Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою №38 на вул. Сигнівка, 7 у м. Львові, покликаючись на те, що він є власником даної квартири, в якій зареєстрована також відповідач. Проте відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2005 року, виїхала за межі України, не сплачує комунальні послуги. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №38 на вул. Сигнівка, 7 у м. Львові. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 12 жовтня 2018 року. У зв'язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що у квартирі №38 на вул. Сигнівка, 7 у м. Львові, яка перебуває у власності позивача та [PERSON], [PERSON], зареєстрована відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Як встановлено в судовому засіданні в квартирі №38 на вул. Сигнівка, 7 у м. Львові зареєстрована відповідач [PERSON], яка без поважних на те причин, не проживає у спірній квартирі з 2005 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, що додатково стверджується актами ЛКП «Сигнівка» від 30 липня 2018 року, 27 червня 2018 року, 30 травня 2018 року. \~ \~ \~ \~Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в квартирі №38 на вул. Сигнівка, 7 у м. Львові не проживає з 2005 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, квартирою взагалі не цікавиться, а тому відповідача слід визнати такою, що втратили право на користування квартирою №38 на вул. Сигнівка, 7 у м. Львові. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved