Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка 11.10.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за яким просила шлюб, зареєстрований 20.06.2013 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №233 розірвати, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.06.2013 року, та видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу [NUMBER] . [INFO] у них з відповідачем народилася донька [PERSON] . Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами погіршилися, зникли порозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. З квітня 2019 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо. Майнового спору не існує. [PERSON] не допомагає позивачці в достатньому обсязі фінансово утримувати дитину. Донька постійно проживає з матір`ю, яка самотужки виховує її та фінансово забезпечує всім необхідним, Позивачка не має постійного регулярного доходу, має фінансові труднощі у забезпечені доньки всіх необхідним, фінансову допомогу іноді надає мати позивачки. У зв`язку з тим, що позивачка з відповідачем проживають окремо з квітня 2019 року, остання не має відомостей щодо місця роботи свого чоловіка та чи він взагалі працює, так як за останні роки він неодноразово змінював місце своєї роботи, що призвело до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів. Вона самотужки виховує її, забезпечує здоровим харчуванням, фізичним та психічним розвитком, а відповідач відмовляється у добровільному порядку сплачувати на її утримання аліменти, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 16.10.2019 року позовну заяву залишено без руху. До суду 24.10.2019 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] . 30.10.2019 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 01.11.2019 року провадження у справі відкрито та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 25.11.2019 року. У підготовче засідання 25.11.2019 року [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, також просила закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті. [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвалою суду 25.11.2019 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 16.01.2020 року. У судове засідання сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 26.02.2020 року. У судове засідання призначене на 16.01.2020 року позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також позивачка в заяві просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до чинного законодавства, судові повістки надсилаються сторонам по справі - фізичним особам, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Отже на всі судові засідання відповідачу надсилалися судові повістки на зареєстровану адресу його проживання. Відповідач [PERSON] неодноразово викликався до суду для участі у судових засіданнях та представлення своєї думки щодо заявленого позивачкою позову про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки, до суду не з`явився, клопотань чи заяв по суті спору до суду не надав, причини неявки не повідомив. \~ \~ \~ \~Поштова кореспонденція (судові повістки про виклик до суду) направлялися відповідачу за зазначеною адресою. Крім того, ухвала суду від 01.11.2019 року про прийняття до розгляду справи та відкриття провадження по справі та призначення у підготовче судове засідання від 25.11.2019 року та ухвалу суду від 25.11.2019 року про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті від 16.01.2020 року розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тобто ухвали суду є доступними для ознайомлення. \~ \~ \~ \~Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч.1 ст.280 ЦПК України). \~ \~ \~ \~З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 04\~березня 2020\~року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.06.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №233 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін є спільна дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.2015 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12), яка\~ проживає з матір`ю [PERSON] . Сторони\~ з квітня 2019 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами\~ носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд прийшов до наступних висновків. Неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою тобто її матір`ю, [PERSON] , та відповідно перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини, той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів непрацездатності батька суду не надано. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відомості щодо утримання відповідачем інших осіб у суду відсутні. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн.; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000,00 грн.,оскільки в матеріалах справах відсутні відомості щодо наявності у відповідача постійного місця заробітку, із урахуванням індексації щомісячно. З позову вбачається, що позивачка просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з моменту подачі позову, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 11.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~- у межах суми платежу за один місяць. Крім того також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved