Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він разом зі своєю дружиною [PERSON] проживає в кооперативному будинку [ADDRESS]. По сусідству з ним проживає відповідач [PERSON] в приватному домоволодінні, яке розташоване в [ADDRESS]. При будинкова територія позивача та ділянка відповідача є суміжними, та їх межа розділена шиферним парканом. Позивач зазначає, що 20 жовтня 2013 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, зайшов на прибудинкову територію, піднявся на другий поверх, вчинив сварку з його дружиною, після чого без його дозволу та дозволу його дружини, без пояснення причин, зрубав два фруктових дерева яблуні домашнього сорту «Джонаголд». Вказані яблуні були посаджені особисто позивачем у 1999-2005 роках, та ростуть на прибудинкової території. За даним фактом позивач наступного дня звернувся із заявою до Ананьївського РВ ГУМВС України в Одеській області, де відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП. Неправомірністю дій відповідача позивачеві заподіяна матеріальна шкода (упущена вигода) в розмірі 8000 гривень. Також позивачеві спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, яка виражалася у погрозах та хуліганській поведінці, а також у зв'язку з знищенням його дерев, які він особисто посадив та на протязі тривалого часу вирощував та доглядав, та коли дізнався про їх знищення, то дуже довго не міг прийти до тями. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 3000 гривень, тому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8000 гривень та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Під час розгляду справи позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що 29 жовтня 2013 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, прийшов на другий поверх до його квартири, після чого сказав його дружині, що хоче бачити його особисто, але остання відповіла, що на даний момент його немає вдома. Після цього [PERSON] сказав, що вимагає, щоб дерева були зрубані негайно. Потім [PERSON] з погрозами та лайкою спустився на подвір'я, де зрубав дерева. За діями [PERSON] з вікна квартири спостерігала дружина позивача та сусідка. За даним фактом позивач повідомив до міліції. [PERSON] за вказане діяння працівниками міліції було притягнуто до адміністративної відповідальності. Наступного дня він повторно з заявою звернувся до міліції, після чого приїхала комісія з працівниками міліції, які зафотографували зрубані дерева. Вказані дерева яблуні було посаджені особисто ним у 1999-2000 роках на землі, яка належить кооперативному будинку. Це присадибна ділянка, яка є пагорбом. Він огородив вказану земельну ділянку парканом з шиферу та засипав туди землю. Дерева він доглядав та кожного року купував для них добрива. Вважає що відповідач повинен йому сплатити упущену вигоду із розрахунку п'яти років отримання врожаю з яблунь та просить стягнути з відповідача 8000 гривень та моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 гривень. Відповідач [PERSON]. позов не визнав та пояснив, що позивач [PERSON], на ділянці, яку вважає своєю, посадив дерева. Він неодноразово просив позивача прибрати вказані дерева, оскільки вони не відповідають нормам посадки, але позивач не реагував на його прохання, та робив все так, як вважав за потрібне. Коли дерева підросли, то вони почали затіняти територію відповідача, листя також з них опадало на його територію. Крім цього позивач обробляв вказані дерева хімікатами, які в подальшому можуть потрапити на білизну та одяг, вивішені на шворці відповідача, а також зашкодити його маленькій дитині, яка біля вказаної території проходить, коли йде до школи. Через те, що позивач не реагував на його зауваження з приводу прибирання вище вказаних дерев, він не витримав та особисто зрубав їх. За вказане діяння працівниками міліції його було притягнуто до адміністративної відповідальності, і він сплатив штраф. З приводу вказаних дерев він до органів місцевого самоврядування не звертався, так як хотів вказане питання вирішити мирним шляхом з відповідачем, але останній такого способу вирішення питання не захотів. Представник відповідача доводи відповідача підтримав та пояснив, що земля, на якій позивач посадив дерева яблуні, відноситься до земель комунальної власності і призначена для обслуговування будівель, прибирання та благоустрою. Вказана земля не призначена для отримання доходу. Позивач не дотримав вимог ст.ст. 103, 104, 105 Земельного кодексу України, а також державних будівельних норм. У вказаному випадку дерева росли за 50-60 сантиметрів від межі, тобто, фактично половина крони була на земельній ділянці відповідача. Дерева оброблялись різними ядо-хімікатами, затіняли земельну ділянку відповідача. На протязі двох років відповідач просив позивача прибрати дерева, або зробити так, щоб вони не створювали незручностей, але позивач не прохання відповідача ніяким чином не реагував. У зв'язку з цим просить відмовити у задоволенні позовних вимог, та стягнути з позивача понесені судові витрати. Суд, заслухавши, позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши документи справи та дослідивши всі подані сторонами докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Так, свідок [PERSON] пояснила, що 29 жовтня 2013 року вона знаходилася вдома одна, так як чоловіка, тобто, позивача, вдома не було. Вона почула дзвінок у двері квартири. Відчинивши двері, вона побачила відповідача, якого спочатку не впізнала. Відповідач запитав її, де її чоловік, на що вона відповіла, що його вдома немає. Відповідач був у стані алкогольного сп'яніння та з сокирою у руках. Відповідач сказав їй, що їм потрібно зрубати дерева, на що вона відповіла йому, що коли прийде її чоловік, то з ним можна буде вирішити вказане питання. Після цього відповідач почав спускатися на подвір'я, одночасно висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою. Вона подзвонила сусідці [PERSON] якій повідомила про це. [PERSON] прийшла до неї додому де вони через вікно квартири побачили, як відповідач з висловлюванням нецензурної лайки зрубав дві яблуні позивача. Вказані дерева посадив позивач особисто приблизно 15 років тому. Свідок [PERSON] пояснила, що 29 жовтня 2013 року вона знаходилася в себе вдома. Приблизно о 16 годин 00 хвилин вона почула в під'їзді будинку шум, але не зрозуміла, що відбувається. Підійшовши до дверей своєї квартири, вона подивилася у глазок, і побачила відповідача, який був у агресивному стані, тому не відчинила дверей. Відповідач висловлював на адресу дружини позивача нецензурною лайкою. Потім до неї прийшла дружина позивача, та повідомила, що відповідач їй погрожував та казав про якісь дерева, але вона так і не зрозуміла дружину позивача, про що йшла річ. В подальшому вони прийшли у квартиру дружини позивача, де через вікно побачили, як відповідач зрубує їхні дерева. Після цього вони викликали міліцію. По приїзду працівники міліції відібрали у них свідчення і на цьому все закінчилося. Свідок [PERSON] пояснив, що з 1969 року він жив у вказаному будинку, в якому також проживає позивач. Він, як голова кооперативу, приймав участь у будівництві вказаного будинку. Будинок є кооперативним. Його мешканці усно розділили між собою територію. Приблизно 15 років тому позивач на частині вказаної території посадив дві яблуні. Ввечері він прийшов у гості до своєї онучки [PERSON], від якої йому стало відомо, що відповідач в стані алкогольного сп'яніння приходив до дружини позивача, та сказав що зрубає дерева позивача. Дружина позивача відповіла, що його немає вдома, тому коли він прийде, з ним можна буде вирішити дане питання. Відповідач, виражаючись нецензурною лайкою на адресу дружини позивача, пішов. Вранці, коли він йшов на ринок, то побачив, що дві яблуні позивача зрубані. Він не бачив, щоб саме відповідач зрубував вказані дерева. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Крім того, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець [ADDRESS](а.с. 7). Згідно довідки №336 від 18 листопада 2013 року, наданої управлінням агропромислового розвитку Ананьївської районної державної адміністрації, середня врожайність яблуні у віці 10-15 років складає 100-140 кілограмів залежності від погодних умов та фіто санітарного стану дерева(а.с. 12). Згідно довідки про вартість № 298 від 20 листопада 2013 року, наданої Ананьївським районним споживчим товариством, станом на 20 листопада 2013 року середня ринкова вартість яблук сорту «Джонаголд» становить 8 гривень 00 копійок (а.с. 13). З розрахунку, який виконаний позивачем, видно, що знищено дві яблуні сорту «Джонаголд», середня врожайність яблуні у віці 10-15 років становить 100-140 кілограмів, середня ринкова вартість одного кілограма яблук сорту «Джонаголд» становить 8 гривень 00 копійок, строк, за який розраховується упущена вигода становить 5 років, отже 2 шт. х 100 кг х 8 грн. х 5 років = 8000 гривень (а.с. 14). Згідно висновку, зробленого Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області. про результати розгляду звернення громадянки [PERSON] на неправомірні дії [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (а.с. 9), по якому постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 01 листопада 2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня. (а.с. 38). З фотознімків наданих позивачем , які знаходяться у матеріалах справи, видно місце де росли дерева та зафіксовано факт зрубування дерев (а.с. 15-20). Як вбачається з договору купівлі-продажу від 26 червня 1979 року відповідач проживає в будинку який [PERSON] продав [PERSON] цілий жилий будинок з надвірними будівлями загальною жилою площею 57,6 квадратних метрів, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 27-28), а також йому було виділено земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва вказаного будинку (а.с.29), технічний паспорт на будинок в якому проживає відповідач виготовлений на ім'я його дружини [PERSON] (а.с. 30-32). З довідки Ананьївської міської ради №177 від 03 березня 2014 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0715 га, розташована за адресою: [ADDRESS] Одеської області, на якій розташовано багатоквартирний двоповерховий будинок, відноситься до земель житлової та громадської забудови комунальної власності Ананьївської міської ради. Рішення щодо передачі у власність чи в оренду вказаної земельної ділянки міською радою не приймалося (а.с. 33). Відповідно до технічного паспорта №86 від 19 квітня 1994 року на квартиру [ADDRESS] власником квартири на підставі реєстраційного посвідчення від 19 квітня 1994 року є [PERSON]. Також згідно вказаного паспорта будинок уведений в експлуатацію 26 листопада 1969 року (а.с. 39-41). Згідно довідки Ананьївської міської ради №156 від 14 квітня 2011 року, комісією встановлення факту перенесення огорожі чи порушення межі між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS] встановлено не було, межа відповідає планам на домоволодіння (а.с. 42). З довідки Виконавчого комітету Ананьївської міської ради №370 від 21 червня 2001 року вбачається, що виділення частки земельної ділянки власникам квартир і нежитлових приміщень в натурі та їх окреме відчуження не допускається згідно «Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових існуючого житлового фонду та надання їх у спільне користування або сумісну власність об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», затвердженого спільним наказом відповідних міністерств №31/30/53/396 від 05 квітня 1996 року (а.с.43). Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи, майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 60 ч. 1,3,4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст. 104 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Даючи оцінку доказам наданим сторонами по справі суд приходить до висновку, що [PERSON] являється неналежним позивачем оскільки він пред'явив позов про стягнення упущеної вигоди яку він хотів отримати з яблунь хоча і вирощених ним однак розташованих на земельній ділянці що належить територіальній громаді міста Ананьєва тобто відноситься до земель житлової та громадської забудови комунальної власності Ананьївської міської ради. При цьому вказані яблуні як вбачається з фотографій були висаджені в порушення п. 3.25 ДБН "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень 360-92" на відстані менше метра від забору ( що не заперечується і самим позивачем) тобто поряд з подвір'ям будинку відповідача і певним чином додавали йому незручностей при користуванні своєю власністю (падало листя, ядохімікати при обробці дерев, затіняло двір і т.п.). Тому суд вважає що право на пред'явлення позову належало територіальній громаді, що свідчить про відсутність упущеної вигоди, а відповідно не може бути стягнуто і моральну шкоду на користь позивача, тим більше, що моральна шкода визначена позивачем, стосується саме матеріальних збитків пов'язаних з вирубкою фруктових дерев, а не з хуліганськими діями відповідача за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач також не надав суду документів, які б підтверджували його право власності на земельну ділянку, на якій він посадив дерева, а саме, не надав державного акту на право власності на вказану земельну ділянку і т.п. тим самим не довів спричинення йому матеріальних збитків (упущеної вигоди) та моральної шкоди. На підставі вище викладеного у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків (упущеної вигоди) та моральної шкоди, слід відмовити в повному обсязі. Згідно наданих суду документів, [PERSON] поніс витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги в розмірі 1000 гривень, про що свідчить квитанція №4731 від 28 лютого 2014 року (а.с. 55), тому вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що у відповідності зі ст. 88 ЦПК України вони повинні бути покладені на позивача [PERSON].

Outcome: approved