Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом,\~посилаючись на\~те,\~що товариство\~є суб`єктом\~господарювання з\~виробництва,\~транспортування та\~постачання теплової\~енергії для\~об`єктів\~усіх форм\~власності та\~населення в\~Інгулецькому районі\~м.\~Кривого Рогу.Відповідач є власником нежитлового приміщення №1 за адресою: [ADDRESS] . 10 березня 2021 року на адресу реєстрації відповідача по [ADDRESS] позивачем направлено два екземпляри Договору та лист з проханням у 20-денний термін підписати Договори, один з яких повернути на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль». Відповідач отримав зазначене відправлення, однак не направив на адресу позивача ні підписаний примірник Договору, ні зауважень щодо проекту Договору. Таким чином відповідач не виконав свого обов`язку як споживача теплової енергії укласти відповідний договір з позивачем. Будинок [ADDRESS] є багатоповерховим житловим, опалення приміщення [ADDRESS] зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, а отже відповідач фактично отримував теплову енергію. Відповідач продовжує ухилятися від укладення договору на постачання теплової енергії, оплату за бездоговірне споживання теплової енергії не здійснює, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 11.10.2013 по 14.04.2021 у сумі 112527,41 грн. 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі. \~08\~жовтня 2021\~року справу\~прийнято до\~розгляду суддею\~Інгулецького районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~Князєвою Н.В. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії на території Інгулецького району міста Кривого Рогу (а.с.11,12). [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 58,7 кв.м. вбудованого в перший поверх житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 січня 2011 року (а.с.14). Відповідач зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.51). Листом АТ «Криворізька теплоцентраль» від 10.03.2021 [PERSON] як власнику вищевказаного нежитлового приміщення направлялось два екземпляра Договору купівлі-продажу теплової енергії №1952, з проханням підписати їх та повернути екземпляр договору на адресу товариства (а.с.15). Додатками до договору є обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу, умови припинення постачання теплової енергії, дислокація (а.с.15-22). Відповідно до вказаних додатків до договору купівлі-продажу теплової енергії видно, що загальна площа нежитлового приміщення 58,7 м.кв. Обсяг теплової енергії на опалення вказаного нежитлового приміщення становить 0,0062 Гкал/год. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] отримав направлені йому позивачем документи 19.03.2021 року (а.с.23). Однак договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладено. Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги до будинку [ADDRESS] , що підтверджується актами про підключення та відключення теплоносія, а також відповідними рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок за закінчення опалювального сезону (а.с. 24-46). Згідно з наданим до суду розрахунком споживання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , за період з 11 жовтня 2013 року по 14 квітня 2021 року значиться заборгованість в розмірі 112527,41 грн. Обсяг спожитої теплової енергії склав 71,23 Гкал (а.с.8-10). Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами\~ЦК України,\~ЖК України,\~Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року за № 1198. Статтею 322\~ЦК України\~ передбачено,\~що власник\~зобов`язаний\~утримувати майно,\~що йому\~належить,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~ Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідно до\~ст. 4 ЖК України\~ до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. В розумінні\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до\~Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил). Згідно зі \~ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимог\~договору та\~нормативно-правових\~актів. Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил). Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення нежитлового приміщення\~ [ADDRESS] зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до\~ст.ст. 19, 19-1 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Встановлено, що відповідач, як фізична особа, є власникоми нежитлового приміщення [ADDRESS] , позивач направляв йому два екземпляри договору купівлі-продажу теплової енергії, але відповідач ухиляється від його укладання. Позивач продовжує надавати послуги з централізованого теплопостачання до нежитлового приміщення. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Отже суд приходить до переконання, що відповідач повинен оплачувати надані послуги. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №869 від 17.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» тарифи формуються для трьох категорій споживачів: населення, бюджетних установ та інших споживачів. При цьому, у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 за №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів». Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст.1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.\~1213\~Цивільного кодексу\~України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Встановлено, що відповідач за рахунок позивача за адресою нежитлового приміщення користувався тепловою енергією без укладеного договору, тобто без достатніх правових підстав, тому відповідно до ст.ст.\~1212,\~1213 ЦК України\~вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована позивачу. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості відповідача за період бездоговірного користування з 11.10.2013 року по 14.04.2021 року у розмірі 112527,41 грн., який із застосуванням тарифів, передбачених для групи «інші споживачі» за відповідні періоди. Судом досліджені всі докази наявні у справі, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідач відзив на позов не надав та не довів перед судом неправильності проведеного позивачем розрахунку заборгованості або неправомірності позовних вимог. Таким чином, оскільки обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved