Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування вказав, що він знаходився в трудових відносинах з підприємством відповідача з 04.01.2011 року по 01.04.2013 року. Був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем, що є порушенням вимог ст.116 КЗпП України. Відповідно до довідки відповідача № 41 від 21.01.2014 року заборгованість по заробітній платі складає 11226 грн.24 коп. Крім того, відповідно до вимог ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Відповідачем надана довідка, що середньоденний заробіток складає 193 грн.26 коп. Таким чином заборгованість складає: затримка розрахунку 210днів х 193 грн.26 коп.,=40584 грн.60 коп., + 11226 грн.24 коп.,= 51810 грн.84 коп. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з*явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки до суду відповідач не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позивача, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Принцип своєчасності виплати заробітної плати закріплено у ч.7 ст.43 Конституції України, згідно до якої право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 10 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахта «Садова» з 04.01.2011 року по 01.04.2013 року, про що є відповідні записи в трудовій книжці позивача за №23 та за № 26. На підставі ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Заробітна плата позивачу не виплачена, та станом на 21.01.2014 року заборгованість складає 11226 грн. 24 коп., що підтверджується довідкою № 41, виданою 21.01.2014 року адміністрацією ТОВ «Шахта «Садова». Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", якщо при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, судом буде встановлено, що в день звільнення працівнику не виплачена заробітна плата, то на підставі ст.117 КЗпП України суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Цю саму вимогу містить і ст.12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. Відповідач не надав суду доказів щодо спростування доводів позивача стосовно вини відповідача в несвоєчасній виплаті заробітної плати. Судом встановлено, що відповідач, порушуючи вимоги ст. 116 КЗпП України не провів повного, остаточного, розрахунку в день звільнення позивача й до теперішнього часу. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у випадку несплати з провини власника або уповноваженого їм органу нарахованих звільненому робітнику сум в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно сплатити робітнику його середній заробіток за весь час затримки по час фактичного розрахунку. Як вбачається з довідки відповідача, середньоденна заробітна плата позивач а складає 193 грн.26 коп. Таким чином: сума 193 грн.26 коп. х на кількість днів затримки виплати заробітної плати 210 днів = 40584грн.60.коп. - сума середнього заробітку за час затримки розрахунку. Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума 40584грн.60 коп.+11226 грн.24 коп. = 51810 грн.84 коп., З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 518 грн. 11 коп.

Outcome: approved