Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Павлівської Другої сільської ради Лозівського району Харківської області, Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, третьої особи Управління Держземагенста у Лозівському районі Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна частка (пай), розміром 8,0 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Павлівки Другої сільської ради Лозівського району Харківської області. Спадкоємцем майна померлого є він, згідно заповіту, посвідченого сільською радою Павлівки Другої Лозівського району Харківської області. Його сестра, [PERSON], спадщину не приймала та на неї не претендує. Іншіх спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні, не має. Він, як спадкоємець, звернувся до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про надання інформації щодо сертифікату на право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективної власності КМВ ім. Войкова. 27.12.2013 року Лозівська РДА повідомила, що на ім'я його батька, [PERSON] був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0159909, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6484. Ним було подано до редакції Лозівської районної газети "Голос Лозівщини" оголошення про втрату сертифікату. 15.01.2014 року він звернувся до Лозівської РДА Харківської області із заявою про видачу дублікату сертифікату, замість втраченого, але йому в цьому було відмовлено, оскільки не врегульований порядок видачі дублікатів сертифікатів. В зв'язку з чим просить визнати сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0150009, виданий Лозівською РДА 05 лютого 1997 року недійсним. Крім цього просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 8,00 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Войкова на території Павлівської Другої сільської ради Лозівського району, Харківської області. 07 липня 2014 року позивач надав суду уточнену позовну заяву в якій просить визначити йому додатковий строк - три місяці, для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Крім цього просить визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 8,00 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Войкова на території Павлівської Другої сільської ради Лозівського району Харківської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих ним письмових доказах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] не заперечує та просить задовольнити їх в повному обсязі Представник відповідача Павлівської Другої сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечують. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 8,00 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Войкова, Лозівського району, Харківської області, розташовану на території Павлівської Другої сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала померлому на праві власності на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0159909, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 6484 від 05.02.1997 року. Спадкоємцем майна померлого є позивач по справі згідно заповіту. Іншим спадкоємцем майна померлого є відповідач по справі [PERSON], яка подала заява про прийняття спадку після смерті батька до нотаріальної контори. Позивач по справі фактично спадок прийняв після смерті батька, але з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадку після його смерті не звертався, оскільки не був обізнаний стосовно спадкового майна, а саме вважав, що батько залишив заповіт на не на його ім'я, а на ім'я відповідачки [PERSON]. Так, лише зі слів родичів, які перебираючи речи покійного батька позивача знайшли сертифікат на земельну частку (пай) та заповіт на його ім'я, і лише після цього, а саме в жовтні 2013 року повідомили про це позивача. Як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі позивач не звернувся до нотаріальної контори в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, оскільки не був обізнаний щодо існування заповіту на його ім'я, та дізнався про це нещодавно. А тому позивач не міг скористатися своїм правом на вступ у спадщину. Вказані обставини стали причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Позивач від спадщини не відмовлявся, заяви про це не писав. Крім цього, як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі сертифікат на право на земельну частку (пай) померлим [PERSON] був втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 45-46 від 18.04.2014 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про видачу дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай), замість втраченого, але йому в цьому було відмовлено та роз'яснено, що законодавством не визначений порядок видачі дубліката сертифіката взамін втраченого. Сертифікати виготовляються в одному примірнику і передавалися особисто кожному власнику відповідно до списку громадян, який додавався до державного акту на право колективної власності. Тому було запропоновано звернутися до суду та визнати право власності на земельну частку (пай) в судовому порядку, що підтверджується листом № 02-50/497 від 26.02.2014 року, виданим Лозівської районною державною адміністрацією Харківської області. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою поважними, та продовжити його. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що втрата сертифікату на право на земельну частку (пай) та неможливість отримання його дублікату, який би підтверджував факт права на спірну земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що є підставою для задоволення уточненого позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спадщину за законом належної спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved