Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначив, що 13 січня 2000 року він купив у відповідачки житловий будинок[ADDRESS] літ.А1 загальною площею 16,6 кв.м. з усіма прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами: №1 - ганок, В-1 - сарай, Д-1 - погріб, Г-1- убиральня №2,3,4,5,6,7 - споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний будинок належав відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданий Баштанською держнотконторою та зареєстрованим в Баштанському БТІ. Договір був укладений ними в простій письмовій формі, укладений 13.01.2000р. зареєстрований на УТБ «Ріко-Альянс» в реєстровій книзі №5, за реєстровим №124. Згідно договору. Позичав сплатив відповідачці за вказаний будинок 1000грн, а вона передала йому техпаспорт на вказаний будинок. У зв'язку із наміром продати будинок він звернувся до державної нот контори, проте йому було повідомлено про необхідність державної реєстрації та нотаріального посвідчення такого договору. Відповідачка відмовляється нотаріально посвідчувати договір, оскільки вважає достатнім реєстрацію договору. А тому, просив суд визнати укладений договір дійсним. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника позивача, позовну заяву підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, надавши електронне повідомлення про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали заяви, та письмові докази по справі (копію договору від 13.01.2000 року; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS]) суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 13.01.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], проте нотаріально його не посвідчили. Позивач має намір продати вказаний будинок, проте нотаріус відмовляється відчужувати будинок, виходячи з того, що договір купівлі-продажу вказаного будинку укладений універсальною товарною біржею «Ріко - Альянс» не був посвідчений нотаріально. Дійсність укладеного договору підтверджується договором купівлі - продажу та технічним паспортом на вказаний будинок. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 13.01.2000 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 220 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним, але якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним і у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсно обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved