Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав на обґрунтування якого вказав, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, матеріально її не утримує, її життям не цікавиться, зловживає спиртними напоями, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], призначити [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON], стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, починаючи з 08.07.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Прокурор Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Менжинський С.М. в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи. Третя особа - [PERSON] у судове засідання з'явилася просила суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі та призначити її опікуном над малолітньою [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 СК України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: 1) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов'язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Частиною 1 статті 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В частинах 2-4 цієї статті вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6). Згідно копії рішення служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації від 01 листопада 2013 року за № 81, [PERSON] попереджено про неприпустимість неналежного виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей, і зловживання алкогольними напоями (а.с.14). Згідно листа генерального директора Сватівського РТМО від 26 січня 2015 року за № 104 від 26 січня 2015 року [PERSON] була госпіталізована до інфекційного відділення лікарні. Під час перебування на лікуванні останній діагностували захворювання на туберкульоз (а.с.27). Рішенням служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації від 26 січня 2015 року за № 7 малолітня [PERSON], [INFO], була тимчасово влаштована в родину [PERSON], [INFO] (а.с.29). Як вбачається з рішенні начальника служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації від 01 листопада 2013 року за № 81 та від 11 вересня 2014 року за №88, [PERSON] була попереджена про неприпустимість неналежного виконання батьківських обов'язків з виховання та утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також вживання алкогольних напоїв, відповідальність за що передбачена ст. 184 КУпАП (а.с.14, 25). Згідно листа лікаря-фтизіатра Сватівської РТМО від 24 квітня 2015 року встановлено, що [PERSON] з 24 січня 2015 року по 10 лютого 2015 року перебувала на лікуванні в Лисичанському обласному протитуберкульозному диспансері. Після чого остання продовжила лікування в Київській міській туберкульозній лікарні № 1. За власною вимогою [PERSON] була виписана з лікарні 02 березня 2015 року для проходження подальшого лікування за місцем проживання, але після виписки із стаціонару до лікаря-фтизіатра за місцем проживання не зверталась. У зв'язку з припиненням лікування вона несе загрозу зараження туберкульозом оточуючих осіб (а.с.31). Згідно доповідної рішення координаційної ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Первомайської сільської ради від 27 квітня 2015 року, був зроблений висновок про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 34). Згідно побутової характеристики за місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку тому, що постійно зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб життя, саме така поведінка та спосіб життя останньої стали причиною її захворювання. (а.с.35). З акту контрольного обстеження житлово - побутових умов дитини [PERSON], [INFO] від 04 лютого 2015 року, яка мешкає в будинку, власником якого є її рідна тітка - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], створені всі умови для проживання дитини (а.с.34). Згідно рішення координаційної ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Первомайської сільської ради від 27 квітня 2015 року, був зроблений висновок про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. (а.с. 34). Згідно Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей та їх матері, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку [PERSON], [INFO], можливо та доцільно призначити опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] (а.с. 40). Суд, вважає за доцільне задовольнити вимоги позивача і в частині призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], так як у судовому засіданні встановлено. що малолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, у зв'язку з чим має потребу на становлення над нею опіки, [PERSON] є повнолітньою дієздатною особою, має власний будинок, позитивно характеризується, за станом здоров'я може бути опікуном. Також, згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч. 1-2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки у суду відсутні відомості про дохід відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з неї на користь її доньки [PERSON] аліментів саме у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України, ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» суд виходить із заявлених позовних вимог, тому з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню судовий збір в розмірі 551грн. (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в розмірі 551грн. (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп за позовні вимоги немайнового характеру. На підставі ст. 150-151, 164-165, 169, 181-184 СК України, ст. 60 ЦК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved