Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на частину земельної ділянки у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.01.2008 року померла мати позивача [PERSON], яка все своє майно в рівних долях заповіла позивачу та відповідачам [PERSON] та [PERSON] 03.04.2008 року помер батько позивача [PERSON], який також все своє майно в рівних долях заповів позивачу та відповідачам [PERSON] та [PERSON] До складу спадкового майна ввійшли дві земельні ділянки, розташовані на території Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 2,45 га та 2,53 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на які посвідчене державними актами на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 077575 та ІІ-ОД №077576 відповідно, виданими Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 25.02.2004 року. Позивач являється спадкоємцем після померлих та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на належні йому частини земельних ділянок, оскільки державні акти, якими посвідчене право власності померлих на ці ділянки були втрачені, а тому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що належала [PERSON] та на 1/3 частину земельної ділянки, що належала [PERSON]. В підготовче засідання позивач не зявився, від його представника до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Будеївської сільської ради Кодимського району Одеської області в підготовче засідання не зявилися, надавши до суду клопотання в яких просять розглянути справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved