Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтованим тим, що 10.11.2011 року він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 14000 доларів США, повернення яких позичальник гарантував на вимогу позикодавця, що підтверджується розпискою (договором позики) від 10.11.2011 року. В розписці є умови щомісячної виплати відсотків від суми позики в розмірі 400 доларів США (в гривневому еквіваленті на день розрахунку). В кінці 2014 року без сплати відсотків відповідач за власною ініціативою повернув йому 6000 доларів США. У жовтні 2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 8000 доларів США без урахування відсотків, проте в термін, зазначений у вимозі, суму позикових коштів відповідач не повернув, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 10.11.2011 року в розмірі 8000 доларів США у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на дань ухвалення рішення. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяви з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно договору позики (розписки) від 10.11.2011 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 14000 доларів США. При цьому вказано, що повернення грошових коштів [PERSON] гарантував за вимогою позикодавця. Згідно розписки від 02.11.2014 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США. 06.10.2017 року [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено письмову вимогу про повернення суми боргу в розмірі 8000 доларів США без урахування відсотків, протягом 2 тижнів, проте в даній термін суму позикових коштів відповідач не повернув. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи. При цьому, відповідачем не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 1048 ЦК України. Статтями 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Тобто відповідно до ст.524 ЦК України допускається лише визначення еквіваленту зобовязання у іноземній валюті, а не сплата нею. За змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, станом на 08.12.2017 року офіційний курс гривні щодо долару США згідно з даними НБУ становить 1 долар США 27,1194 грн. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобовязання за договором позики від 10.11.2011 року не виконує, тому з останнього підлягає стягненню залишок боргу за вказаним договором в розмірі 216\~955, 20 грн., що згідно курсу НБУ еквівалентно 8000 доларів США станом на 08.12.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України Про судовий збір з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2169,55 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved