Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2016 року між ними, в усній формі, був укладений договір купівлі-продажу садиби [ADDRESS] Між ними було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору. Вони домовилися провести реєстрацію вказаного договору в строк до 1 березня 2017 року. Відповідачка передала позивачеві ключі від будинку, а позивач передав їй грошові кошти в розмірі 10 000 грн. На даний час [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до м. Конотоп Сумської області. Позивач позбавлений можливості нотаріально посвідчити вказаний договір, через те, що відповідачка всіляко ухиляється від виконання домовленості, пояснюючи це тим, що не має правовстановлюючих документів на садибу. Тому позивач звернувся до суду та просить встановити факт належності садиби по [ADDRESS] - [PERSON], визнати дійсним договір купівлі-продажу садиби за вищевказаною адресою та визнати за ним - [PERSON] право власності на вказане майно. Представник позивача в судовому засіданні ствердила позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки свого представника. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, він вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] належить садиба по [ADDRESS], що складається з житлового будинку з надвірними побудовами та земельної ділянки, що стверджується довідкою, складеною на підставі погосподарських книг Пристайлівської с/ради Лебединського району Сумської області за № 02-28/ 286 від 20.07.2016 року (а.с. 23). 25 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір купівлі - продажу вищевказаної садиби. Ціна, за досягнутою між сторонами домовленістю, склала 10000 грн. Між сторонами були досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, а саме: ціну господарства, порядок оплати вартості цього домогосподарства , порядок передачі майна, а також, порядок і умови нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу. Подальшу реєстрацію цього договору купівлі - продажу житлового будинку разом із господарськими спорудами сторони домовилися провести в строк до 1 березня 2017 року. [PERSON] передала мені ключі від будинку, а позивач передав суму за належне домогосподарство в розмірі 10000 грн., що підтверджується відповідними письмовими розписками (а.с. 10,11). З довідки КП «БТІ виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 10.01.2017 року за № 22 (а.с. 22) вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. На земельній ділянці розташовано: дерев'яний житловий будинок літ. «А» - 1957 року побудови, загальною площею - 55,2 кв. м, житловою - 34,7 кв. м. - вартістю 45 969 грн.; веранда цегляна літ. «а» вартістю 13739 грн.; веранда дощата літ. «б» вартістю 731 грн.; сарай цегляний літ. « В» вартістю 8 078 грн.; літня кухня дерев'яна літ. «Б» вартістю 4614 грн.; погріб цегляний літ. «п/г» вартістю - 3 969 грн.; сарай цегляний літ. «Г» вартістю 808 грн.; гараж цегляний літ. «Д» вартістю 5 453 грн.; огорожа метал, дошки «№1-2» вартістю 4 153 грн. Земельна ділянка загальною площею 0,3682 га на якій розташовані вищевказані побудови на праві приватної власності на підставі державних актів належить [PERSON], а саме земельна ділянка - 0,1000 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, державний акт серія [NUMBER] (а.с. 13), вартістю 85507,32 грн., що стверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 28), земельна ділянка площею 0,2682 га - для ведення особистого селянського господарства державний акт серія [NUMBER] (а.с. 12), вартістю 8524,62 грн., що стверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 27). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, суду повідомили, що були присутні при написанні розписки, ствердили той факт, що [PERSON] передав [PERSON] кошти за будинок по [ADDRESS] в розмірі 10000 грн., а вона в свою чергу віддала йому ключі та правовстановлюючі документи. Вони також повідомили, що [PERSON] проживає у вказаному будинку разом з родиною, його утримує. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України зо договором купівлі - продажу одна сторона - продавець передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні - покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За таких обставин суд доходить висновку, що всі істотні умови договору купівлі - продажу сторонами були виконані, а саме: [PERSON] отримала 10000 гривень від [PERSON] за продаж садиби за адресою: [ADDRESS] та передала майно разом з правовстановлюючими документами та ключами від будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Так , згідно вимог ст.657 ЦК України встановлено , що договір купівлі- продажу земельної ділянки , майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недодержання цієї вимоги , згідно статті 220 ЦК України , тягне за собою недійсність договору. Ст. 657 ЦК України також передбачає, що до вимог щодо оформлення договору купівлі - продажу нерухомості відносить лише письмову форму і нотаріальне посвідчення. Законом України « Про внесення змін до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України ( чинним на момент здійснення операції ) внесено зміни до ЦК України , відповідно з якими виключені деякі вимоги про державну реєстрацію угод з нерухомості. Чинна редакція статті 657 ЦК України до вимог щодо оформлення договору купівлі - продажу нерухомості відносить лише письмову форму і нотаріальне посвідчення . Якщо ж сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору , що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У разі ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу нерухомості покупець має можливість визнати таку угоду дійсною в суді ( ст.220 ч.2 ЦК України ). Також під час судового розгляду був встановлений факт того, що відповідачка [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, а за таких обставин відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Заслухавши представника позивача, свідків, проаналізувавши докази у цивільній справі суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved