Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 25 лютого 2000 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцької міської ради Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з 21 січня 2016 року і на примирення позивач не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивача, тому остання і просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, категорично наполягає на розлученні та просить суд розглянути справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, через невручення йому рекомендованого поштового відправлення, яке було повернено до суду Укрпоштою за не запитом за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ж до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Місце ж проживання відповідача [PERSON] згідно з довідкою міськрайонного центру надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради зареєстроване за адресою: [INFO], кім.509, м.Прилуки. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Красножон) зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцької міської ради Чернігівської області 25 лютого 2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №42 (а. с.4). з копії Свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася 21 січня 2002 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції в Чернігівській області складено відповідний актовий запис №104 (а. с.5). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони з 21 січня 2016 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивач наполягає на розлученні, а відповідач в судове засідання не зявився та від нього не надійшли письмові заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "Гуменна". На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved