Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Білянської сільської ради, Липовецького району про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом, мотивуючи тим, що 17 лютого 2015 року померла їх мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом. Вони, [PERSON] та [PERSON], будучи дітьми спадкодавця, а відтак спадкоємцями першої черги за законом, спадщину прийняли шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. При оформленні своїх спадкових прав на частину належного спадкодавцеві майна позивачі отримали правовстановлюючі документи, а на житловий будинок, який розташований по вулиці Щорса, 4 в селі Шендерівка, Липовецького району, виявилось, що на нього відсутні правовстановлюючі документи, в зв'язку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Ураховуючи наведені обставини, позивачі просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ними по 1/2 частині за кожним , право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями по спадщині за законом після смерті матері - [PERSON], яка настала 17 лютого 2015 року в місті Вінниця. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник - адвокат [PERSON] не зявились, однак представник позивачів подав до суду заяву, де зазначив про підтримання позовних вимог, просив суд позов задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача - сільський голова Білянської сільської ради Липовецького району в судове засідання також не зявився, в заяві, що надав суду зазначив про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Враховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 17 лютого 2015 року в місті Вінниці померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ № 300340, яка на день своєї смерті була зареєстрована та проживала [INFO], на що вказує довідка виконавчого комітету Білянської сільської ради, Липовецького району за № 218 від 16.04.2015 року (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно матеріалів Спадкової справи №65/2015 до майна померлої 17.02.2015 року, [PERSON], яка була витребувана судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилась за законом, оскільки при житті заповідального розпорядження остання не вчинила. Із довідок Білянської сільської ради за № 220 та № 219 від 16.04.2015 року та від 17.04.2015 року, які містяться серед матеріалів спадкової справи слідує, що померла 17.02.2015 року [PERSON], [INFO] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала [INFO]. Липовецького району та за вказаною адресою без реєстрації проживала дочка [PERSON], [INFO]. До складу сім'ї померлої входили: чоловік - [PERSON], який помер, актовий запис № 21 від 13.11.1991 року; дочка - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]. Своїм правом на прийняття спадщини за законом, скористались діти спадкодавця - позивачі у справі, які відповідно до ст. 1261 ЦК України являються спадкоємцями першої черги за законом. Факт їх родинних відносин із спадкодавцем підтверджується свідоцтвами про народження позивачів, свідоцтвом про шлюб позивача [PERSON], паспортними даними позивачів. Позивачі спадщину прийняли шляхом подання заяви нотаріусу в установлений законодавством строк про прийняття спадщини за законом, про що наявні відповідні заяви серед матеріалів спадкової справи та позивачам видано свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на частину майна, про що також свідчать матеріали спадкової справи. Судом також встановлено, що до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в селі Шендерівка, Липовецького району по вулиці Щорса, 4, належність якого спадкодавцю підтверджено довідкою виконкому Білянської сільської ради від 24.09.2015 року за № 487 з якої слід, що згідно записів погосподарської книги з 1991 по 2015 роки вищевказаний будинок належав померлій [PERSON]. 28.08.2015 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу [PERSON] було винесено постанови за № 285/02-31 та за № 286/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на імя позивачів свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 4 по 1/2 частці кожному, який розташований по вулиці Щорса в селі Шендерівка, Липовецького району, оскільки нотаріусу не було предявлено документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на нерухомість. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, таку позицію висловив і Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Із змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України, слідує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст1220, 1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця і той з подружжя, який цього пережив (ст.1261 ЦК України). Як слідує із змісту ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її шляхом подачі заяви про прийняття спадщини особисто строком у шість місяців, або відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, подавши про це заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Для визнання права власності по спадщині за законом потрібно підтвердити: відкриття спадщини; родинні відносини; належність майна спадкодавцю та спадщину потрібно прийняти відповідно до ст. ст. 1268-1270 ЦК України. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, інші спадкоємців за законом не має. Належність спадкової маси у виді житлового будинку № 4 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Щорса в селі Шендерівка. Липовецького району спадкодавцю доведено довідкою виконкому Білянської сільської ради від 24.09.2015 року за № 487 з якої слід, що згідно записів погосподарської книги з 1991 по 2015 роки вищевказаний будинок належав померлій [PERSON]. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Здобуті у справі докази свідчать про те, що при житті [PERSON] володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним будинком, тобто він перебував у її власності. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справі про спадкування роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачами доведено обставини викладені ними у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону та підлягають до задоволення. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти задоволення позову, про що надав заяву відповідного змісту. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного ст. ст. 25, 346 ч. 1 п.11, 1218 - 1223, 1261, 1268 -1270, 1274, 1299 ЦК України,

Outcome: approved