Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просять визначити за ними по 1/3 частці у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 20.09.2005 року, виданого відділом приватизації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», [PERSON] (після укладання шлюбу [PERSON] ), [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Однак в свідоцтві про право власності не визначені ідеальні частки власників майна, у зв`язку з чим між позивачами і відповідачем склалися напружені стосунки, пов`язані з побутовими відносинами, і вони не можуть домовитися щодо порядку користування квартирою. Враховуючи, що спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, відтак фактично їх частки в спірній квартирі є рівними. Однак без визначення частки в спільній сумісній власності - спірній квартирі позивачі позбавлені права розпоряджатися нею, а відтак змушені для вирішення даного питання звернутися до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 травня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Від позивачів надійшли до суду заяви, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності, задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивачів, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 вересня 2005 року, виданого відділом приватизації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» на підставі Розпорядження відділу приватизації КП «ХРБТІ» від 29.07.2005 №14762, Витягу про реєстрацію права власності КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 20.09.205, номер витягу 8402280, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , загальна площа квартири становить 32,50 кв м., житлова площа 16,20 кв.м. Частки у спільній сумісній власності не визначені. Такі ж відомості відображені у технічному паспорті № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] , виданому 07.09.2005 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» та Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.05.2021, номер інформаційної довідки 257451031. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.06.2008 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, [PERSON] 27.06.2008 року уклала шлюб з [PERSON] і змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] . Як вбачається із довідки виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 22.05.2021 року №3079, у даній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись до суду з позовом, позивачі вказують на те, що вони не можуть розпорядитися своєю власністю, оскільки їх частки в квартирі не виділені із спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Нормою ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Нормою ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, враховуючи, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачам і відповідачу на праві спільної сумісної власності, будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/3 частці. При цьому сторонами не зазначено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшення або зменшення часток співвласників спірної квартири. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. Вимоги про стягнення судових витрат позивачами не ставилися, а отже їх слід віднести за рахунок позивачів.

Outcome: approved