Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на землю у порядку спадкування за заповітом. Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що його баба [PERSON] відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ № 120 була власником земельної частки (паю) розміром 24,81 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, оригінал правовстановлюючого документу відсутній. 27.10. 2003 р. [PERSON] склала заповіт, який посвідчено секретарем Вільшанецької сільської ради та внесено в реєстр за № 63, згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу. Після смерті 17.07.2007 р. баби відкрилась спадщина на її майно, у тому числі на вказану земельну частку (пай), яку позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв відповідно до вимог ст.1269 ЦК України шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, оформивши у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне бабі будинковолодіння. Спадкоємець за законом першої черги, яким є син померлої - відповідач у справі, на спадкове майно не претендує. Відсутність правоустановлюючого документу на спадкове майно перешкоджає позивачеві оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у видачі такого свідоцтва. Просив визнати за ним право власності на вказану земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після смерті баби. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що баба позивача [PERSON] відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої частки серії ІФ № 120 від 31.07.1995 р. була власником земельної частки (паю) у розмірі 24,81 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Однак, оригінал правовстановлюючого документу відсутній. Після смерті 17.07.2007 р. [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, у тому числі на вказану земельну частку (пай), яку позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 27.10.2003 р. секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняв відповідно до вимог ст.1269 ЦК України шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач 04.02.2009 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне бабі будинковолодіння. Спадкоємець за законом першої черги, яким є син померлої - відповідач у справі, на спадкове майно не претендує. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове майно позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після померлої баби. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268 ЦК України, ст. 81 ч.1 п."г" ЗК України,

Outcome: approved