Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу), але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 вересня 2013 року з відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач в недостатньому обсязі надає матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, місце та дату повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про проведення розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку та просив долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження дитини та копію рішення суду про стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідач в недостатньому розмірі надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини, визначені у ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Дитина проживає з позивачем, відповідач є працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є також батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.07.2013 року, \~з [PERSON] , [INFO] , уродженця сел.Пантаївка м.Олександрії Кіровоградської області, стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2013 р. і до досягнення \~повноліття останнім, тобто до \~ [INFO] . \~\~\~\~ Проте, визначений зазначеним вище пішенням суду розмір аліментів та зазначений в позовній заяві є мінімальним розміром аліментів та діти відповідача повинні мати рівні умови матеріального забезпечення з боку батька, крім того, відповідачем не надано доказів в підтвердження сплати аліментів на користь [PERSON] за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.07.2013 року, в добровільному чи примусовому порядку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний матеріально утримувати неповнолітню доньку та визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Окрім того, діти позивача відносяться до однієї демографічної групи, а тому мають рівні права на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено змін матеріального стану в бік погіршення.\~\~\~ Суд виходить з того, що кожен з дітей відповідача має право на належне матеріальне забезпечення, догляд, утримання і виховання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведені вище обставини та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, відповідачем не доведено та не надано доказів, які б підтверджували, що його матеріальний або сімейний стан не дають змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки доходу та існують підстави для визначення розміру аліментів в меншому розмірі.Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 12.09.2019 року. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved