Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до Пологівської міської ради Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона зі своїм чоловіком [PERSON] є постійно зареєстрованою у [ADDRESS]. 05 листопада 2003 року вона, позивач, на підставі письмової розписки за 3 тис. грн. у [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS]. [PERSON] цей будинок отримала у спадок без оформлення будь-яких документів від своєї тітки [PERSON], яка померла у 1984 році. На придбаний нею, позивачем, житловий будинок правовстановлюючий документ і технічна документація були відсутні, бо ніколи не виготовлялися на попередніх фактичних власників. Саме з цих підстав вона, позивач, не зверталася до державної нотаріальної контори з тим, щоб договір купівлі-продажу житлового будинку оформити нотаріально. З 2003 року по 2009 рік у цьому будинку проживала її, позивача, мати [PERSON], яка померла [INFO]. За життя матері вона, позивач, разом зі своїм чоловіком облаштовували будинок і прибудинкову територію, здійснювали ремонт і догляд за будинком і господарськими спорудами, а після смерті [PERSON] переїхали до цього будинку і стали в ньому постійно проживати, здійснюючи необхідні переобладнання і ремонтні роботи у будинку. З 2003 року по теперішній час вона, позивач, оплачує комунальні послуги за цією адресою, тобто безперервно і відкрито весь цей час вона володіє зазначеним житловим будинком. У зв'язку з зазначеним з посиланням на ст.344 ЦК України [PERSON] просить постановити судове рішення, яким визнати за нею за набувальною давністю право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами до нього, а саме: житловий будинок літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1» загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м, літня кухня літ. «Б», навіс літ. «Г», навіс літ. «Е», навіс літ. «З», навіс літ. «К», вбиральня літ. «В», погріб літ. «Д», навіс літ. «Л», навіс літ. «Н», душ літ. «М», свердловина літ. «П», паркан №1, ворота №2, хвіртка №3, паркан №4. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що [PERSON], у якої вона у 2003 році купила спірний житловий будинок, на даний час хворіє на цукровий діабет і майже зовсім сліпа, у зв'язку з чим не могла явитися в судове засідання і дати свідчення. Отримавши гроші за будинок, [PERSON] ніяких претензій до неї, позивача, не мала і не має. Представник відповідача за довіреністю Динту М.Ю. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки більше 10 останніх років сім'я [PERSON] доглядає за житловим будинком [ADDRESS] і прибудинковою територією, а після смерті матері позивача - і постійно проживає за цією адресою. Будь-які фізичні або юридичні особи на зазначений житловий будинок не претендували і не претендують, зазначений житловий будинок дійсно не зареєстрований за фізичною або за юридичною особою. Вислухав у судовому засіданні позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії домової книги на а.с.14-16, довідок Пологівської міської ради №5766 від 11 липня 2017 року і №7248 за серпень 2017 року [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживає без реєстррації у житловому будинку [ADDRESS]. По день смерті в цьому житловому будинку проживала [PERSON], яка згідно копій свідоцтв про народження і про одруження є матір'ю позивача у справі (а.с.27,55,56,58). [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Згідно копії технічного паспорту на присадибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовлений на замовлення [PERSON] 06 червня 2017 року, власником будинку зазначена [PERSON], проте дані правовстановлюючого документу не зазначені (а.с.9-13). Згідно копії спадкової справи №565/09 до майна померлої [PERSON] (а.с.70-87), свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] державним нотаріусом не видавалися, в заявах про прийняття спадщини зазначена житлова нерухомість не зазначена. Зі свідчень у судовому засіданні свідка [PERSON], з копій квитанцій про оплату комунальних послуг на а.с.26,57 судом встановлено, що чоловік позивача у справі [PERSON] сплачує комунальні послуги по спірному житловому будинку; родина [PERSON] після придбання спірного житлового будинку у [PERSON] відкрито і безперервно володіє з 2003 року по теперішній час житловим будинком [ADDRESS]. На теперішній час позивач бажає набути право власності на будинок за набувальною давністю, оскільки вона 14 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, здійснює догляд за будинком і прибудинковою територією, ремонтує будинок, сплачує комунальні послуги. Згідно звіту з незалежної оцінки від 11 липня 2017 року ринкова вартість спірного житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями до нього становить 107134 грн., виходячи з даної оцінки позивачем сплачений судовий збір (а.с.1). Згідно звіту з незалежної оцінки об'єкту нерухомості, планування внутрішніх приміщень житлового будинку [ADDRESS] відповідає проектному рішенню, відхилень від плану БТІ не виявлено (а.с.17-25). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці другому пункту 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Виходячи з викладеного вбачається, що позивач більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на житловий будинок 106 по вул.Зарічна в м.Пологи Запорізької області у судовому порядку, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved