Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що сторони по справі зареєстрували шлюб 20 березня 2010 року. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач та позивач проживали у шлюбі сім років, але останнім часом не проживають як сімя, подальше спільне життя з відповідачем неможливе, через поточні проблеми. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 березня 2010 рокуКомунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів вчинено запис за № 101, які мають неповнолітню дитину. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 (тисячу) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 27 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач на розірванні шлюбу та стягненні аліментів наполягає, просить не надавати сторонам по справі строку на примирення, після розрвання шлюбу просить прізвище не змінювати. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував, строку на примирення просив не надавати. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (до реєстрації шлюбу - Тимофієнко) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 березня 2010 року, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів вчинено запис за № 101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №078187 від 20 березня 2010 року /а.с.6/. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами по справі припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач на розірванні шлюбу наполягає, не бажає, щоб судом їм був наданий строк для примирення, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, що свідчить про відсутність у них бажання зберегти сімю, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС №158130 від 26 жовтня 2010 року, [PERSON] та [PERSON]є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180,181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, позивач та відповідач разом не проживають, дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 16 червня 2017 року №1048 /а.с.8/. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, доказів того, що має на утриманні інших дітей, непрацездатну дружини, батьків, не надав. Крім того,відповідач у судовому засіданні розмір заявлених аліментів визнав у повному обсязі. Отже, суд вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяють стягнення аліментів в розмірі одна тисяча гривень, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. в дохід держави.

Outcome: approved