Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/6 частку квартири [ADDRESS], що 1/2 якої належала спадкодавцеві [PERSON], (яка померла [INFO] року), оскільки отримав відмову нотаріуса про видачу свідоцтва право права на спадщину по заповіту з посиланням на те, що відсутні оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме на ? частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ще за життя, 06.12.2001 року [PERSON] скала заповіт на нього та відповідачів по справі, згідно з яким заповіла їм належну їй на праві приватної власності частку квартири [ADDRESS] , а також все інше її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Він вчасно звернувся до приватного нотаріуса Петельки І.В. для прийняття спадщини за заповітом. Однак 05 серпня 2016 року Петелькою І.В. приватним нотаріусом JIMHO винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням надати оригінали правовстановлюючих документів нотаріусу, поте вони відмовились. Оскільки він не може отримати від нотаріуса свідоцтва про право власності за заповітом на 1/6 частку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], а тому вважає, що його право та інтереси порушені як спадкоємця, а тому він змушений звернутись до суд за захистом такого. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять позов задовольнити. Представник відповідачів та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи. Позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 06 грудня 2001 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Булинським І.І. та зареєстрований в реєстрі за №1-872, згідно якого [PERSON] зробила таке розпорядження: належну її на праві власності частку квартири [ADDRESS], , заповіла в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 14 лютого 1997 року, відповідно до якого квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Петельки І.В. про прийняття спадщини за заповітом. Однак ПетелькаІ.В. приватний нотаріус JIMHO 05 серпня 2016 року своєю постановою № 326/02-14 відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] не надають позивачу [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, а тому внаслідок цього позивач не може оформити право власності на вищевказану частку квартири після смерті матері [PERSON] з приводу чого отримав відмову. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положенням п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved