Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що він у період з 01.10.2016 року по 01.06.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 27 908,78 гривень. За позовом позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в зазначеному розмірі та судові витрати. У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. При цьому, відповідачі подали відзив, яким проти позову заперечили посилаючись на те, що [PERSON] не є власником та не проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом від 07.02.2011 року, в якому вказано, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але в квартирі не проживає Єь з 19 квітня 2007 року. Крім того, у спірній квартирі взагалі ніхто не проживає з 2007 року, у лютому 2011 року нарахування за гарячу воду та каналізацією припинено, про що свідчать акти, які складав ЖЕК за зверненнями [PERSON] , були опломбовані крани гарячої води для подальшого не нарахування. Крім того, відповідачі просять застосувати строки позовної давності. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.ст.\~67,\~68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Ст.64 ЖК України визначає, що члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. За правилами\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач згідно ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За нормами\~ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За змістом\~статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач у період з 01.10.2016 року по 01.06.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, яке є зареєстрованим місцем проживання відповідачів та яке розташоване за адресою: за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 27 908,78 гривень. Вказане достовірно підтверджується розрахунком позивача про утворення заборгованості відповідача з опалення (особистим рахунком) 31106125. Отже, названий розмір заборгованості достовірно підтверджено, на його спростування сторона відповідача доказів суду не подавала. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України,\~якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (статті 256 та 257 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом з розрахунку заборгованості відповідача, перша несплата ним за отримані послуги відбулася ще у жовтні 2016 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позивач з даним позовом у цій справі про стягнення заборгованості звернувся у червні 2021 року, тобто, за загальним правилом, поза межами строку позовної давності, встановленого законом, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, що має бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі скористалися своїм правом, передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України, подали до суду відзив із заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач звернувся з позовом лише у червні 2021 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності визначеного вимогами ст. 257 ЦК України, у стягненні заборгованості, що виникла до квітня 2018 року, слід відмовити. Крім того, як слідує з матеріалів справи [PERSON] був зареєстрований у вищевказаній квартирі лише з липня 2019 року, отже стягненню з нього підлягає заборгованість, що виникла пізніше. При цьому, суд зауважує, що на підтвердження того, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, вони не надали суд відповідних доказів, адже акти, на які вони посилаються датовані ще 2011 року, тобто значно раніше 2018 року, від якого стягується заборгованість. В порядку ст. 141 ЦПК України, на користь Концерну Міські теплові мережі м. Запоріжжя підлягає стягненню з відповідача відповідний судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved