Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом уточнили та згідно уточнених вимог просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0984 га на якій розташоване домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. [PERSON] , [INFO] померла, яка є матір`ю позивачки [PERSON] .. Її мати за життя набула у власність домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу домоволодіння від 17 травня 2007 року. На час придбання домоволодіння прізвище її матері було «Древецька», яке в подальшому змінила на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу від 04.02.2012 року. При цьому земельна ділянка на якій розташовано будинок зареєстровано за [PERSON] який був власником домоволодіння. [INFO] [PERSON] помер та спадщину після його смерті прийняла його дружина - [PERSON] , але за життя не оформила своїх спадкових справ та померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину, зокрема, земельну ділянку площею 0,0984 га, на якій розташовано домоволодіння. У зв`язку з неможливістю позивачам оформити спадкові права виникла необхідність звернутись до суду із позовом. Позивач, у судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] , надав заяву в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. 02.06.2016 року ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попова В.В. відкрито провадження у справі. 05.10.2016 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено заяву про самовідвід. 24.11.2016 року Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зупинено провадження у справі до участі у справі правонаступника. 08.05.2018 року Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області залучено правонаступника, а саме позивача [PERSON] , та поновлено провадження у справі. Інші процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] прізвище « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5) [PERSON], згідно свідоцтва про укладення шлюбу, Серівя [NUMBER] , актовий запис №795, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є донькою померлої [PERSON] , де в графі батьки вказано: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , 1962 року народження померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 8. (а.с. 57) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку А-1 житловою площею 33,3 кв.м., загальною площею 39,6 кв.м., з господарчими побудовами: літня кухня Б, сарай В, погріб Г, вбиральня Д, сарай Е, баня Ж, огорожа 1-3, водопровід 1, замощення 2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого державним нотаріусом Сьомої криворізької нотаріальної контори Лігутою Л.В. 17.05.2007 року за реєстровим №2139, право власності зареєстровано 07.06.2007 року в комунальному підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі: 249-526, номер запису: 58926. (а.с.6) Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю, Серія ДП, який видано [PERSON] № 342від 12.08.1998 року , якому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0984 гектарів, яка розташована на території Криворізької міської ради у Саксаганському районі. (а.с.8) Позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 09.11.2017 року, а саме житлового будинку А-1 житловою площею 33,3 кв.м., загальною площею 39,6 кв.м., з господарчими побудовами: літня кухня Б, сарай В, погріб Г, вбиральня Д, сарай Е, баня Ж, огорожа 1-3, водопровід 1, замощення 2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке посвідчено Державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В., та зареєстровано в реєстрі за №1-1917, НМІ 644660.(а.с.68) Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв`язку з тим, що [PERSON] , набула право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] не здійснила його реєстрацію, у зв`язку з чим постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2017 року Деркач Я.В. , державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори , було відмовлено позивачу в одержані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0984 га., оскільки не надано правовстановлюючих документів. Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). Частиною 1статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа). Позивач [PERSON] поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості, а тому виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, підлягає до повного задоволення. У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved