Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори та Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.01.1990 належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В даний час вона має намір розпорядитись належним їй житловим будинком і здійснити його відчуження. Однак, коли вона звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори, їй повідомили, що на житловий будинок накладено арешт. Вказаний арешт зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 30.07.2007, реєстраційний номер обтяження 5389424, підстава обтяження - постанова, 66, 19.11.2002, Тульчинський районний суд, суддя Носов, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Також, Тульчинською державною нотаріальною конторою їй було повідомлено про відсутність будь-яких документів щодо накладеного арешту через закінчення терміну їх зберігання. Вважає наявність даного арешту незаконним і таким, що підлягає скасуванню. В державній нотаріальній конторі та відділі ДВС на даний час не збереглось жодних документів, які б підтверджували підстави для арешту. При цьому жодних постанов про накладення арешту на даний час немає, що підтверджує той факт, що на даний час відсутні будь-які правові підстави для існування арешту чи заборони на майно. Таким чином, необхідності в накладенні арешту на майно та продовженні його існування немає. Їй достовірно відомо, що ні раніше, ні в даний час ніяких стягнень з неї не проводилось і не проводиться, судових рішень чи рішень інших органів про стягнення коштів також не існує, боржником вона не являється. Будь-яких документів про боргові зобов`язання не існує, що підтверджує той факт, що ніяких боргових зобов`язань ні перед ким в дійсності немає. А тому накладення заборони являється незаконним. В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить скасувати арешт, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30.07.2007 11:47:32 за №5389424 реєстратором: Тульчинська державна нотаріальна контора, 23600, Вінницька область, Тульчинський район, місто Тульчин, вул.Леніна,47, (04335) [NUMBER] , підстава обтяження: постанова, 66, 19.11.2002, Тульчинський районний суд, суддя Носов, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис. додаткові дані: архівний номер: 2658495VINNITSA18 , Архівна дата: 19.11.2002, Дата виникнення: 19.11.2002, № реєстра: 222020-1672, внутр. №F00188342CF352333359. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за нею. Відповідач - представник Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої остання просить справу розглянути без участі представника Тульчинської державної нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач - представник Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі представника відділу, позов підтримує в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Тульчинською державною нотаріальною конторою 10.01.1990, зареєстрованого в реєстрі за №58 (а.с.7) позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки КП "Тульчинське МБТІ" від 03.04.2008 №1157-230д (а.с.8) вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Тульчинською державною нотаріальною конторою 10.01.1990 [PERSON] успадкувала 1/1 будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.12.2019 №193532553 (а.с. 9-11) вбачається, що на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] накладено арешт, який зареєстровано Тульчинською державною нотаріальною конторою 30.07.2007, реєстраційний номер обтяження 5389424, підстава обтяження - постанова, 66, 19.11.2002, Тульчинський районний суд, суддя Носов, власник [PERSON] , додаткові дані: архівний номер: 2658495VINNITSA18 , Архівна дата: 19.11.2002, Дата виникнення: 19.11.2002, № реєстра: 222020-1672, внутр. № F00188342CF352333359 . Згідно довідки Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 16.06.2020 (а.с. 29) на виконанні Тульчинського РВ ДВС ЦЗМУ МЮ (м.Хмельницький)не має виконавчих документів про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь фізичних, юридичних осіб та держави. Згідно повідомлення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.03.2020 №15/20 (а.с.21) надати копію постанови суду відносно [PERSON] не представляється можливим. В даний час позивач має намір розпорядитись належним їй житловим будинком, однак зробити цього не може, оскільки на житловий будинок накладено арешт. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Наявність обтяження на належне позивачу майно не позбавляє її права володіння ним. Разом з тим, його наявність, порушує право власності позивача, зокрема, право щодо розпорядження цим майном. За обставин того, що відсутні відомості про примусове виконання судового рішення, на підставі якого було накладено арешт на майно позивача, відсутні правові підстави його подальшого застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представниками відповідачів не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяження, накладеного відповідачем на це майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно її заяви, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved