overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її онук - [PERSON], який є відповідачем по даній справі З 2010 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у житловому будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач подала заяву в якій позов підтримує та просить його задовольнити та справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позов визнав повністю та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується реєстраційним посвідченням від 02 червня 1972 року та довідкою № 680 від 21.08.2018 року. Згідно акту обстеження від 09.08.2018 року та довідки № 218/02-27 від 15.08.2018 року, в житловому будинку, що по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який з 2010 року в даному господарстві не проживає. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON], понад вісім років без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власниками будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований - [PERSON], який є сином позивача. З 2010 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме: у житловому будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від його представника надійшла заява в якій він просить справу слухати у їх відсутності та позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується копією рішення Кременецького районного суду від 16.03.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.04.2009 року. Згідно довідки про склад сім»ї № 662 від 06.09.2018 року та акту обстеження домоволодіння № 14 від 06.09.2018 року, [PERSON] зареєстрований у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], але з 2010 року по даний час не проживає в даному будинку. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2010 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - будинком, що розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власником 1/3 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований син позивачки - [PERSON] Проте, протягом останніх десяти років відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме: у житловому будинку, частина якого належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву в якій позов визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: 1/3 частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується свідоцтвом на право власності на житло від 19 січня 2007 року. Згідно будинкової книги та акту обстеження житлово-побутових умов, [PERSON] зареєстрований у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], але більше десяти років не проживає в даному будинку. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] більше десяти років без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - будинком, що розташований по [ADDRESS], без позбавлення права власності, дня зняття з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її брат - [PERSON], який є відповідачем по даній справі. З 2008 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у житловому будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву в якій позов визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2015 року та договором дарування від 22.12.2015 року. Згідно акту обстеження на факт не проживання осіб від 25.06.2018 року та будинкової книги, [PERSON] зареєстрований у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], однак з 2008 року в даному будинку не проживає. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2008 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - будинком, що розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрована сестра її колишньої невістки - [PERSON], яка є відповідачем по даній справі. Фактично відповідач ніколи не проживала та на даний не проживає за місцем реєстрації, а саме у житловому будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак надіслала заяву в якій позов визнає та просить справу слухати у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується реєстраційним посвідченням від 23.12.1993 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.1993 року та реєстраційним посвідченням від 08.12.1993 року. Згідно актів обстеження на факт проживання [PERSON] від 20.01.2018 року, 15.04.2018 року і 15.06.2018 року та будинкової книги, [PERSON] з 2002 року зареєстрована у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], але фактично ніколи не проживала в даному будинку. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2002 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратила право на користування житловим приміщенням - будинком, що розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів про право власності на земельні ділянки загальною площею 3, 0984 га, що розташовані на території колишньої Молодавської сільської ради (нині - Привільненська сільська рада) Дубенського району Рівненської області, в тому числі: у [ADDRESS] на ділянку [ADDRESS] площею 0,0766 га пасовищ у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . При проведенні приватизації земель, які перебували у користуванні Державного підприємства "Мирогощанський державний іподром", [PERSON] була включена до списку громадян-працівників та пенсіонерів, яким надається дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Мирогощанської та Молодавської сільських рад (підтверджується розпорядженням Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620, витягом з додатку 1 до розпорядження Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620). Згідно додатку 1 до розпорядження Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на території колишньої Молодавської сільської ради (нині - Привільненська сільська рада): -у [ADDRESS] площею 3, 0218 га ріллі, -у масиві 5 на ділянку [ADDRESS] площею 0,0766 га пасовищ. Вона є спадкоємцем майна після смерті матері. Згідно відповіді державного нотаріуса Другої Дубенської ДНК від 22.01.2019, в оформленні свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки їй відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. За час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та виготовити на власне ім`я правовстановлюючі документи - державні акти на право власності на земельні ділянки. Враховуючи це, вона не має можливості зареєструвати земельні ділянки на своє ім`я та надати правовстановлюючі документи на землю нотаріусу. За викладених обставин змушена звернутися до суду. Представник позивача Найдич М.А., згідно поданої заяви, просить справу розглянути без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Представники відповідача: Привільненської сільської ради та третіх осіб: ПАТ «Мирогощанський аграрій» та Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, належно повідомлені про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явились. Згідно поданих пояснень та відзиву, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів про право власності на земельні ділянки загальною площею 3,3575 га, що розташовані на території колишньої Молодавської сільської ради (нині Привільненська сільська рада) Дубенського району Рівненської області, в тому числі: у масиві 8 на ділянку № 2 площею 3,2881 га ріллі, у масиві 5 на ділянку № 172 площею 0,0694 га пасовищ у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 12.05.2015. В обґрунтування\~позовних\~вимог\~посилаються\~на\~те,\~що 12 травня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. При проведенні приватизації земель, які перебували у користуванні Державного підприємства "Мирогощанський державний іподром", [PERSON] був включений до списку громадян-працівників та пенсіонерів, яким надається дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Мирогощанської та Молодавської сільських рад (підтверджується розпорядженням Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620, витягом з додатку 1 до розпорядження Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620). Згідно додатку 1 до розпорядження Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на території колишньої Молодавської сільської ради (нині Привільненська сільська рада): -у масиві 8 на ділянку № 2 площею 3, 2881 га ріллі, -у масиві 5 на ділянку № 265 площею 0,0694 га пасовищ. Вона є спадкоємцем майна після смерті чоловіка. Згідно відповіді від 23.03.2018 державного нотаріуса Другої Дубенської держаної нотаріальної контори, в оформленні свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки їй відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. За час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та виготовити на власне ім'я правовстановлюючі документи - державні акти на право власності на земельні ділянки. Враховуючи це, вона не має можливості зареєструвати земельні ділянки на своє ім'я та надати правовстановлюючі документи на землю нотаріусу. За викладених обставин змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON], згідно поданої заяви, просить справу розглянути без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Представники відповідача: Привільненської сільської ради та третіх осіб: ПАТ «Мирогощанський аграрій» та Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, належно повідомлені про день та час слухання справи, в судове засідання не зявились. Згідно поданих пояснень та відзиву, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельні частки (пай) площею 1, 9194 га (рілля) та 0, 0976 га (пасовище), що знаходяться на території Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування\~позовних\~вимог\~посилається\~на\~те,\~що [INFO] померла [PERSON] . При проведенні приватизації земель, які перебували у користуванні Державного підприємства "Мирогощанський державний іподром", [PERSON] була включена до списку громадян-працівників та пенсіонерів, яким надається дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Мирогощанської та Молодавської сільських рад (підтверджується розпорядженням Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620, витягом з додатку 1 до розпорядження Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620). Згідно додатку 1 до розпорядження Дубенської РДА від 09.08.2012 № 620 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на території Мирогощанської та Молодавської сільських рад: -у масиві [NUMBER] на ділянку № [NUMBER] площею 1, 9194 га ріллі, -у масиві 4 на ділянку № [NUMBER] площею 0, 0976 га пасовищ. Вона спадкоємець першої черги після смерті матері. 07.09.2018 отримала лист від Другої Дубенської державної нотаріальної контори про відмову в оформленні свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. За час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та виготовити на власне ім`я правовстановлюючі документи - державні акти на право власності на земельні ділянки. Враховуючи це, вона не має можливості зареєструвати земельні ділянки на своє ім`я та надати правовстановлюючі документи на землю нотаріусу. За викладених обставин змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] , згідно поданої заяви, просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує. Представники відповідача: Дубенської районної державної адміністрації та третіх осіб: Мирогощанської сільської ради, ПАТ «Мирогощанський аграрій» та Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, належно повідомлені про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явились. Згідно поданих пояснень та заяв, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved