Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом, в якому просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 156, що за адресою: м. Житомир, вул. Московська, буд. 60, виселити відповідача, а також стягнути понесені витрати повязані із розглядом справи судом. Рішенням суду від 20.11.2015 р. позов задоволений та постановлено в рахунок погашення боргу перед Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України за кредитним договором № 52108С21 від 11.04.2008 р., яка станом на 27.03.2014 р. становить заборгованість по відсоткам в сумі 27643, 63 дол. США, що в гривневому єквіваленті на момент прийняття судового рішення дорівнює 659000, 54 грн., а також пені в сумі 136249,84 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах квартири № 156, що розташована за адресою: місто Житомир, вулиця Московська, буд. 60, та належить [PERSON] (ід. № [NUMBER]) за початковою ціною, визначеною ПП "Україна- Експерт-Центр" на підставі висновку від 31.08.2015 р. в сумі 788115 грн., а також стягнуто із [PERSON], ід. № [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк Українисудовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. Разом з тим, судом не вирішено питання щодо заявлених позовних вимог відносно виселення відповідача. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За викладених обставин суд приймає додаткове рішення. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 11.04.2008 р. ВАТ Державний експортно-імпортний банк України (правонаступником якого є ПАТ Державний експортно-імпортний банк України) та [PERSON] уклали кредитний договір № 52108С21, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 68000,00 дол. США за умов сплати 12,5 % річних і з кінцевим терміном повернення 08.04.2033 р. включно. /а.с. 5-14/ Для забезпечення виконання зобовязань за даним договором 11.04.2008 р. між позивачем та відповідачем укладений іпотечний договір під № 52108Z21, згідно якого останній передав в іпотеку трикімнатну квартиру № 156, що за адресою: м. Житомир, вул. Московська, буд. 60, загальною площею 74,06 м2, житловою площею 44,00 м2, яка належить йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу № 3417 від 11.04.2008 р. /а.с. 15-16/ У звязку із порушенням [PERSON] обумовленого графіку погашення кредиту і сплати відсотків станом на 27.03.2014 р. утворилася заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 27643, 63 дол. США, а також пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором кредиту в сумі 136249,84 грн. /а.с. 17/ Так, згідно ст. 12 Закону України Про іпотеку у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. \~ Відповідно до положень ст. 35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку визначеному чинним законодавством. Відповідно до норм ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Статтею 39 цього ж Закону передбачено, що при задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки. При цьому, частиною другою ст. 39 Закону України Про іпотеку встановлено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ст. 40 цього ж Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення з жилих приміщень встановлений статтею 109 ЖК України у відповідності до якої всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Лист вимогу банку про добровільне звільнення квартири із попередженням про звернення до суду у разі невиконання відповідач проігнорував. /а.с. 25/ За таких обставин, зважаючи на той факт, що відповідач порушив умови зобовязання, вимогу іпотекодержателя про усунення цих порушень не виконав, при цьому банком дотриманий порядок, встановлений ст. 109 ЖК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині виселення [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved