Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, в якому просить стягнути з відповідача, суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 23039,40 грн., суму 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 252,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 1186,41 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він працював на підприємстві на посаді охоронця відділу охорони та економічної безпеки до 02.08.2016 року включно. 02.08.2016 року звільнився з підприємства за власним бажанням. В порушення вимог закону, відповідач не виплатив позивачу належну при звільненні заробітну плату. Як вбачається відповідач затримав виплату заробітної плати позивачу у повному обсязі з 03.08.2016 року до дати подачі позову 23.10.2017 року, на 445 календарних днів або 285 робочих днів. Згідно наданої довідки про середньоденну заробітну плату, вона складає 80,84 грн. на день, а тому сума, що підлягає сплаті за затримку заробітної плати при звільненні складає 23039,40 грн. Також сума 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України складає 252,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 1186,41 грн. які позивач просить стягнути. На вимоги у добровільному порядку стягнути зазначені кошти відповідач відповідав відмовою у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та не оспорюється відповідачем, що [PERSON], працював на посаді охоронника відділу охорони та економічної безпеки ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА», до 02.08.2016 року, що підтверджується копією трудової книжки /а.с.8/. Згідно довідки по заборгованості по заробітній платі ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА»від 21.09.2017 року [PERSON] не виплачена заробітна плата за січень, березень серпень 2016 року року в сумі 6897,72 грн. /а.с. 9/. Згідно довідки ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» від 17.10.2017 року,середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 80,84 грн. /а.с. 10/. Станом на 01.12.2017 року сума заборгованості по заробітній платі позивачу виплачена в повному обсязі (після подання позову до суду). Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи\~по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена\~ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" від 19.10.2000 року, у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів громадянам проводиться компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до п. 2 якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку). Кількість робочих днів прострочення виплати позивачу заробітної плати складає, з 03.08.2016.року по 23.10.2017 року включно, 285 робочих днів. Сума, що підлягає сплаті на користь позивача підприємством за затримку розрахунку при звільненні, складає: 285 роб.днів х 80. 84 грн. = 23 039. 40 грн. Також, оскільки трудове право є складовою частиною цивільного права, тому при простроченні Боржником виплати заборгованості по заробітній платі підлягає застосуванню норма ст. 625 ЦКУ, яка наголошує: 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобв»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Термін прострочення з 03.08.2016 року по 23.10.2017 року (день подання позову до суду) - 445 календарних днів; при сумі заборгованості по з/пл. у розмірі 6897,72 грн. 6897,72 грн./ 100 х 3 / 365 х 445 = 252, 29 грн. Індекс інфляції розраховується за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року включно (відповідно до даних Держкомстату України на офіційному сайті), а саме: за чотири місяці прострочення у 2016 році - 7,3%; за десять місяців 2017 року - 9,9%, а загалом 17,2%. Тому інфляційні втрати становлять: 6897,72/100*17,2%=1186,41 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, суми 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України, інфляційних витрат, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved