Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, якою просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 8, що розташований за адресою: с. Дениші Житомирського району Житомирської області, вул. Соснова, як за спадкоємицею за заповітом після смерті матері. Сторони в судове засідання не зявились, проте від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, а також остання не заперечувала проти заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання представника відповідача суду невідомі, хоча він був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання представника відповідача, належне його сповіщення про день та час розгляду, та беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 14 лютого 2013 року померла [PERSON], яка являється матірю позивача (а.с.4). За життя, а саме 16 вересня 2011 року, [PERSON] склала заповіт (а.с.5), згідно якого заповіла позивачу незакінчений будівництвом житловий будинок № 8 або житловий будинок, якщо його будівництво буде закінчено, що розташований в с. Дениші Житомирського району Житомирської області по вул. Соснова, і який належав їй згідно договору купівлі-продажу від 27 червня 1997 року (а.с.9) та земельну ділянку площею 0,1300 га, що розташована за тією ж адресою. 15 листопада 2012 року на імя позивача виготовлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок (а.с.11-13). 25 грудня 20123 року інспекцією ДАБК у Житомирській області зареєстровано декларацію про готовність обєкта спірного у справі житлового будинку, до експлуатації (а.с.14-15). Згідно довідки, виданої КП "ВЖРЕКП № 5" Житомирської міської ради від 30 грудня 2014 року (а.с.8), на день смерті [PERSON] та на протязі шести місяців після її смерті, разом з нею був зареєстрований онук [PERSON] (а.с.8). З листа нотаріуса за № 188/02-14 від 30 липня 2015 року вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] (а.с.24). Постановою нотаріуса № 84/02-31 від 14 квітня 2015 року (а.с.7) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. За таких обставин, позивач вказує, що вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином визнати право власності на належне їй спадкове майно не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам спадкового права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)( ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Аналіз вищезазначених норм права та обставин справи у своїй сукупності дає підстави суду дійти до висновку, що спадкодавець за життя була фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином документи на право власності нею оформленні не були, що позбавляє в даний час спадкоємицю прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що позивач має законне право на отримання у власність даного нерухомого майна і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємиці за заповітом, чітко передбачено нормами ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем. Водночас, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом їх стягнення з відповідача. Судові витрати складаються із судового збору в розмірі 1\~005,86 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved