Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Сузір'я Стрільця-Агро»про розірвання договору оренди землі, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником земельної ділянки розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району на підставі державного акту КР № 087632 виданого 28 квітня 2004 року. 17.12.2004 року вона уповноважила довіреністю [PERSON] бути її представником у взаємовідносинах з підприємствами, установами, організаціями, іншими громадянами з питань управління з правом розпорядження належною позивачу земельною ділянкою. 15.11.2010 року їй стало відомо, що від її імені [PERSON], діючи на підставі довіреності, уклав з ФГ «Сузір»я Стрільця - Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки. Про існування договору оренди та його умови позивач дізналася, отримавши копію договору від 15.11.2010 року у відділі Держкомзему Бобринецького району. Відповідач в порушення умов зазначеного договору ухиляється від сплати орендної плати за користування земельної ділянки, протягом 2010-2013 років орендну плату не сплачував, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права шляхом розірвання договору оренди землі. В судове засідання представник позивача надав заяву про підтримання позову посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача фермерського господарства «Сузір'я Стрільця-Агро» в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надавав. Враховуючи повторну неявку представника відповідача в с удове засідання, з урахуванням достатнього часу для надання заперечення на позов та доказів, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача на підставі наявних доказів. Суд, вивчивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно державного акту серії КР № 087632 від 28 квітня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,12 га. розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району. 15 листопада 2010 року укладено між представником орендодавця [PERSON] - [PERSON] та орендарем - ФГ «Сузір'я Стрільця-Агро», договір оренди належної позивачу земельної ділянки строком на 49 років 4% відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (яка становить 118627 грн.), тобто 4745 грн. 08 коп. Однією з умов договору, серед інших визначено розмір орендної плати, який становить 4745 грн.08 коп., та вноситься щорічно до 30.12 поточного року. Відповідно до п.39 вищевказаного договору оренди землі, розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: недотримання однією із сторін умов договору - в судовому порядку. Частина 1 ст. 32 зазначеного Закону, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими Законами України. Відповідно до ч.1 ст. 24 цього Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні встановлено факт укладеного між ними договору оренди від 15.11.2010 року, і згідно розрахунку позивача та відповідно до умов договору - розмір орендної плати, що підлягав до сплати за 2010 рік - 237 грн., за 2011 рік - 4745 грн.08 коп. , за 2012 р. - 4745 грн.08 коп., 2013 рік - 4745 грн. 08 коп. Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 10 ЦПК України). На підтвердження позовних вимог позивач як на доказ посилається на інформацію Бобринецького відділення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України в Кіровоградській області, згідно якої встановлено, що за податковими розрахунками за формою 1ДФ за ознакою доходу 106 за 2010-2013 роки фермерським господарством "Сузір'я стрільця-Агро" громадянці [PERSON] орендна плата не нараховувалася та не виплачувалася. Вказаний доказ суд вважає достатнім для підтвердження факту несплати орендної плати позивачу за 2010-2013 роки, та підтвердженням систематичності порушення зобов'язання, що є підставою для розірвання договору оренди. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально-підтверджені судові витрати.

Outcome: approved