Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, просив стягнути з нього в порядку регресу відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 50\~000,00 грн., витрати сплати послуг аварійного комісара у розмірі 744,58 грн. та судові витрати по справі. У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 серпня 2015 року в м. Дніпрі відповідач, який керував автомобілем [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керування водія [PERSON], який на праві власності належить [PERSON]. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на шість місяців. На час скоєння даної ДТП, відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та завдана шкода винуватцем ДТП, відшкодована не була, у звязку з чим, водій пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ, яке й здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 50\~000,00 грн., крім того позивачем було сплачено послуги аварійного комісара у розмірі 744,58 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також витратипо сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року, якою його було визнано винним у скоєнні ДТП, скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, а тому він не є винним, та не повинен відшкодовувати збитки. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2015 року в м. Дніпрі сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобілю [NUMBER] та автомобілю [NUMBER] під керування водія [PERSON], який на праві власності належить [PERSON]. Відповідно до висновку експертного дослідження №069/15 від 19 вересня 2015 року про визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 129742,04 грн. Позивач на підставі підпункту „а" пункту 41.1 статті 41 Закону „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", сплатило власнику автомобіля [NUMBER], 50\~000,00 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується наказом №5508 від 29.10.2015 року та платіжним дорученням №5508рв від 30 жовтня 2015 року. Крім того позивачем було сплачено послуги аварійного комісара у розмірі 744,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16рв від 22 жовтня 2015 року. Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Судом встановлено, що постановою апеляційного суду Дніпропетровської області по справі про адміністративне правопорушення 202/7433/15-п апеляційну скаргу про скасування постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2015 року задоволено, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у вигляді позбавлення права керування строком на шість місяців - скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, відносно відповідача закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення. Вказаною постановою було встановлено наступні фактичні обставини: 31 травня 2015 року у [PERSON] було викрадено посвідчення водія і фактично на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення -29 серпня 2015 року він обєктивно не міг підтвердити свою особистість втраченим посвідченням водія, що обєктивно виключає його причетність до інкримінованого його правопорушення. Факт викрадення документів підтверджується висновком дільничного інспектора, що міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачем на надано суду належних та допустимих доказів вини відповідача у заподіянні шкоди, таким чином у позові слід відмовити у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 320,00 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Outcome: approved