Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому вказав, що 31.07.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 11378531000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 175000 доларів США, строком до 01.08.2011 року зі сплатою 15% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки № 11378531000/3 від31.07.2008 року, за яким останній передав в іпотеку належне йому нежитлове приміщення [ADDRESS]. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 04.06.2014 року його заборгованість складає 386623,48 доларів США, що за курсом НБУ відповідає 4575034,33 грн., з яких: 1838465,18 грн. - заборгованість по кредиту; 2736569,15 грн. - заборгованість по процентах. Тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, у заяві наполягає на вимогах позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання 23 жовтня 2014 року не з'явився. За адресою реєстрації відповідача були послано повістку, яка повернулася суду через неявку адресата за отриманням. Тобто суд, відповідно до вищенаведених вимог законодавства, надіслав повістку відповідачу. Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 31.07.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11378531000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 175000 доларів США, строком до 01.08.2011 року зі сплатою 15% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки № 11378531000/3 від31.07.2008 року, за яким останній передав в іпотеку належне йому нежитлове приміщення [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1, 4.2 договору іпотеки у разі невиконання зобов'язань по кредитному договору іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання спору. П.5.2.1. договору передбачена передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» Згідно з п.1.2 договору сторонами узгоджена вартість предмету іпотеки - 1586121 грн. Листом від 04.03.2014 року відповідача повідомлено банком про наявність заборгованості, запропоновано її погасити та попереджено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на нього. Вказаний лист направлено на її зареєстроване місце проживання, але повернуто через закінчення терміну зберігання та неявкою адресата за отриманням. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується наданими до позову розрахунками. 08.11.2011 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами в тому числі й кредитний договір № 11378531000. Згідно ч. 1,3 ст. 33. Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно ч. 1 ст. 35. Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ст.. 37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Таким чином позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved