Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2015 року з відповідача [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа, виданого за вищевказаним рішенням, міським відділом ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області з січня місяця 2015 року проводиться примусове стягнення аліментів. Внаслідок не сплати відповідачем аліментів на утримання дитини станом на 31.10.2015 року утворився борг в сумі 20516,00 грн.. Виходячи з розрахунку за період з грудня місяця 2014 року по 31.10.2015 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача складає 6239,96 грн. Тому позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення виконання зобов'язання по сплаті аліментів у вказаному розмірі, згідно наданого нею розрахунку та судові витрати. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, які викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в зазначеній у позовній заяві сумі та судові витрати. Відповідач до суду не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендоване поштове повідомлення про вручення повістки, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі зі згоди представника позивача суд постановляє заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа, виданого за вищевказаним рішенням, міським відділом ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області з січня місяця 2015 року проводиться примусове стягнення аліментів. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та копією виконавчого листа ( а.с.7). Згідно довідки нарахування аліментів міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції № 1706 від 16.11.2015 року станом на 31.10.2015 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача по сплаті аліментів становить 20516,12 грн.. З даної довідки вбачається, що відповідач взагалі не сплачував аліменти на утримання дитини, має прострочену заборгованість ( а.с.9-10). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Позивач надала суду розрахунок пені, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 6239,96 грн., яка складається із нарахованої пені по кількості днів прострочення сплати щомісячно, починаючи з грудня місяця 2014 року по жовтень місяць 2015 року. Згідно наданого суду розрахунку сума пені за грудень 2014 року складає 31x5.16=159,96 грн.; за січень 2015 р. - 31x20=620 грн.; лютий 2015 р. 28x20=560 грн.; березень 2015 р. 31x20=620 грн.; квітень 2015 р. 30x20=600 грн.; травень 2015 р. 31x20=620 грн.; червень 2015 р. 30x20=600 грн.; липень 2015 р. 31x20=620 грн.; серпень 2015 р. 31 х20=620 грн.; вересень 2015 р. 30x20=600 грн.; жовтень 2015 р. 31x20=620 грн. Всього пені по заборгованості: 6 239,96 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком і вважає, що він здійснений у відповідності до вимог діючого законодавства. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, що відповідач є винним у виникненні вищевказаної заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від нього обставин, в результаті яких виникла дана заборгованість, в судовому засіданні відповідачем не доведено. Письмові матеріали справи свідчать про те, що відповідач не сплачував аліменти без поважних причин, оскільки в нього була можливість працювати, мати доходи та регулярно (щомісячно) сплачувати аліменти без виникнення заборгованості. Враховуючи вищезазначене суд прийшов до висновку щодо необхідності задоволення позову повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати судового збору в сумі 487,20 грн., у відповідності до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved