Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 15.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Діамантбанк» було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 14-01-15-000071, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачеві з 15.01.2014 року по 14.12.2014 року кредитну лінію з встановленням кредиту лімітування у розмірі 150 000 грн. Попри належне виконання Банком своїх зобов'язань по договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, у зв'язку з чим станом на 13.05.2015 року [PERSON] заборгованість по кредитному договору не погашена й становить 244 449 грн. 44 коп., яку ПАТ "Діамантбанк" просив стягнути з відповідача, звертаючись з відповідним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Діамантбанк» було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 14-01-15-000071, відповідно до умов якого позивач відкрив позичальникуі з 15.01.2014 року по 14.12.2014 року кредитну лінію з встановленням кредиту лімітування у розмірі 150 000 грн. на картковому рахунку № [NUMBER] зі сплатою 0,01% річних протягом перших тридцяти днів користування кредитом, а також протягом кожних тридцяти днів, що йдуть за повним погашенням заборгованості за кредитом отриманим в межах ліміту кредитування. Також відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору після закінчення перших тридцяти днів користування кредитом, а також після закінчення кожних тридцяти днів, що йдуть за повним погашенням заборгованості за кредитом , відповідно до п.1.4. цього договору, якщо відповідач не здійснив чергове повне погашення фактичної заборгованості за кредитом, плата за користування кредитом становить 36% річних. За несвоєчасне повернення кредитних коштів та/або сплати процентів за користування ними та/або інших платежів, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати (повернення),від несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (п.4.1 кредитного договору). З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Діамантбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, проте [PERSON] вої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 13.05.2015 року має заборгованість за кредитним договором перед позивачем на загальну суму 244 449 грн. 44 коп., з яких: 149 890 грн. 84 коп. - заборгованість по сплаті кредиту; 47 489 грн. 94 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 47 068 грн. 66 коп. - пеня. У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем 07.05.2015 року було направлено на адресу відповідача лист за вих. № 5602/481/1-02 про повне погашення кредиту із зазначенням сум заборгованості, проте жодних дій, спрямованих на погашення сум заборгованості ним вчинено не було. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст.624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Суд вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved