Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири №99 по проїзду Академіка Тутковського,15 в м. Житомирі. В даній квартирі зареєстрований відповідач, однак з вересня місяця 2014 року в вказаній квартирі не проживає, що підтверджується довідкою КП «ВЖРЕП №13» В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлений про час і місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст.74 ЦПК України, а саме через оголошення у пресі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Ухвалою суду від 28.09.16 р. провадження у справі в частині позовної вимоги щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку -було закрите, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.12.2003 року [PERSON] (до шлюбу Єршова) [PERSON] купила квартиру №99 по проїзду Академіка Тутковського,15 в м. Житомирі. (а.с.7). Відповідно до довідки КП «ВЖРЕП №13» №2711 від 21.05.2016 року в квартирі №99 по проїзду Академіка Тутковського,15 в м.Житомирі, зареєстрований [PERSON] (а.с.10). Відповідно до акта виданого КП «ВЖРЕП №13» від 18.05.2016 року, [PERSON] в даній квартирі не проживає з вересня 2014 року (а.с.9). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачена необхідність з'ясування причин відсутності відповідача понад встановлений строк. Таким чином, відповідач без поважних причин відсутній за зареєстрованим місцем проживання більше шести місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Крім того, факт реєстрації відповідача у кімнаті позивача, перешкоджає останньому в повній мірі користуватися нею, вимагає від позивача додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі. У зв'язку з наведеним суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту. Слід зазначити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Тому, вимога про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку є передчасною. Крім того, така вимога має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, про що було вказано в ухвалі суду від 28.09.2016 р. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по справі, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved