overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від спільного проживання з відповідачем, має двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, через що позивач змушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Позивач у судове засідання зявилась, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 11 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. 20 січня 2017 року рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу "Усенко". Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-НО № 147569, [PERSON], народилась 5 вересня 2007 року, про що в Книзі реєстрації народжень виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області було складено відповідний актовий запис за № 110. Батьками вказано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-НО № 064195, [PERSON], народився 20 червня 2006 року, про що в Книзі реєстрації народжень виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області було складено відповідний актовий запис за № 75. Батьками вказано [PERSON] та [PERSON] При вирішенні спору, суд враховує норму\~ст. 180 СК України, згідно якій батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 182 СК України\~суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та досягнену між сторонами згоду в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обгрутнованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 02.11.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що вона є наймачем квартири [ADDRESS], де й зареєстрована вона та її син [PERSON]. Позивачем вказано, що відповідач тривалий час не мешкає за вказаною адресою. Позивач бажає розпорядитися своєю власністю, крім того їй важко сплачувати комунальні послуги. У зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця міста Горлівка Донецької області, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, просила розглядати справу без неї, про що надала суду заяву, в якій також зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує, наслідки якого їй зрозумілі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Заяви про розгляд справи за його відсутності, суду від відповідача не надходило, у зв'язку з чим, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, та надавши їм оцінку в їх сукупності, приходить до наступного . Так, відповідно до ордера на жиле приміщення №30, видане на праві заняття жилого приміщення, а саме: квартири [ADDRESS], позивач [PERSON] є його наймачем. Згідно з довідкою КП «Центральний» від 17.07.2013 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані окрім позивача, також й її син - [PERSON], [INFO]. Згідно з Актом КП "Центральний" від 16.07.2013 року відповідач: [PERSON], [INFO], не мешкає в квартирі [ADDRESS], більш трьох років. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачем. В той же час, на підставі ст. 71 ЖК України, за громадянином зберігається право на житлову площу у випадку його відсутності строком не більше шести місяців. У судовому засіданні встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає у вищевказаній квартирі, що підтверджується актом обстеження будинку. Перешкод для користування житловою площею йому ніхто не чинить. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, по вищевказаній адресі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк, терміном два місяці з дня набрання рішення суду чинності, для подачі заяви про прийняття спадщини на майно померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті її батька [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] . Вона , як єдиний спадкоємець першої черги за законом бажає оформити свої спадкові права на спадкове майно після смерті батька. Однак, нею пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини. Причиною цього стало те, що на момент коли закінчувався шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця, вона захворіла і не мала змоги подати відповідну заяву про прийняття спадщини. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, проте надала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Зозулинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області в підготовче засідання не з`явився, відзиву на позов у запропонований судом строк не надав. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3), який був зареєстрований та проживав в с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, єдиною спадкоємицею на яке, за законом першої черги , є його дочка - позивач по справі - [PERSON] . Позивач бажає прийняти спадщину після смерті батька, проте не може скористатись своїм правом, оскільки вона своєчасно не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач спадщини не прийняла у встановлений законом шестимісячний строк у зв`язку з тим, що на той час, коли необхідно було подати заяву вона хворіла, що підтверджується довідкою сімейного лікаря КП"КОЗЯТИНСЬКИЙ РМЦ ПМСД" (а.с.10) В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 315/765/14ц зазначається, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Хвороба є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин . Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.1272 п.3 ЦК України, згідно з якими, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням всіх обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно визначити додатковий строк на прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк, терміном два місяці з дня набрання рішення суду чинності, для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті матері [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з частини будинку [ADDRESS] . Вона являється єдиною спадкоємицею після смерті матері та бажає прийняти спадщину після смерті матері. Однак не може скористатись своїм правом, оскільки нею попущено строк подання заяви про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері стало те, що вона захворіла, тому не мала змоги подати відповідну заяву про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте від її представника - адвоката Мисюри В.М. надійшла заява, в якій вона просила справу слухати у їхню відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про слухання справи у його відсутність, в якій він позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із частини будинку [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її донька - позивач по справі - [PERSON] . Позивач бажає прийняти спадщину після смерті матері, проте не може скористатись своїм правом, оскільки своєчасно не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач спадщини не прийняла у встановлений законом шестимісячний строк у зв`язку з тим, що на той час, коли необхідно було подати заяву вона хворіла, а саме у період із 04 червня 2017 по 09 червня 2017 року вона перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні КП "Міська лікарня" Козятинської міської ради, що підтверджується довідкою (а.с.10) В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 315/765/14ц зазначається, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Хвороба є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин . Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.1272 п.3 ЦК України, згідно з якими, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням всіх обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно визначити додатковий строк на прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство, неповнолітніх дітей не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони зареєстрували шлюб 17 травня 1986 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №15. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим, спільних дітей не мають. В судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, як вбачається з телефонограми, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] », яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2006 року Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №6. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.6). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При ухваленні рішення судом враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують з 2017 року, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила справу розглянути за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 1997 року відділом РАГС Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №26. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням приписів статті 113 СК України позивачу необхідно залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 11 березня 2005 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №4. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.3). Сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 13 лютого 2016 року, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №45. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову.

Outcome: approved