Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду до Салганської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом та за законом, та уточнивши 07.12.2017 року свої позовні вимоги остаточно просять суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 4,83 га ( яка складається з земельної ділянки площею 4,45 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,38 га з кадастровим номером [NUMBER]) розташованої на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме - земельну ділянку площею 4,83 га (яка складається з земельної ділянки площею 4,46 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,37 га з кадастровим номером [NUMBER]), розташована на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року, вказуючи на те, що [INFO] померла спадкодавець - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, а саме: земельної ділянки, площею 4,83 га ( яка складається з земельної ділянки площею 4,45 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,38 га з кадастровим номером [NUMBER]) розташована на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року ; земельної ділянки, площею 4,83 га ( яка складається з земельної ділянки площею 4,46 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,37 га з кадастровим номером [NUMBER]), розташована на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року. Відповідно до заповіту від 16.10.2003 року [PERSON], своє право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «ім. 28 червня» згідно сертифікату серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 07.02.2002 року вона заповідала своєму онукові - [PERSON] Проте, ще за життя [PERSON] на підставі зазначеного сертифікату виділила земельну ділянку в натуру та отримала державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 01.12.2003 року за № 1663/2003. Позивач [PERSON] бажає прийняти спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки площею 4,83 га ( яка складається з земельної ділянки площею 4,45 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,38 га з кадастровим номером [NUMBER]) розташованої на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року після померлої, звернувся до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що у заповіті спадковою масою було визначено право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ВАТ «ім. 28 червня» згідно сертифікату серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 07.02.2002 року. Таким чином, позивач [PERSON] не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, що і стало підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом. Інша земельна ділянка площею 4,83 га (яка складається з земельної ділянки площею 4,46 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,37 га з кадастровим номером [NUMBER]), розташована на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала [PERSON], яка була матір'ю [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Білгород - Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року. Представник позивачів зазначає, що оскільки на день смерті [PERSON] разом із нею постійно проживала та була зареєстрована ї дочка [PERSON], яка на день своєї смерті [INFO] не встигла оформити спадщину після матері, тому вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та є спадкоємцем першої черги згідно ст.1261 ЦК України. Оскільки [PERSON] на момент смерті [PERSON] та [PERSON] проживав та був зареєстрований з ними, то він, як стверджує представник позивачів, вважається таким, що фактично прийняв спадщину у сенсі розуміння ч.3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] погоджується з тим, що [PERSON] заповідала свою земельну ділянку площею 4,83 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року своєму онукові [PERSON] і згодний з тим, щоб він успадкував та оформив її на себе. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] також є спадкоємцем першої черги до майна померлої [PERSON], оскільки є її сином, проте надав заяву, згідно якої відмовляється вчиняти будь-які дії в нотаріальному чи в судовому порядку відносно спадщини. За таких обставин, як стверджує представник позивачів, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом та за законом до майна померлої [PERSON], вони і звернулись до суду за захистом своїх прав. Позивачі в судове засідання не з'явились, від ї представника надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутність . Представник відповідача у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про те, що виконавчий комітет сільської ради не має заперечень проти задоволення позовних вимог, та просить розглядати справу без присутності представника ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна його заява відповідно до якої просить справу розглядати за його відсутність, позовні вимоги підтримує. визнає та заперечень не має. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] померла спадкодавець - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /л.с.5/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,83 га у межах згідно з планом( яка складається з земельної ділянки площею 4,45 га з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 0,38 га з кадастровим номером [NUMBER]), розташована на території Салганської сільської ради, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 17.03.2004 року/л.с.16-19/. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт 16.10.2003 року, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належне їй право на земельну частку (пай) у землі яка знаходиться в колективній власності ВАТ «ім. 28 червня» згідно сертифікату [NUMBER], виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 07.02.2002 року заповідала у власність - [PERSON] /л.с.11/. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] є онуком померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про народження його матері /л.с.8,10/. Сертифікат серії [NUMBER], виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 07.02.2002 року, дійсно на момент складання заповіту надавав право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «ім. 28 червня», розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), проте згодом 01.12.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією було видано розпорядження № 1663/2003 року «Про передачу в натуру земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам, власникам сертифікатів» згідно списку, до якого входила [PERSON] /л.с.12-15/. Тож, на підставі вказаного розпорядження, [PERSON] виділила в натуру свою земельну частку (пай) та одержала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] /л.с.16-19/. У відповідності до листа Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № П-266/1813 від 21.04.2017 року, зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тож, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 07.02.2002 року на ім'я [PERSON] не дійсний. Єдиним документом, що посвідчує право власності на зазначену земельну ділянку є державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 17.03.2004 року. Листом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори № 1575/02-17 від 25.11.2017 року відмовлено представнику [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку у зв'язку із тим, що [PERSON] було заповідано право на земельну частку (пай) в землі, що перебуває у колективній власності ВАТ «ім. 28 червня», проте на момент відкриття спадщини такого майна вже не існує у зв'язку із поділом землі, що перебувала у колективній власності в натурі, у результаті чого утворився новий об'єкт цивільного обороту - земельна ділянка. На вказану земельну ділянку заповіту надано не було. Вказані правовідносини регулюються вимогами ст.1216,1218,1223,1297 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України. Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Заданими Спадкового реєстру спадкова справа до майна вказаної особи не зареєстрована. Таким чином, враховуючи те, що іншого заповідального розпорядження спадкодавиця [PERSON] не залишила, а на момент складання заповіту вона мала лише право на земельну частку (пай) яка перебуває у колективній власності ВАТ «ім. 28 червня», розміром 4,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), проте згодом виділила вказану земельну частку (пай) у натуру на підставі розпорядження від 01.12.2003 року Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 1663/2003 року та одержала державний акт на право приватної власності серії [NUMBER], та

Outcome: approved