Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: відібрати без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON] дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та передати їх під опіку органу опіки та піклування виконавчого комітету Приазовської селищної ради; стягнути з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дитини, починаючи з 16.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок дитини, починаючи з 16.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у родині Шинаєвих є четверо неповнолітніх дітей. Сім`я Шинаєвих перебуває на обліку у службі у справах дітей виконавчого комітету Приазовської селищної ради у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. 02.04.2020 року [PERSON] було затримано за підозрою у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та на даний час перебуває в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Рішенням виконавчого комітету Приазовської селищної ради від 09.06.2020 року № 40 було відібрано неповнолітніх дітей з сім`ї та передано органу опіки та піклування Приазовської селищної ради у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей. Станом на 15.06.2019 року діти знаходились в педіатричному відділені КНПП «Приазовська ЦРЛ». За інформацією лікаря педіатра [PERSON] відвідувала дітей практично кожний день, проте знаходилася в нетверезому стані. Відповідно до інформації КНПП «Приазовська ЦРЛ» батьки дітей перебувають на «Д» обліку у лікаря нарколога. Батьки неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП. Крім того, за місцем проживання характеризуються негативно, присутня неадекватна поведінка та насилля в родині, діти мають неохайний вигляд. Також, батьки неповнолітніх дітей не приділяють належної уваги питання розвитку, навчання та виховання дітей. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.05.2020 року розглядалося питання щодо доцільності повернення дітей у родину та було вирішено надати [PERSON] двотижневий термін для надання довідки про лікування від алкогольної залежності. Проте [PERSON] вимогу не виконано, а навпаки продовжує вживати алкогольні напої. Таким чином, спосіб життя Шинаєвих та їх ставлення до своїх батьківських обов`язків несе загрозу життю та здоров`ю дітей. За таких підстав, просить відібрати дітей строком на 1 рік без позбавлення батьківських прав і одночасно вирішити питання про стягнення аліментів на їх утримання. Ухвалою Приазовського районного суду від 19 червня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання, надано відповідачам строк подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Приазовського районного суду від 14 липня 2020 року закрите підготовчого провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Відзив відповідачами не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просить їх задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала позовним вимогам, просила не відбирати дітей, пояснюючи тим, що вона турбується про них, дзвонить їм, коли вони перебували у лікарні вона їх відвідувала, скільки разів не пам`ятає. Дійсно, коли дітей забрали, її не було вдома, вона шукала роботу, а після була у сусіда та зловживала алкогольні напої. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Приазовської селищної ради у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та пояснила, що коли відбирали дітей, діти були вдома одні, брудні та голодні. [PERSON] з`явилася лише наступного дня, була в стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно, виражалася нецензурною лайкою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, ухвалою суду від 19 червня 2020 року було доручено начальнику установи вручити ухвалу, копію позовної заяви з додатками [PERSON] , відібрати відзив, письмові пояснення стосовно суті позову. 08 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява про відмову відповідача [PERSON] від надання будь-яких письмових пояснень або відзиву по суті позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 13, 14, 15, 16). Згідно характеристики /а.с. 23/ [PERSON] та [PERSON] , характеризуються негативно, вживають алкогольні напої, безвідповідально ставляться до виховання дітей; присутня неадекватна поведінка та насилля в родині. Відповідно до інформації Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУПН в Запорізькій області від 15.06.2020 року /а.с. 18/ 02.04.2020 року [PERSON] було затримано за підозрою у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та ухвалою Приазовського районного суду від 02.06.2020 року [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і на даний час перебуває в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». За рішенням виконавчого комітету Приазовської селищної ради від 13.05.2020 року неповнолітні діти були відібрані з родини [PERSON] , у зв`язку з тим, що мати була відсутня 2 дні, а діти знаходилися самі вдома без батьківського нагляду. Протоколом № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Приазовської селищної ради від 22.05.2020 року /а.с. 35-36/ при вирішенні доцільності повернення дітей у родину, було вирішено надати [PERSON] двотижневий термін для надання довідки про лікування від алкогольної залежності, а у разі не надання довідки служба у справах дітей виконавчого комітету буде вимушена звернутися до суду з позовною заявою щодо відібрання дітей строком на 1 рік без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Приазовської селищної ради за № 40 від 09 червня 2020 року /а.с. 19/ у зв`язку з залишенням дітей без батьківського нагляду, що несе загрозу життю і здоров`ю дітей, було терміново відібрано неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та передано органу опіки та піклування Приазовської селищної ради. Дітей було влаштовано до КНПП «Приазовська ЦРЛ», яких за час перебування у педіатричному відділенні мати [PERSON] відвідувала дітей практично кожен день, але знаходилася в нетверезому стані, був присутній запах алкоголю, про що свідчить довідка /а.с. 20/. Відповідно до довідки КНПП «Приазовська ЦРЛ» № 316 від 22.05.2020 року /а.с. 21/ [PERSON] та [PERSON] знаходяться на «Д» обліку у лікаря нарколога. Згідно інформаційної довідки Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУПН в Запорізькій області від 19.05.2020 року /а.с. 20/ [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за вчиненні ними правопорушень, в тому числі і за невиконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 184 КУпАП. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 16.01.2020 року /а.с. 24/ від 26.02.2020 року /а.с. 25/, від 30.04.2020 року /а.с. 26/, від 09.06.2020 року /а.с. 27/ на час перевірок в будинку було брудно, батьки декілька разів перебували у стані алкогольного сп`яніння, дитячі речі були розкидані, готової їжі не було, 09.06.2020 року мати дітей взагалі була відсутня. Згідно характеристик на дітей /а.с. 31, 32, 33, 34/ батьки зовсім не приділяють увагу вихованням дітей, не підтримують їх, не допомагають у навчанні дітям, які навчаються у школі, діти мають неохайний вигляд. Висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Приазовської селищної ради від 10.06.2020 року /а.с. 37-39/ в інтересах неповнолітніх дітей, було вирішено за доцільне вилучити дітей строком на 1 рік без позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та у разі не усунення батьками причин, які перешкоджали належному вихованню дітей вжити заходів до позбавлення їх батьківських прав. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такі ж обов`язки на батьків покладені статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М . С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Європейський Суд з прав людини при розгляді конкретних справ неодноразово наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції, якщо воно не відповідає законним цілям і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" . Фактичне розірвання сімейних зв`язків, що означає позбавлення дитини її коріння, може бути виправдане лише за виняткових обставин, має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, п.39,47-50 та інші справи, зазначені в цьому рішенні). Суд вважає, що на даний час є підстави для відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, оскільки останні ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей , але виявляють бажання стати на шлях виправлення і проявляти інтерес до дітей. Суд, враховуючи відсутність доказів того, що після повернення дітей батькам, їх життя та умови проживання будуть кращими, дійшов до висновку про те, що відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відповідачів є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення їх інтересів та максимально можливою мірою виживання і здорового розвитку дітей. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідачі, відповідно до частини третьої статті 170 СК України, не позбавлені можливості повернути дітей. Таким чином, оглянувши всі надані докази, як по одинці так і в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави з кожного судовий збір в розмірі 840,80 грн. - щодо позовних вимог про стягнення аліментів, та на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved