Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на таке. В позові зазначив, що 26.10.2020р. між позивачем та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль «Renault Kangoo». 26.07.2020р. в м. Чернівці по вул. Хотинська,10-А, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу марки Renault Kangoo н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки Opel Zafira н/з [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.08.2020р. [PERSON] було визнано винним за ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідач звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування та 27.10.2020р. позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 10 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки при укладенні договору [PERSON] як пенсіонеру суму страхового платежу було зменшено на 50%, позивач просив стягнути з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування в сумі 5 250,00 грн. та судовий збір. Крім того, право власності на транспортний засіб марки Renault Kangoo н/з [NUMBER] належить не відповідачу, а [PERSON] . У зв`язку з тим, що пільга на страховий платіж була надана відповідачу з порушенням, передбаченим п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (оскільки відповідач застрахував автомобіль, що не належть йому на праві власності), тому позивач має право на повренення в порядку регресу 50 % виплаченого страхового відшкодування. Виходячи з викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 5250 грн. , що становить 50% виплаченого страхового відшкодування та судовий збір. Ухвалою суду від 15.04.2021р. провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з`явився, надав суду заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 12.05.2021р. позовні вимоги не визнав. Просив розгляд справи відкласти на іншу дату у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги. Внаслідок цього розгляд справи було відкладено на 31.05.2021р. та повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи, про що є розписка в матеріалах цивільної справи. Відповідач 31.05.2021р. на розгляд справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи Суд знаходить можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів, та ухвалити рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2020р. між сторонами був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №200063080, згідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER] . Зі вказаного полісу вбачається, що відповідач для ідентифікації особи пред`явив посвідчення учасника війни [NUMBER] від 31.03.2000р. З розділу «Базовий платіж та коригуючи коефіцієнти, що застосовуються для розрахунку розміру страхового платежу» вказаного Полісу вбачається, що для визначення страхового платежу відповідачу була застосована пільга 50 %. Вказане підтверджується копією полісу. Відповідно до постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.08.2020р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, за те, що він 26.02.2018р. о 16:35год. в м.Чернівці по вул.Хотинська,10-А, керуючи забезпеченим транспортним засобом марки Renault Kangoo н/з [NUMBER] , вчинив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом марки Opel Zafira н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Вказане підтверджується копією постанови. З другої сторінки схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що працівниками поліції при здійсненні опису пошкоджених частин транспортних засобів марки Renault Kangoo н/з [NUMBER] та Opel Zafira н/з [NUMBER] було встановлено, що автомобіль марки Renault Kangoo н/з [NUMBER] - належить на праві власності [PERSON] . Зважаючи на те, що інформація щодо належності автомобіля Renault Kangoo н/з [NUMBER] на праві власності [PERSON] була отримана працівника поліції при складенні схеми ДТП, відповідач заперечивши проти позову, не довів, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності, тому суд знаходить, що дійсно автомобіль марки Renault Kangoo н/з [NUMBER] , був застрахованим відповідачем [PERSON] , який не його власником цього транспортного засобу. З копії платіжного доручення №20389 від 27.10.2020р. позивач сплатив [PERSON] 10500 грн. за договором страхування від 26.05.2020р. №200063080. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивачем відшкодовано матеріальну шкоду потерпілій особі, а тому відповідач, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зобов`язаний відшкодувати страховику виплачену ним суму страхового відшкодування. В ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. За змістом вказаних норм пільгу 50% по сплату страхового платежу може отримати учасник війни при страхуванні автомобіля, який належить йому на праві власності. Разом з тим, як зазначено вище, відповідач застрахував автомобіль Renault Kangoo н/з [NUMBER] , не будучи його власником, але отримавши пільгу по сплаті страхового платежу - 50%. Тобто, відповідач отримав вказану пільгу з порушенням вимог п.13.2 ст.13 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 38-1.1 статті 38 Закону №1961-IV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону(при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Отже, виходячи з викладеного, зважаючи на те, що відповідач отримав пільгу по сплаті страхового платежу 50% з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, тому відповідачу необхідно компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що становить 5250 грн. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2270 гривень. На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування»,

Outcome: approved