Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позивач посилається на те, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.07.2014 року по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано право власності в частці 1 на обєкт житлової нерухомості що розташований у [ADDRESS]. 10.12.2010 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду по справі 2-13701/10 накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON] і в тому числі на обєкт нерухомості розташований у [ADDRESS]. Відповідно до викладеного ПАТ «Дельта Банк» вважає, що наявність зазначеного арешту на майно АТ «Дельта Банк» порушує право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, що унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів. Просить зняти арешт з майна ПАТ «Дельта Банк», а саме: обєкт житлової нерухомості, що розташований у [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника, позов підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.07.2014 року по справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано право власності в частці 1 на обєкт житлової нерухомості що розташований у [ADDRESS], копія даного рішення міститься в матеріалах справи. 10.12.2010 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду по справі 2-13701/10 накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON] і в тому числі на обєкт нерухомості розташований у [ADDRESS], що підтверджується відповідним витягом. Наявність даного арешту порушує право позивача на розпорядження своїм майном. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і слід зняти арешт з майна ПАТ «Дельта Банк», а саме: обєкт житлової нерухомості, що розташований у [ADDRESS].

Outcome: approved