Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив: - визнати незаконною викладену у листі від 24 січня 2018 року № Г-207/0-292/0/17-18 відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, Коротяцька сільська рада, за межами населеного пункту у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, Коротяцька сільська рада, за межами населеного пункту у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером 3522882000:02:000:5062, що розташована на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, на підставі заяви за вхідним номером Г-207/0/5-18 від 12.01.2018 року. - відшкодувати судові витрати понесені ним, а саме судового збору. В позовній заяві позивач зазначив, що 21.10.2016 року він, як учасник антитерористичної операції, звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га ріллі з земель державної власності на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства. Наказом відповідача № 11-11945/14-16-СГ від 30.11.2016 року йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, розташованої на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, в тому числі: 2,0000 га пасовища, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. На виконання вказаного наказу ним замовлено та виготовлено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У відповідності з висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19 травня 2017 року № 3214/82-17 вказаний проект землеустрою погоджено з наступними зауваженнями: у відповідності до пункту 4 та 7 порядку використання апаратури затвердженого постановою КМУ від 13.07.1998 № 1075 проект необхідно доповнити відомостями про реєстрацію апаратури, а також про повірку апаратури, що використовувались для виконання спостережень, використання якої регулюється законодавством (частини 1 і 3 статті 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність»). На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сформовано земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером 3522882000:02:000:5062 площею 2,0000 га, розташованої на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Вказане підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3504548352017 від 06.07.2017 року. 18.07.2017 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. Листом від 03 серпня 2017 року за вих. № Г-14881/0-10459/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на те, що не усунуто зауваження до проекту землеустрою, зазначені в п. 9 висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.05.2017 № 3214/82-17. Усунувши вказані зауваження, 31.10.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. Листом від 07 листопада 2017 року за вих. № Г-21470/0-14834/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на обставини, які не були зазначені у попередньому листі та у висновку погодження проекту. Незважаючи на незаконність вимог відповідача, він усунув всі вказані в листі відповідача від 07.11.2017 року зауваження та 27.11.2017 року знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. Листом від 07 грудня 2017 року за вих. № Г-22817/0-16106/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на нові недоліки та недоліки, які начебто не усунуті згідно листа від 07.11.2017 року. Усунувши всі вказані в листі відповідача від 07.12.2017 року зауваження, 12.01.2018 року він знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. Однак,\~листом від\~24\~січня 2018\~року за\~вих.\~№ Г-207/0-292/0/17-18\~Головне управління\~Держгеокадастру у\~Кіровоградській області\~знов відмовило\~йому у\~затвердженні проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки у\~власність для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~з посиланням\~лише на\~одне зауваження,\~якого не\~було у\~всіх попередніх\~листах відповідача,\~а саме:\~документацію із\~землеустрою оформити\~згідно вимог\~статті 22\~Закону України\~«Про державний\~земельний кадастр». Таким чином, вказаним листом відповідач підтвердив той факт, що всі попередні зауваження до проекту землеустрою були нимусунуті. Вважає викладену в листі від 24 січня 2018 року за вих. № Г-207/0-292/0/17-18 відмову відповідача в затвердженні проекту землеустрою незаконною, тому звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити\~\~позовні вимоги на підставах зазначених в позові. В судове\~засідання представник\~відповідача\~головного управління\~Держгеокадастру у\~Кіровоградській області\~не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не подав. 27.06.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що позивачем не надано належних доказів та посилань щодо незаконності дій відповідача та будь-яких порушень прав та інтересів позивача з боку головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст.77 ЦПК України) та допустимими (ст.78 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2\~ст.77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач 21.10.2016 року, як учасник антитерористичної операції, звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га ріллі з земель державної власності на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 44, 65). Наказом Відповідача № 11-11945/14-16-СГ від 30.11.2016 року позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, розташованої на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, в тому числі: 2,0000 га пасовища, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 44а). На виконання вказаного наказу позивачем замовлено та виготовлено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (а.с. 40, 61) У відповідності з висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19 травня 2017 року № 3214/82-17 вказаний проект землеустрою погоджено з наступними зауваженнями: у відповідності до пункту 4 та 7 порядку використання апаратури затвердженого постановою КМУ від13.07.1998 № 1075 проект необхідно доповнити відомостями про реєстрацію апаратури, а також про повірку апаратури, що використовувались для виконання спостережень, використання якої регулюється законодавством (частини 1 і 3 статті 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність»). (а.с. 62). На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сформовано земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером 3522882000:02:000:5062 площею 2,0000 га, розташованої на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Вказане підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3504548352017 від 06.07.2017 року. (А.С. 69-70). 17.07.2017 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. (а.с. 72). Листом від 03 серпня 2017 року за вих. № Г-14881/0-10459/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на те, що не усунуто зауваження до проекту землеустрою, зазначені в п. 9 висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.05.2017 № 3214/82-17. (а.с. 73). Усунувши вказані зауваження, 31.10.2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. (а.с. 74). Листом від 07 листопада 2017 року за вих. № Г-21470/0-14834/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на обставини, які не були зазначені у попередньому листі та у висновку погодження проекту. (а.с. 75). 27.11.2017 року позивач знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. (а.с. 76). Листом від 07 грудня 2017 року за вих. № Г-22817/0-16106/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на нові недоліки та не усунуто зауваження згідно листа від 07.11.2017 року. (а.с. 77). 12.01.2018 року позивач знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою щодо затвердження проекту землеустрою, додавши відповідний проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. (а.с. 78). Однак,\~листом від\~24\~січня 2018\~року за\~вих.\~№ Г-207/0-292/0/17-18\~Головне управління\~Держгеокадастру у\~Кіровоградській області\~відмовило позивачу\~у затвердженні\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~у власність\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~з пропозицією\~документацію із\~землеустрою оформити\~згідно вимог\~статті 22\~Закону України\~«Про державний\~земельний кадастр». (а.с. 79). Позивач вважає відмову від 24.01.2018 за вих.№Г-207/0-292/0/17-18 незаконною, оскільки кожного разу усуваючи всі викладені у листах відповідача зауваження, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області все одно відмовило йому у затвердженні проекту землеустрою, останній раз посилаючись лише на те, що документацію із землеустрою необхідно оформити згідно з вимогами\~статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр», таким чином підтвердивши той факт, що всі попередні зауваження до проекту землеустрою ним були усунуті. Частиною 2\~статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Статтею 14\~Конституції України проголошено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з п.«б» ч.1\~ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Пунктом «а» ч.3\~ст.22\~Земельного кодексу\~України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного Відповідно до\~ст.116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано\~ст.118 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.ч.6, 7, 8\~ст.118 Земельного кодексу України\~громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу\~розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1 Земельного кодексу України. Згідно з ч.ч.9, 10, 11\~ст. 118 Земельного кодексу України\~відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу\~у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно з ч.13\~ст.123 Земельного кодексу України\~підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Тобто, діючим законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У листі від 24.01.2018 за вих.№ П-207/0-292/0/17-18 відповідач лише формально зазначає про необхідність оформлення документації із землеустрою згідно з вимогами\~статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр», не зазначаючи при цьому конкретних недоліків, які необхідно усунути. Статтею 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~визначені вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, зокрема документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству. Суд приймає до уваги доводи представника позивача про те, що відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки вже були внесені, про що свідчить відповідний витяг, а тому посилання відповідача на невиконання вимог\~ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр»\~є необґрунтованими. Відмовляючи у затвердженні проекту позивачу, відповідач не вдається до конкретики, яку застосовує законодавець у наведеній нормі, не вказує у чому саме полягає те чи інше порушення. Посилання ж на перелік нормативно-правових актів та їх окремі норми є неналежним способом донесення своїх вимог суб'єктом владних повноважень. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві посилається на недопустимість втручання з боку суду в здійснення дискреційних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно Рекомендацій [PERSON] Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої [PERSON] [PERSON] Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Відповідно до ч.4\~ст.10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною [PERSON] України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Галфорд проти Сполученого Королівства» від 25 червня 1997 року Європейський Суд з прав людини зазначив «словосполучення «згідно із законом» не лише вимагає дотримання національного закону, а й стосується якості такого закону (рішення у справі)». «Суд нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Доменічіні проти Італії від 15 листопада 1996 року). Відповідно до абз. 5 - 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 [PERSON] міністрів [PERSON] Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту" ухваленої на 114-й сесії [PERSON] міністрів від 12 травня 2004 р. передбачено, що відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов'язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі. Згідно рішення Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що судове рішення має бути спрямоване на реальний захист порушених прав та забезпечувати їх ефективне відновлення з метою запобігання подальших протиправних діянь та рішень суб'єкта владних повноважень. З метою ефективного захисту порушених прав, суд може втрутитися в адміністративний розсуд суб'єкта владних повноважень, коли останній наділений дискреційними повноваженнями, й зобов'язати його прийняти рішення без проведення необхідної процедури в тому випадку, якщо буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб'єкт публічної адміністрації у відповідь - необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлених судом обставин справи, [PERSON] пять разів звертався до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою у встановленому\~ст. 118 Земельного кодексу України\~порядку, з дотриманням передбаченої процедури та належними документами, проте відповідач, зловживаючи наданими йому повноваженнями, безпідставно відмовляв у задоволенні заяв. Лист ГУ Держгеокадастру у Кіровоградськй області від 24.01.2018 за вих.№П-207/0-292/0/17-18 не містить жодної з підстав, передбачених ч. 13\~ст. 123 Земельного кодексу України\~для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Тобто рішення суб'єкта владних повноважень не ґрунтується на вимогах закону, а відтак є протиправним. Зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою не може бути ефективним способом захисту прав позивача, оскільки це не попереджає здійснення відповідачем повторної відмови у затвердженні проекту землеустрою. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та передати останньому у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером 3522282000:02:000:5062, що розташована на території Коротяцької сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні даного позову до суду судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved