Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №1122. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]». [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Тривалий час між позивачем та [PERSON] існували відносини, в зв'язку з чим у нього виникли сумніви щодо батьківства дитини. Так, експертним дослідженням було встановлено біологічне батьківство позивача відносно дитини [PERSON]. В результаті цього, позивач бажає визнати своє батьківство та змінити відомості в актовому записі про батька дитини, тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини викладені в позовній заяві. Також просили залишити судовий збір за позивачем. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, на підтвердження чого надали письмову заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника та не заперечує проти вирішення питання на розсуд суду. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи встановлено, що 27.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №1122 (а.с. 8). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивач та третя особа [PERSON] проживають разом. [INFO] у них народилась дитина - донька [PERSON] та оскільки шлюб між відповідачем та третьою особою на той час не був розірваний, при реєстрації народження доньки у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області батьком дитини був записаний відповідач [PERSON], актовий запис № 2824 від 21.08.2018 року (а.с. 7). Як вбачається з експертного дослідження Medical genomics про біологічне батьківство № MG18-56823/C1F1 від 09.11.2018 року, ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини[PERSON] становить 99,9999% (а.с. 9). Крім того, мати дитини [PERSON] також підтверджує той факт, що біологічним батьком її доньки - [PERSON], є позивач. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв'язки. Згідно зіст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України визначено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Також п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно зі ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 2 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II вказаних вище Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 9 вказаної вище постанови Пленуму визнавчено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Враховуючи те, що позивач наполягає на своєму біологічному батьківстві відносно дитини [PERSON], [INFO], тобто стверджує про кровне споріднення між ним та дитиною, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, а позовні вимоги є доведеними. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved