Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу шкоди, пов»язаної з виплатою страхового відшкодування в розмірі 6176,25 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.03.2012 р. о 14 год.10 хв. в м,Києві на перехресті вул.Вишгородська - вул.Полупанова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «JAC» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «ЗАЗ» д.н. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та відповідачем був укладений Договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.01.2012 р. № АВ5368778. Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] Потерпілий [PERSON] звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування і відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ЗАЗ», був складений Страховий акт, розрахована сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті в розмірі 12352,49 гривень. Зазначені кошти були виплачені [PERSON] Як зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог, водійський стаж водія забезпеченого транспортного засобу відповідно до умов укладеного Договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинен становити не менше трьох років. Згідно відомостей, отриманих позивачем, посвідчення водія відповідачу було видано 01.06.2010 р. і водійський стаж відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди становив 1 рік 10 місяців, що є меншим строку, визначеного в Договорі, в зв»язку з чим позивач на підставі положень ст.38-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача 50% від розміру виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за останнім відомим місцем проживання. Судові повістки повернулись до суду без вручення за закінчення терміну їх зберігання. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що 13.03.2012 р. о 14 год.10 хв. в м,Києві на перехресті вул.Вишгородська - вул.Полупанова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «JAC» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «ЗАЗ» д.н. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. На момент дорожньо-транспортної пригоди між ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та [PERSON] був укладений Договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.01.2012 р. № АВ5368778. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м.Києва від 03.05.2012 р. винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13.03.2012 р., визнаний [PERSON], якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях відповідача не підлягає доказуванню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ» д.н. [NUMBER]. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз»яснень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Власник пошкодженого транспортного засобу «ЗАЗ» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією була визначена сума страхового відшкодування відповідно до положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі Звіту № 2752 від 27.03.2012 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «ЗАЗ» , складеним ТОВ «Експертно-асистуюча» компанія «Легіон». Відповідно до Страхового акту № 712-6055, розпорядження від 17.09.2012 р. № 09-05-6055 [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 12352,49 гривень. Відповідно до ст..38-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов»язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Згідно з умовами Договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між сторонами, водійський стаж водія забезпеченого транспортного засобу має становити не менше трьох років. З матеріалів справи вбачається, що посвідчення водія було видано відповідачу 01.06.2010 р., а отже водійський стаж на момент дорожньо-транспортної пригоди становив 1 рік 10 місяців, тобто менше ніж передбачено умовами Договору. Судом встановлено, що 06.03.2014 р. відповідачу була надіслана письмова претензія про відшкодування витрат, пов»язаних в виплатою страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 50% від виплаченого відшкодування. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved