 5 членів сім`ї - [PERSON] - голови двору, разом з яким у відповідності до довідки, виданої Підволочиським державним архівом 12 червня 2019 року № 415 станом на 1992 рік проживали дружина [PERSON] ,1945 р.н., дочка [PERSON] , 1964 р.н., онуки [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , 1987 р.н., та, виходячи з рівності членів двору, їм належало по 1/5 частці майна. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , належну їй частку у спадковому майні успадкував чоловік [PERSON] , який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] . У відповідності до заповіту, посвідченого 13 вересня 2005 року, [PERSON] заповів усе належне йому майно на користь [PERSON] . Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] їйвідмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивачі захистити свої права на мають можливості, просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явилися, подали заяви згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської селищної ради Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданої 07 червня 2019 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 07 червня 2019 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 118,4 кв.м., житловою площею 55,0 кв.м. належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Богданівської ради народних депутатів № 3 від 22 квітня 1992 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 травня 1992 року, № 24 на підставі рішення виконкому Богданівської сільської ради народних депутатів № 3 від 22 квітня 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської РДА в Тернопільській області 12 червня 2019 року № 415 по документах архівного фонду «Богданівська сільська рада » у погосподарських книгах с. Богданівка станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON] , 1937 р.н., голови двору, разом з яким проживали: дружина [PERSON] ,1945 р.н., дочка [PERSON] , 1964 р.н., онуки [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , 1987 р.н. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/5 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв чоловік [PERSON] , оскільки, у відповідності до довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 457 від 04 жовтня 2018 року, проживав разом з нею на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району. У відповідності до заповіту, посвідченого секретарем Богданівської сільської ради 13 вересня 2005 року [PERSON] , [INFO] , заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось,і взагалі все те, що буде належати на день смерті, на що за законом матиме право, включаючи усі грошові заощадження у відповідних банківських установах - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 459 від 04 жовтня 2018 року разом із [PERSON] , який помер [INFO] , проживав в [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті та шість місяців потому були зареєстровані: онуки [PERSON] , 1987 р.н., правнук [PERSON] , 2014 р.н., своячка [PERSON] , 1990 р.н. Як убачається із роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 13 червня 2019 року № 223/01-16 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняла дочка померлого [PERSON] 11 квітня 2019 року їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно. Таким чином судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є членами колгоспного двору, оскільки до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні, а тому мають право власності у розмірі по 1/5 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виходячи з рівності часток усіх членів двору, проте не можуть у позасудовому порядку здійснити реєстрацію належного їм майна. Крім того, позивачу [PERSON] належить 2/5 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , однаку зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved