Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на наступне. Вона має у приватній власності земельну ділянку, розміром 0,15 га, що розташована у [ADDRESS], відповідно до Державного акту про право власності на землю, виданого 06.03.1998 року, що зареєстрований відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, індексний номер 81588355 від 02.03.2017 року, реєстраційний номер 1186593312229, номер запису про право власності: 19269939. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На зазначеній ділянці знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, який вона придбала відповідно до договору купівлі - продажу будинку, розташованого в сільській місцевості, який був укладений 10.02.1966 році і посвідчений у Придніпровській сільській Раді депутатів трудящих Нікопольського району Дніпропетровської області, договір зареєстровано в Книзі для запису нотаріальних дій під № 36. В період реєстрації земельної ділянки було виявлено, що зазначений договір купівлі - продажу не зареєстрований у КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», хоча Технічний паспорт на зазначене домоволодіння вона мала з 1987 року. Відповідно до Виписки з по господарської книги, наданої Придніпровською сільською радою від 07.07.2016 року № 394, згідно записів з негосподарської книзі № 2 сторінка № 22, об'єкт по господарському обліку № 0133-1 значиться домогосподарством за адресою: [ADDRESS] (Розділ І. Голова домогосподарства - [PERSON], [INFO]. Розділ II. Житловий будинок: рік побудови 1957. Матеріали стін - глинобитний, обкладений цеглою. Матеріали покрівлі - шифер. Загальна площа будинку - 47,1 кв.м., в тому числі житлова - 23,8 кв.м. Розділ III Земля в особистому користуванні об'єкту: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку). Однак, при звернені до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради їй було відмовлено у проведені державної реєстрації права власності, відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34101888 від 02.03.2017 року. В ньому зазначено, що, згідно інформації КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] зареєстровано в реєстровій книзі за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 29.02.1988 року, виданого виконкомом Придніпровської сільської ради. При звернені до КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», їй було пояснено, що в справі по об'єкту: [ADDRESS] знаходиться Свідоцтво про право власності від 29.02.1988 року, виданого виконкомом Придніпровської сільської ради, видане на ім'я [PERSON], однак зазначене свідоцтво не підписано та не має печаток. Зі слів працівників КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначене свідоцтво було виписано помилково. Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», на житловий будинок [ADDRESS], розташовані наступні побудови: Літ. А - житловий будинок, 1957 року забудови; Літ. Б, Б1 - літня кухня, 1957 року забудови; Літ. Д - підвал, вхід, 1970 року забудови; Літ. Е - сарай, 1990 року забудови; Літ. Г - вбиральня; Літ. Ж - гараж, 1990 року забудови; №1-7,І - спорудження. Відповідно до Наказу Державного комітету Будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року; (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 року). Згідно зі ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно з Наказом Державного комітету Будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року; (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 року). Відповідно до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка має у приватній власності земельну ділянку, розміром 0,15 га, що розташована у [ADDRESS], відповідно до Державного акту про право власності на землю, виданого 06.03.1998 року, що зареєстрований відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, індексний номер 81588355 від 02.03.2017 року, реєстраційний номер 1186593312229, номер запису про право власності: 19269939. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.14). На зазначеній ділянці знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, який позивачка придбала відповідно до договору купівлі - продажу будинку, розташованого в сільській місцевості, який був укладений 10.02.1966 році і посвідчений у Придніпровській сільській Раді депутатів трудящих Нікопольського району Дніпропетровської області, договір зареєстровано в Книзі для запису нотаріальних дій під № 36 (а.с.15-19). В період реєстрації земельної ділянки було виявлено, що зазначений договір купівлі - продажу не зареєстрований у КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», хоча технічний паспорт на зазначене домоволодіння позивачка мала з 1987 року (а.с.17-19). Відповідно до Виписки з погосподарської книги, наданої Придніпровською сільською радою від 07.07.2016 року № 394, згідно записів з негосподарської книзі № 2 сторінка № 22, об'єкт по господарському обліку № 0133-1 значиться домогосподарством за адресою: [ADDRESS] (Розділ І. Голова домогосподарства - [PERSON], [INFO]. Розділ II. Житловий будинок: рік побудови 1957. Матеріали стін - глинобитний, обкладений цеглою. Матеріали покрівлі - шифер. Загальна площа будинку - 47,1 кв.м., в тому числі житлова - 23,8 кв.м. Розділ III Земля в особистому користуванні об'єкту: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку) (а.с.20). Однак, при звернені до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради позивачці було відмовлено у проведені державної реєстрації права власності, відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34101888 від 02.03.2017 року (а.с.21). Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», на житловий будинок [ADDRESS], розташовані наступні побудови: Літ. А - житловий будинок, 1957 року забудови; Літ. Б, Б1 - літня кухня, 1957 року забудови; Літ. Д - підвал, вхід, 1970 року забудови; Літ. Е - сарай, 1990 року забудови; Літ. Г - вбиральня; Літ. Ж - гараж, 1990 року забудови; № 1-7,І - спорудження. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved