Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що у відповідності до свідоцтва про право на спадкування за законом він та [PERSON] є спадкоємцями, вказаного у заповіті [PERSON] майна, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39. У будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39 зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Фактично у будинку проживає лише позивач, який сплачує комунальні послуги та несе витрати на утримання будинку. На час розгляду справи відповідач [PERSON], знялась з реєстраційного обліку за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39 у добровільному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали за адресою [INFO]. На теперішній час вони проживають у Сполучених Штатах Америки. У добровільному порядку вирішити питання щодо зняття відповідачів з реєстрації позивач не може, оскільки відповідачі проживають за межами України. Реєстрація відповідачів позбавляє позивача можливості вільного володіння та користування будинком. Тому, відповідно до уточнених позовних вимог, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлені про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідачі відзиву на позов у встановлені судом строки не подали, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадкування за законом від 02.09.1993 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, вказаного у заповіті [PERSON] майна, а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39, реєстровий №3-2797. У будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39 зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Фактично у будинку проживає лише позивач, який сплачує комунальні послуги та несе витрати на утримання будинку. На час розгляду справи відповідач [PERSON], знялась з реєстрації за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська 39 у добровільному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали за адресою [INFO]. На теперішній час вони проживають у Сполучених Штатах Америки. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязання, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України уразі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.85 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважні причини відсутності відповідачів у вищезазначеній квартирі відсутні. Таким чином, оскільки відповідачі понад шість місяців без поважних причин відсутні і не проживають в будинку, вони є такими, що втратили право користування даним житлом. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання відповідачів такими що втратила право користування будинком 39 по вул. Мурманській, в м. Запоріжжі на підставі ст. 71,72 ЖК України не суперечить вимогам чинного законодавства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved