Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 28 419 грн. 21 коп. В обґрунтування позову зазначив про те, що з 01.09.2009 року відповідача зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ, правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ. У період з 01.09.2010 року по 14.06.2013 року відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. 14.06.2013 року відповідачу видано диплом бакалавра та направлено для проходження служби до УМВС України в Черкаській області. Після закінчення навчання відповідно до умов договору відповідач був зобов'язаний пропрацювати за місцем направлення не менше трьох років, проте вказану умову договору не виконав, був звільнена на підставі наказу від 30.04.2015 року за власним бажанням. Таким чином, у зв'язку з невиконанням умов договору у позивача на підставі договору виникло право на стягнення з відповідача витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. У судове засідання представник позивача не з'явився, разом із позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Відповідач просив застосувати до вимог позивач строк позовної давності, у зв'язку із чим відмовити у задоволенні позову, розглянути справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 31.07.2009 р. № 568 [PERSON] з 01.09.2009 р. зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС). Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (далі - НАВС). Відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 29.09.2009 р. між КНУВС, комплектуючим органом - ГУ МВС України в місті Києві та Відповідачем укладено Договір № 09-051 про підготовку фахівця у КНУВС (далі - Договір). Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2009 по 14.06.2013 рр., відповідно до умов, Договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом Національної академії внутрішніх справ (далі - НАВС) від 14.06.2013 р. № 601 [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти, відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Черкаській області. Таким чином, навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом начальника Управління МВС України в Черкаській області полковника міліції Пустовар В.В. № 119 о/с від 30.04.2015 року [PERSON] звільнено з ОВС за власником бажанням. У зв'язку з настанням вказаної обставини, відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до Статуту, НАВС є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту» від 17.01.2002 № 2984-ІІІ який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо - кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. За п. 2.1.3. Договору, виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. З Договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Аналогічні положення щодо укладення договору та обов'язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007№ 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" (зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 за № 547/13814). Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок відшкодування) затверджено Постановою КМУ від 01.03.2007 №313. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно вищезазначеного Порядку відшкодування. Відповідно до ч. 1 п. 5 Порядку відшкодування, особи жіночої статі відшкодовують витрати у повному розмірі за весь період навчання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку на утримання відповідача були здійснені наступні витрати 10 400 гривень 31 коп. - вартість грошового забезпечення; 4 938 гривень 39 коп. - вартість витрат на харчування; 10 568 гривень 42 коп. - вартість витрат на оплату комунальних послуг та за спожиті енергоносії; 2 512 гривень 09 коп. - витрати на речове забезпечення. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, ст. 27 ЦПК України визначає права особи, яка бере участь у справі, серед яких такі як подання доказів, заявлення клопотань тощо. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на спростування тверджень позивача, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання судових витрат у справі у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. а підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України,

Outcome: approved