Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить, з поміж іншого, земельні ділянки, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їм відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та неточних даних вказаних у відповідному державному акті, частину спадщини вони отримали, оформивши відповідні документи, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їм спадкові права на земельні ділянки не набути, просять суд визнати за ними право власності на земельні ділянки. В судове засідання позивачі не зявились, надіслали до суду заяву в якій просять розглянути справу за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON]О, яка приходилась матірю [PERSON] та дружиною [PERSON], померла 17.10.2012 року, До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]О, серед іншого, входять дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 0,1217 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Радомишль, вул. Велика Житомирська; - та земельну ділянку площею 0,0333 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: Житомирська область, м. Радомишль, вул. Велика Житомирська, 54, які належали [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ б/н від 17 червня 1999 року, виданий на підставі рішення № 179 від 08.06.1999 року Радомишльської міської ради народних депутатів, які в свою чергу успадкувала [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових прав. Також встановлено, що спадкодавець [PERSON], успадкувала спірні земельні ділянки після смерті своєї матері [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМХ № 170781 зареєстрованого державним нотаріусом 13.08.2010 року. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо, суд їх позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved