Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду по справі №442/5602/20 від 12.11.2020 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача за спожитий природний газ. Відповідач є споживачем природного газу за місцем проживання та використовує такий для власних побутових потреб. Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги, однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ, станом на 12.02.2021 становить - 44237,31 гривень, інфляційні втрати - 1857,97 гривень та 3% річних - 1545,28 гривень. Відповідач не звертався до ТОВ «Львівгаз збут» із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувався послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак, взаємних прав і обов`язків, що з таких випливають. При цьому, позивач зазначає, що оскільки обов`язок споживача житлово - комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на умовах договору, а й на вимогах закону, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом). Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання рекомендованої поштової кореспонденції на адресу його реєстрації, згідно отриманої судом інформації, та шляхом оголошення на офіційному сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, ,на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами існує спір щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Судом встановлено, що TOB «Львівгаз збут» є газопостачальним підприємством, яке здійснює постачання природного газу на території Львівської області, а [PERSON] є споживачем природного газу за абонентською адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/5602/20 від 12.11.2020 року судовий наказ виданий цим же судом 13.10.2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги, - скасовано. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Як вбачається з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак, згідно актів інвентаризації від 24.04.2018, 26.12.2019. та довідки про фінансовий стан абонента, за адресою: [ADDRESS] , числиться абонент [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювались спеціальною нормою права - «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. №476) надалі Правила. Даними Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини 2 статті 7 Закону України «При житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. ТОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017 р. №187. Як вбачається зі змісту позовної заяви, реєстру контрольного зняття показів лічильника та фінансового стану абонента, відповідач споживав природній газ за адресою: [ADDRESS] , визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу [PERSON] послуги з газопостачання, однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував вартість спожитого природного газу, у зв`язку з чим, згідно фінансового стану абонента, у відповідача виникла заборгованість у сумі 44237,31 гривень. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач не звертався до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувався послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена частиною другою ст. 625 ЦК України. Таким чином, у разі існування прострочення виконання грошового зобовязання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що, крім основного боргу за спожиті послуги, у зв`язку з несвоєчасним погашенням відповідачем нарахованих до сплати сум, позивачем на суму заборгованості нараховано за період з 01.01.2019 по 12.02.2021 інфляційні втрати у розмірі 1857,97 гривень та три відсотки річних у розмірі 1545,28 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком 3% річних і інфляційних втрат. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та повністю підлягають задоволенню. А також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені. Враховуючи наведене та

Outcome: approved