Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.02.2014 року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги. 04.09.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір про поділ спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] Відповідно до даного договору до позивача перейде право власності на житловий будинок №5 з господарсько-побутовими будівлями по вул. Калініна в с.Роздолля Компаніївського району Кіровоградської області. Звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину, так як не була проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок, а тому [PERSON] не має змоги у встановленому законом порядку успадкувати майно після смерті матері. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які приймають участь в справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 54/2014, заведену після смерті [PERSON], судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.(ч.1 ст. 1218 ЦК України) Судом встановлено, що 28.02.2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ОЛ №182802 від 03.03.2014 р. (а.с.9). [PERSON] та [PERSON], які є дочкою та сином [PERSON], прийняли спадщину після смерті матері, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-КР № 027930 від 23.03.2001 р. [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0.3847 га , розташована на території с.Роздолля, вул. Калініна, 5 Червоновершківської сільської ради. Землю передано для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства (присадибна ділянка). 04.09.2014 року позивач та відповідач уклали договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого позивачу перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований по вул. Калініна, 5 в с. Роздолля Компаніївського району Кіровоградської області (а.с.18). Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцю, що підтверджується постановою приватного нотаріуса [PERSON] № 406/02-31 від 04.09.2014 року (а.с.6), згідно якої нотаріальна дія не може бути вчинена в звязку з тим, що не проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок. З матеріалів справи убачається, що спірний будинок побудовано у 1962 році, державна реєстрація права власності на цей об'єкт нерухомого майна не проводилась, що підтверджується архівною довідкою № 247 ОКП "Кіровоградське ООБТІ" від 22.05.2014 року (а.с.17), технічні паспорти на будинок складалися станом на 07.02.1989 року та 03.10.2014 року. Згідно виписки з погосподарської книги № 13 за 1991-1995 роки Червоновершківської сільської ради, особовий рахунок 549, [PERSON] значиться як власник житлового будинку № 5 по вул. Калініна в с. Роздолля Компаніївського району Кіровоградської області, загальною площею 45 кв.м., житловою площею 23 кв.м. та як користувач земельної ділянки площею 0,15 га. Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарській книзі, [PERSON] своє право власності на будинок в БТІ не зареєструвала (не оформила). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1962 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, зокрема, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суду слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, записи у по господарській книзі суд оцінює в сукупності з іншими доказами, а саме: матеріалами спадкової справи № 54/2014, технічним паспортом на будинок, виготовленим 07.02.1989 року; копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.3847 га, розташовану по вул. Калініна, 5 в с.Роздолля Компаніївського району Кіровоградської області; постановою нотаріуса про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Частина 1 ст. 328 діючого ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України передбачає можливість пред'явлення позову про визнання права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно технічного паспорту вартість будинку з господарсько-побутовими будівлями складає 97161 гривень. Зважаючи на те, що [PERSON] за життя не здійснила державної реєстрації прав власності на житловий будинок, що в свою чергу позбавляє [PERSON] реалізувати права спадкоємця, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на спірний будинок. Враховуючи, що спір виник не з вини відповідача, судові витрати у справі суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved