Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку, кадастровий № 2325280800:10:002:0052 розміром 3,9609 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 001786. В обґрунтування позову зазначає, що 03.06.2014 помер її чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно. До складу спадщини увійшло, в тому числі, земельна ділянка розміром 3,9609 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Право власності на землю [PERSON] набув на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 001786. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом першої черги. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, відсутні. Позивач звернулася до нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Нотаріус відмовила у видачі зазначеного свідоцтва, в зв'язку відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача на спадкування та набуття права власності на земельну ділянку, за захистом якого позивач змушена звернутися до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо. В судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судові засідання, призначені на 29.08.2017, на 18.09.2017 не зявилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 03.06.2014 помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №291378, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, дата видачі 05.06.2014, актовий запис №153. Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються паспортом позивача серії F A 049779, виданим 12.02.2015 та свідоцтвом про шлюб (повторним) І-ЖС №187877 від 05.05.2017. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно. До складу спадщини увійшло, в тому числі, земельна ділянка розміром 3,9609 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Право власності на землю [PERSON] набув на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 001786, виданого Токмацькою райдержадміністрацією 15.01.2004. Право власності на земельну ділянку також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 12.05.2017 НВ-2303119682017. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом першої черги, яка прийняла спадщину фактично, шляхом подачі заяви до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, відсутні. Мати спадкодавця, відповідач по справі, [PERSON] від спадщини після смерті [PERSON], відмовилася. Дані факти підтверджуються матеріалами спадкової справи № 124/2017 після смерті [PERSON], який помер 03 червня 2014 року. 12.05.2017 позивач звернулася до нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Нотаріус відмовила у видачі зазначеного свідоцтва, в зв'язку відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.05.2017. У позивача відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 001786, оскільки він був втрачений ще за життя спадкодавця. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» видача правовстановлюючих документів на нерухоме майно (земельну ділянку) здійснюється реєстраційними службами управлінь юстиції, видача державних актів на право власності на земельну ділянку припинена з 01.01.2013. У теперішній час оформити та отримати правовстановлюючий документ на право власності на землю у встановленому законом порядку не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. В звязку з цим позивач змушена звернутися до суду, адже в позасудовому порядку вирішити даний спір не можливо Відповідно до матеріалів спадкової справи № 124/2017, позивач після смерті [PERSON], який помер 03 червня 2014 року,є єдиним спадкоємцем всього майна. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У теперішній час оформити та отримати правовстановлюючий документ на право власності на землю у встановленому законом порядку не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Судом встановлено, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У теперішній час оформити та отримати Державний акт на право приватної власності на землю або інший правовстановлюючий документи на землю у встановленому законом порядку не можливо. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.ст.1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З урахуванням вищевикладеного, а також того, що позивач є таким, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, сам факт відсутності правовстановлюючого документу, не може вважатися відсутністю прав на відповідне майно, якщо воно правомірно отримано у власність. Таким чином, позовні вимоги є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved