Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом у якому посилається на те, що 25.07.2013 року об 11-40 годин належний йому на праві власності автомобіль марки «Джилі ФК» МР 1780 реєстраційний номер [NUMBER] знаходився на вул..Смеречинського біля перехрестя з вул.. 1 Травня в м.Бериславі. Відповідач по справі здійснювала манер заднім ходом на автомобілі, який належить її на праві власності марки «ШЕВРОЛЕ АВЕО» реєстраційний номер [NUMBER], здійснила наїзд на належний йому на праві власності автомобіль, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. На місце ДТП були викликані працівники ДАЇ. Факт ДТП зафіксовано протоколом. Діями відповідача йому спричинено моральну та матеріальну шкоду. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобілю та він оцінює її в 500-00 грн. Для визначення матеріальної шкоди необхідні спеціальні знання. Страхова компанія відмовилась відшкодовувати йому шкоду. Просить суд стягнути з відповідача 500-00 грн. моральної шкоди, призначити по справі судово-автотоварознавчу експертизу для визначення розміру матеріальної шкоди та стягнути шкоду, визначену експертом, а також стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач конкретизував свої позовні вимоги, а саме у зв»язку з тим, що страхова компанія відшкодувала йому майнову шкоду, невідшкодованої залишилась лише сума франшизи 500 грн., яку він просить стягнути з позивачки. Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 500-00 грн, яка полягає у душевних стражданнях у зв»язку з пошкодженням автомобілю, він є особою похилого віку, автомобіль він придбав новий та в силу свого віку взагалі більш не придбає автомобілю. З вини відповідачки його автомобіль отримав механічні пошкодження, втратив свій вид та змусив його додавати зусиль для відновлення пошкодженого автомобілю. Просить також стягнути судові витрати. Відповідачка позов визнала частково, а саме: згодна сплатити 500-00 грн. не виплачену позивачу франшизу, не згодна відшкодувати моральну шкоду, оскільки вважає її недоведеною. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Також судом встановлено, що 25.07.2013 року о 11-35 год. позивачка по справі при виїзді з прилеглої території здійснювала манер заднім ходом на автомобілі, який належить її на праві власності марки «ШЕВРОЛЕ АВЕО» реєстраційний номер [NUMBER], здійснила наїзд на належний позивачу на праві власності автомобіль марки «Джилі ФК» МР 1780 реєстраційний номер [NUMBER], в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Дана дорожня транспортна пригода була оформлена Європотоколом, від 25.07.2013 року (а.с.2). Європейський протокол, фактично, це бланк - анкета, всі пункти якого в разі ДТП заповнюється, відповідно до Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплат страхового відшкодування", який набрав чинності з 18.09.2011 р. З використанням бланка європейського протоколу при настанні ДТП, учасники мають право оформити дорожньо-транспортну пригоду без виклику працівників ДАІ, якщо відсутні травмовані (загиблі) люди, а також за згодою водіїв цих автомобілів щодо обставин і провини і за відсутності ознак сп'яніння, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП (європротокол ). З висновку експерта №71/12.13 від 23.01.2014 року вбачається, що обставини викладені у европротоколі відповідають обставинам, вчинення ДТП, згідно яким контакт автомобіля «ШЕВРОЛЕ АВЕО» з автомобілем «Джилі ФК» відбувся при куті між їх прокольними осями близько 90 градусів, при цьому автомобіль «ШЕВРОЛЕ АВЕО» рухався заднім ходом, а автомобіль «Джилі ФК» знаходився без руху. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, згідно з ч.2 ст.16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені нормами статті 1187 ЦК України. Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року надано приблизний перелік володільців джерел підвищеної небезпеки, до яких, зокрема, належать власники джерел підвищеної небезпеки (кооперативи, акціонерні товариства, громадяни тощо); організації, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на праві повного господарського відання або на праві оперативного управління (державні підприємства та установи); організації та громадяни, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на підставі відповідних договорів (договору оренди, підряду); громадяни, які мають доручення на керування транспортним засобом; організації, що володіють джерелами підвищеної небезпеки на підставі адміністративного акта про передачу їх у тимчасове користування. Умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними. Судом встановлено, що позивач володіє на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілем марки «Джилі ФК» МР 1780 реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.12). Відповідачці по справі на праві приватної власності належить автомобіль марки «ШЕВРОЛЕ АВЕО» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.3, 39). Норми ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1167 ЦК України визначають підстави відшкодування матеріальної і моральної шкоди та згідно зазначених норм діє презумпція вини завдавала шкоди, тому не позивач доводить вину, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-1У) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого. За змістом ч.22.1 ст.22, ст.ст.28,29 Закон №1961-1У ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин) вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов»язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв»язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством. До обов»»язків страховика, як це зазначено у п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку. Статтею 9 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування є страхова виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Провідна», як Страховиком та [PERSON], як «Страхувальником» було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений Полісом №АВ/8966933 на підставі якого було застраховано цивільну-правову відповідальність осіб, які правомірно володіють транспортним засобом марки «ШЕВРОЛЕ АВЕО» реєстраційний номер [NUMBER], терміном на один рік з 15.02.2013 року до 14.02.2013 року. Франшиза (частина збитку, на суму якої зменшується страхове відшкодування) за договором страхування склала 500-00 грн. Сторонами погоджено розмір збитку завданого позивачу [PERSON], який проведено на підставі калькуляції за системою Аудатекс, який склав суму 2733-00 грн. Позивач не заперечує, що ПрАТ «СК «Провідна», провела йому страхову виплату в розмірі 2233-00 грн. Невідшкодованою залишилась сума збитку в розмірі 500-00 грн, як суд вважає підлягає стягненню в винної особи, відповідачки [PERSON] Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити, що відповідно до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовних заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до спричинення шкоди. Статтею 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування наявності моральної шкоди позивач зазначив, що він є особою похилого віку та придбав автомобіль та наголошує на тому, що це останній автомобіль у його житті, який він зміг придбати. У зв»язку з пошкодженням автомобілю йому спричинена моральна шкода, яка полягає у хвилюваннях та душевних стражданнях та у необхідності додаткових зусиль для відновлення стану автомобіля, у зверненні до суду та у відновленні його особистого психічного стану. Моральну шкоду позивач оціную у 500-00 грн. яка суд вважає з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості є достатньою для поновлення порушеного права. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 229-40 грн. (а.с.2), а також витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500 грн. (а.с.28). Відповідно постанови №6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст..ст. 1166, 1167 ЦК України.

Outcome: approved