Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 09.05.2000 року, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва, що належала [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230498. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька [PERSON], вона являється єдиним спадкоємцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на вказану вище земельну частку (пай) але, в звязку із втратою Сертифіката на право на земельну частку (пай), позивач не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку, що і стало підставою її звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суд не повідомили. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) Г.А. народилася 17.04.1962 у с. Нова Буда Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження серії ІІ-УР №255455 її батьками були записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Батько позивачки [PERSON] помер 09.05.2000 у віці 65 у с. Нова Буда Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 11.05.2000 серії 1-ТП № 137913. Відповідно до п. 4\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушила у суді спір про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права на спадкове майно, оскільки [PERSON] помер 09.05.2000 року, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила\~\~ЦК УРСР\~1963 року.\~\~ Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого і входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва с. Нова Буда Радомишльського району Житомирської області, площею 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), ща належало на підставі Сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ЖТ № 0230498. Правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) було втрачено за невідомих обставин, про що було подано оголошення в газету "Зоря Полісся". 20.10.2017 року позивач по справі звернувся до відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області щодо можливості виготовлення дублікату сертифікату у звязку із його втратою. Однак, з відповіді вбачається, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються по КСП ім. Чапаєва с. Нова Буда на ім'я [PERSON] зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230498, за № 119 від 09.04.1997 року, проте видати дублікат сертифікату немає можливості, так як зазначений правовстановлюючий документ виготовлений в одного примірнику. Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На час відкриття спадщини в період чинності\~ЦК УРСР\~його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно із статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла фактично позивач [PERSON] шляхом проведенян похорон, поминальних обідів, догляду за будинком, обробітком земельної ділянки (а.с.11). Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved