Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 16.07.2015 уклала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Медвежанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Вказує, що протягом часу спільного проживання у неї з відповідачем не склалося подружнє життя. У його відношенні до неї відсутні почуття поваги та кохання, їх інтереси та погляди на життя виявились різними, а з часом з'ясувалось, що сторони є зовсім різні люди.Впродовж останніх шести місяців позивач проживає окремо від відповідача. Зазначене свідчить про відсутність подружніх відносин між ними, та відсутність ведення спільного господарства. На сьогоднішній день їх сім'я існує лише формально. За цей час позивач переконалась в тому, що подальше збереження шлюбу між нею та відповідачем є недоцільним. Таким чином, вважає, що подальше примирення та збереження сім'ї неможливі, а тому просить розірвати їх шлюб. Позивач просить після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на „[PERSON]". Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності та у відсутності позивача, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] 16.07.2015 уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 03, свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Outcome: approved