Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи Голо пристанська районна державна адміністрація, ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» про поновлення на роботі, мотивуючи тим, що працював на посаді директора Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство». 01.09.2014 року відповідач без обґрунтування причин та посилань на відповідну статтю КЗпП України видав наказ яким увільнив його. Просив скасувати спірний наказ №135-п від 01.09.2014 року, поновити його на роботі на раніше займаній посаді виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємства», допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, що вказані в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, вважає службова записка Департамента продовольства від 21.08.2014 р. № 32-03-01/35 є законною підставою для звільнення, просив у задоволенні позову відмовити. Представник Голопристанської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримав та зазначив, що позивач виконував свої обов'язки добросовісно та не вбачає підстав для його звільнення. Представник ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» позовні вимоги не визнав, підтримав думку представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2007 року між сторонами було укладено контракт, відповідно до якого позивач був найнятий на посаду директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство», з терміном дії контракту до 21.06.2010 року. Наказом відповідача від 21.06.2010 року за № 124-п на підставі заяви позивача та додаткової угоди від 21.06.2010 року строк дії контракту було продовжено на два роки до 21.06.2012 року. Наказом відповідача від 19.06.2012 року № 123-п позивача звільнено з посади директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту та цим же наказом позивача призначено виконуючим обов'язків директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство». Наказом відповідача № 203-п від 07.11.2013 року позивача було увільнено від виконання обов'язків директора державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» та в подальшому, наказом № 228-п від 30.12.2013 р., на виконання Рішення Голопристанського районного суду від 26.12.2013 р., [PERSON] поновлено на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство». Наказ №135-п від 01.09.2014 року, виданим міністром Міністерства аграрної політики та продовольства [PERSON] увільнено з посади виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємства». У відповідності до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Ч.3,4 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. У відповідності до ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"; 8) підстави, передбачені контрактом. Згідно статті 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Оскільки з 2007 р. сторони неодноразово досягали домовленостей відносно переукладення трудового договору, відтак трудовий договір, що укладений між позивачем та відповідачем, є безстроковим. Окрім того, своїм листом від 04.12.2012 року за № 37-25-2-13/23092 відповідач роз'яснив умови оплати праці позивача як виконуючого обов'язки директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство», в тому числі з посиланням на норми ст. 39-1 КЗпП України, при цьому вважаючи трудові відносини, які склалися між сторонами такими, що укладені на невизначений строк. Проте, видаючи оскаржуваний наказ від 01.09.2014 р. № 135-п року про увільнення позивача від виконання обов'язків директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» відповідач фактично звільнив позивача з роботи, оскільки позивач не виконував жодних інших обов'язків як на підприємстві, так і в структурі відповідача та не був прийнятий на роботу на іншу посаду. Не може бути визнано обґрунтованим заперечення відповідача на виключно на службову записку Департамента продовольства від 21.08.2014 р. № 32-03-01/35 як на підставу для звільнення позивача, оскільки з оскаржуваного наказу неможливо встановити, в чому конкретно проявлялось порушення, що стало приводом для розриву трудових відносин та звільнення [PERSON] та чи могли допущені порушення бути підставою для розірвання трудового договору чи є безпосередньо підставою для застосування дисциплінарного стягнення. Суд зауважує, що оскаржуваний наказ не містить жодних посилань на законодавчі приписи, які б могли б стати підставою для звільнення позивача із займаної посади. Суд критично відноситься до такої підстави для звільнення, яка зазначена в оскаржуваному наказі - службова записка Департамента продовольства від 21.08.2014 р. № 32-03-01/35, оскільки звільнення працівника виключно на підставі окремої суб'єктивної думки певної особи, яка склала вказаний внутрішній документ. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині скасування спірного наказу підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] незаконно звільнено з посади із займаної посади, відтак позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство» також підлягають задоволенню. Так, згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. На підставі викладеного,

Outcome: approved