Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, в обґрунтування якого вказав, що постановою державного виконавця накладено арешт на 4-кімнатну квартиру, загальною площею 131,90 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON], що перешкоджає подальшій реалізації транспортного засобу з метою задоволення вимог іпотекодержателя. Просить зняти заборону відчуження та припинити розшук заставленого майна, оскільки він відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» має переважне право на звернення. У судове засідання представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиціїу судове засідання з'явився, заперечив проти задоволення позову. Представник відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій област у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник ПАТ «Фідобанк» у судовому засіданні при вирішенні позовних вимог поклався на думку суду. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між ЗАТ АБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]укладений кредитний договір за №HMVPGA00007383, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 100 000,0 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 11.04% на рік з кінцевим терміном повернення заборгованості до 30.05.2017 року. В забезпечення виконання позичальником зобов»язань по кредитному договору 31 травня 2007 року сторони уклали договір іпотеки №HMVPGA00007383, згідно з умовами якого у іпотеку передане нерухоме майно - 4-кімнатну квартиру, загальною площею 131,90 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачу [PERSON].Ціна предмету іпотеки сторонами визначено 631 250,0 грн. Належним чином своїх зобов'язань перед банком позичальник не виконувала, та прострочила повернення кредитної заборгованості. Загальний розмір заборгованості за кредитом становить 75 342,42 долари США, з них, заборгованості за кредитом 66 835,2 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом 2987,18 доларів США, заборгованість по комісії 799,15 доларів США, пені 1103,36 доларів США за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором та штрафів 31.29 доларів США (фіксована частина) та 3586,24 доларів США (процентна складова). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року, що вступило в законну силу 18.02.2014 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HMIBAN2770890 в сумі 75 342,42 доларів США звернуто стягнення на 4-кімнатну квартиру, загальною площею 131,90 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» за початковою ціною, визначеною договором з укладанням від імені її власника, [PERSON],договору купівлі-продажу будь-яким способом з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області Ніколовим А.В. 12.10.2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48989822, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.10.2015 року накладено арешт на все майно боржника [PERSON]. Також, 24.11.2015 рік державним виконавцем Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Топольніцьким В.В. на підставі постанови про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження №49216978, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 24.11.2015 року. Судом вбачається, що Іпотекодержатель не зміг скористатись своїм вищевказаним правом, оскільки державним виконавцем ВДВС в порядку примусового виконання виконавчих проваджень на користь третіх осіб накладено арешт на Предмет іпотеки. Згідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч.2 ст. 589 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Вимогами ч. 1 ст. 7 зазначеного Закону визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Сторони іпотечного договору згідно ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудового способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувала, або третіх осіб звернутися з відповідним позовом до суду. Вимогами ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону у разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувачу з вищим пріоритетом. Обтяжувач має право згідно ч.1 ст.30 задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями, а також обтяженнями, які були зареєстровані раніше з моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет, згідно з правилами, встановленими розділом ІІІ цього Закону. Суд вважає, що позивач має право першочергового стягнення на вказаний предмет іпотеки - 4-кімнатну квартиру, загальною площею 131,90 кв.м., житловою площею 74,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] тому суд приходить до висновку, що слід звільнити з-під арешту значену вище квартиру на яку накладено постановами державних виконавців арешт. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача з відповідачів рівними частками.

Outcome: approved