Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], зобов'язати відповідача знятись з реєстрації по вказаній адресі. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги. Пояснив суду, що відповідач є зареєстрованим у належному їй на праві власності будинку. Раніше відповідач перебував у шлюбі з її донькою, але з червня 2013 р. у будинку він не мешкає. У подальшому 15 жовтня 2014 р. шлюб між відповідачем і її дочкою був розірвано. При цьому його власні речі або предмети одягу відсутні. Однак, знятись з реєстраційного обліку добровільно відповідач не бажає. У зв'язку з тривалою відсутністю відповідача у належному йому будинку його слід визнати такими, що втратив право на користування житловим будинком. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що дійсно з червня 2013 р. не мешкає у житловому будинку [ADDRESS]. Однак, посилався на тривале проживання у вказаному будинку у шлюбі з донькою позивача і на відсутність власного житла. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] має на праві приватної власності житловий будинок вул. [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з по господарськими будівлями. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Вікторівської сільської ради від 20 серпня 2002 р. №19. Відповідач по справі перебував у шлюбі з дочкою позивача у період з 11 жовтня 2003 р. і по 27 жовтня 2014 р., коли набрало чинності рішенням суду, яким шлюб був розірваний. З червня 2013 р. відповідач і дочка позивача мешкають окремо. Як свідчить з по господарській книги відповідач є зареєстрованим у будинку позивача з 18 листопада 2003 р.. Згідно акту огляду житлового будинку №314/02-20 по вул. по [ADDRESS] проведеного депутатами Вікторівської сільської ради Березівського району Одеської області відповідач [PERSON] в будинку не мешкає, його власні речі або предмети одягу відсутні. Вивчивши матеріали справи заслухавши пояснення учасників судового розгляду на підставі представлених доказів та доведення їхньої переконливості суд дійшов до висновку про задоволення поданого позову виходи з наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено у судовому засіданні позивач має на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином і право власності позивача щодо вказаного будинку є непорушним, позбавлення чи обмеження цього права є неприпустимим. Як було встановлено у судовому засіданні у належному позивачеві будинку є зареєстрованим відповідач. Також у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі з червня 2013 р. у вказаному будинку не проживає. Згідно ч.1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України зобов'язаний протягом 10-ти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За таких обставин на думку суду і відповідач у разі переїзду на нове місце проживання був зобов'язаний знятись з реєстраційного обліку за адресою буд. [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або у інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Виходячи з викладеного положення і договір найму між позивачем і відповідачем є розірваним з часу вибуття відповідача на постійне місце проживання до іншого будинку. Суд при ходить до такого висновку виходячи з пояснень позивача та відповідача, наданих ними доказах, що містяться у матеріалах справи, з яких вбачається, що відповідач не мешкає у будинку [ADDRESS]. Також, при прийнятті рішення суд враховує і положення Цивільного кодексу України, що регулюють сервітутні правовідносини щодо користування чужим майном. Так, згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі його відсутності понад один рік. З огляду на все вищенаведене суд вважає, що права позивача, як власника житлового будинку є порушеними, в зв'язку з чим підлягають судовому захисту. Крім наведеного суд вважає помилковим посилання позивача на ст.72 ЖК України, на перебування відповідачів у житловому будинку позивача понад 6-ти місяців без поважних причин. На думку суду є інша правова норма яка регулює їхнє правове становище, а саме ст.107 ЖК України. Суд вважає зайвим вимогу позивача про зобов'язання відповідача знятись з реєстрації по вказаному адресу. На думку суду визнання відповідача по рішенню суду, що набрало законної сили, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою є безумовною підставою для зняття його з реєстраційного обліку по вказаному адресу.

Outcome: approved