Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №25, в якому просить розірвати Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» №614490/2013 від 11 липня 2013 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»; стягнути з відповідача банківські вклади на загальну суму 582639,51 грн.; 37481,31 грн. - з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання; суму боргу на загальну суму 12977,57 грн. з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 19 листопада 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» були укладені наступні договори: Договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит» №467247/2012 на загальну суму 12460,00 доларів США; Договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит» №467239/2012 на загальну суму 6000,00 доларів США. Датою закінчення строку дії вказаних договорів є 19 березня 2013 року. 10 червня 2013 року [PERSON] подала письмові вимоги про повернення їй коштів по вказаних договорах, однак, відповідач своїх зобов'язань не виконав, коштів не повернув. Крім цього, 11 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» №614490/2013 на суму 10000,00 доларів США. Датою закінчення троку дії договору є 11 серпня 2014 року. 11 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до банку із письмовою вимогою про повернення коштів, однак, коштів не повернуто. Крім цього, 16 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» №647793/2013 на суму 11313,00 доларів США. Датою закінчення троку дії договору є 16 жовтня 2014 року. 11 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до банку з письмовою вимогою про повернення їй коштів та дострокового розірвання договору, однак, кошти не повернуті, договір не розірвано. 28 жовтня 2014 року позивач подав уточнення позовних вимог, в яких просить розірвати Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» №614490/2013 від 11 липня 2013 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»; стягнути з відповідача банківські вклади на загальну суму 511407,51 грн.; 37481,31 грн. - з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання; суму боргу на загальну суму 12977,57 грн. з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. В обґрунтування уточнення позовних вимог покликається на те, що з моменту подання позовної заяви до суду відповідачем по справі було виплачено [PERSON] наступні суми на погашення заборгованостей по договорах банківського вкладу, що підтверджується відповідними квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій: 14 жовтня 2014 року - 1100,00 доларів США, що становить 14080,00 грн.; 15 жовтня 2014 року 1150,00 доларів США, що становить 14720,00 грн.; 16 жовтня 2014 року 1100,00 доларів США, що становить 14080,00 грн.; 17 жовтня 2014 року 1150,00 доларів США, що становить 14720,00 грн.; 20 жовтня 2014 року 380,00 доларів США, що становить 4864,00 грн.; 22 жовтня 2014 року 300,00 доларів США, що становить 3840,00 грн. Таким чином, станом на 28 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед [PERSON] по договорах банківського вкладу становить, з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції 561866,39 грн. До судового засідання позивач подав клопотання, в якому просить суд слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений Договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит» №467247/2012 на загальну суму 12460,00 доларів США (а.с.7). Факт внесення [PERSON] коштів у сумі 12460,00 доларів США підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №1034993 від 19 листопада 2012 року (а.с.8). Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором банківського вкладу виконав повністю. 19 листопада 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений Договір банківського вкладу «Наш найкращий депозит» №467239/2012 на загальну суму 6000,00 доларів США. (а.с.9). Факт внесення [PERSON] коштів у сумі 6000,00 доларів США підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією 93 від 19 листопада 2012 року (а.с.10). Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором банківського вкладу виконав повністю. Датою закінчення строку дії вищевказаних договорів є 19 березня 2013 року. 10 червня 2013 року [PERSON] подала письмові вимоги про повернення їй коштів по вказаних договорах, однак, відповідач своїх зобов'язань не виконав, коштів не повернув (а.с.15,16). Крім цього, 11 липня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» №614490/2013 на суму 10000,00 доларів США. Датою закінчення троку дії договору є 11 серпня 2014 року (а.с.11). Факт внесення [PERSON] коштів у сумі 10000,00 доларів США підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №534351 від 11 липня 2013 року (а.с.12). Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором банківського вкладу виконав повністю. 11 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до банку із письмовою вимогою про повернення коштів, однак, коштів не повернуто (а.с.18). Крім цього, 16 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» №647793/2013 на суму 11313,00 доларів США. Датою закінчення троку дії договору є 16 жовтня 2014 року (а.с.13). Факт внесення [PERSON] коштів у сумі 11313,00 доларів США підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №665834 від 16 вересня 2013 року (а.с.14). Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором банківського вкладу виконав повністю. 11 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до банку з письмовою вимогою про повернення їй коштів та дострокового розірвання договору, однак, кошти не було повернуті, договір не розірвано а.с.18). Як вбачається із долучених до уточнення позовних вимог копій квитанцій від 14, 15, 16, 17, 20, 21, 22 жовтня 2014 року, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» повернуло [PERSON] 1100,00 доларів США, що еквівалентно 14080,00 грн., 1150,00 грн., що еквівалентно 14720,00 грн., 1100,00 доларів США, що еквівалентно 14080,00 грн., 1150 доларів США, що еквівалентно 14720,00 грн., 380,00 доларів США, що еквівалентно 4864,00 грн., 385 доларів США, що еквівалентно 4928,00 грн., 300,00 доларів США, що еквівалентно 3840,00 грн. (а.с.39-45). Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Однак, відповідачем вказаний обов'язок не був виконаний, кошти [PERSON] у повному обсязі не були повернуті. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача банківських вкладів на загальну суму 511407,51 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.ч.1,2 ст.625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із пункту 18 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Таким чином, позовна вимога про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних до задоволення не підлягає, оскільки правова природа нарахованих відсотків полягає у платі за користування чужими коштами і в результаті задоволення такої вимоги, позивач стягуватиме відсотки на нараховані відсотки за користування коштами що суперечить ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами часткову підставність позовних вимог, а відтак позов слід задоволити частково. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved