Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька. Спадщину після померлого вона прийняла. 13 травня 2013 року приватним нотаріусом Володарсько-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Толстіхіною Н.Д. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона стала власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . В даний час вона має на меті відчужити належний їй будинок. 11 жовтня 2021 року державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Хорошівської селищної ради було надано їй інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] накладено заборону Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою. Підставою виникнення обтяження було повідомлення Володарсько-Волинського міжколгоспбуду. Жодних зобов`язань перед Володарсько-Волинським міжколгоспбудом у неї немає та не було у її покійного батька. З інформації вбачається, що власником об`єкту обтяження зазначено [PERSON] . Рішенням сесії Володарсько-Волинської селищної ради №21 від 28 квітня 2004 року було перейменовано певні провулки та вулиці та перейменовано номери будинків на відповідних провулках та вулицях. Згідно додатку до рішення, стара адреса за якою проживав її батько, [ADDRESS] , адреса після перейменування - [ADDRESS] . Під №1 в даному додатку значиться [PERSON] , стара адреса проживання - [ADDRESS] , адреса після перейменування - [ADDRESS] . Позивач вважає, що дане обтяження на житловий будинок, який належав її померлому батьку було накладено помилково. Заборона на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] порушує її права як власника житлового будинку та як спадкоємця за законом, оскільки унеможливлює користування та розпорядження даним майном. Позивач просить суд припинити обтяження на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у виді заборони, реєстраційний номер обтяження 2999521, зареєстрований 22.03.2006 року реєстратором: Володарсько-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Володарсько-Волинського міжколгоспбуду та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 листопада 2021 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує стосовно прийняття заочного рішення. Представник Хорошівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, на виклик до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. За змістом ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] прийняла у спадок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Із відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок в [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) Житомирської області вбачається, що на даний будинок накладено обтяження у виді заборони №2999521 від 22.03.2006 року, зареєстроване реєстратором Володарсько - Волинської державної нотаріальної контори на підставі повідомлення Володарсько - Волинського міжколгоспбуду, власником будинку зазначено [PERSON] , дата виникнення 03.11.1977 № реєстра 14 внутр. №89012Е4024F1272F7636. Рішенням сесії Володарсько-Волинської селищної ради №21 від 28 квітня 2004 року було перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] . Під №1 в даному рішенні значиться [PERSON] , стара адреса проживання - [ADDRESS], адреса після перейменування - [ADDRESS] . Згідно копії рішення Володарсько - Волинської селищної ради №894 від 04.09.2015 року вулицю Куйбишева перейменовано на Західну. Суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу. Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Враховуючи те що, підставою накладення обтяження №2999521 від 22.03.2006 року на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] було повідомлення б/н Володарсько - Волинського міжколгоспбуду 03.11.1977 року, з моменту виникнення підстави накладення обтяження минуло 44 роки, згідно відомостей про право власності власником будинку за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на підставі рішення виконкому Володарсько - Волинської селищної ради від 20.10.2010 року за №245 є [PERSON] , [PERSON] значиться за адресою [ADDRESS] до перейменування [ADDRESS] , позивач не має можливості розпоряджатись своїм майном, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника, відповідач не надає жодних доказів обґрунтованості продовження дії даного обтяження, що свідчить про відсутність заперечень проти даного позову, суд виходячи із встановлених обставин, вбачає невідповідність заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини та відсутність справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави, пов`язаними з втручанням в право власності, та інтересами особи, яка страждає від такого втручання, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved