Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, Руськоіванівської сільської ради про визнання втраченим сертифікату та визнання права власності на земельну частку (пай) площею 4,2 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Руськоівнівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Білгород-Дністровської районної державної адміністрації надав до суду письмову заяву відповідно до якої просить справу розглянути без представника адміністрації. Представник відповідача - Руськоіванівської сільської ради надав до суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути без представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Той факт, що померлий був батьком позивача підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 17). На день смерті [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку серії [NUMBER] від 16.01.1997 року належало право на земельну частку(пай), що знаходиться на території Руськоівнівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, загальною площею 4,2 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується довідкою відділу Держемагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 08.08.2016 року. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Оригінал вказаного сертифікату було втрачено, відомості про втрату оригіналу сертифікату було опубліковано в газеті (а.с. 8). 16.06.2016 року завідувачем БілгородДністровської районної державної нотаріальної контори позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом подання позовної заяви про визнання права власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно., що унеможливлює отрмання свідоцтва про право на спадщину за заоном. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинностію. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, окрім нього спадкоємцем першої черги за законом є також його мати [PERSON], яка відповідно до нотаріально посвідченої заяви відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] на користь сина померлого [PERSON] (а.с.4). Із довідки Руськоіванівської сільської ради №343 від 01.09.2015 року вбачається, що на день смерті [PERSON] з ним в житловому будинку [ADDRESS] проживали та були зареєстровані дружина [PERSON], син - [PERSON] (помер [INFO] року (а.с. 12), та син - [PERSON] (позивач по справі). Після смерті батька позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом, про що свідчать наявність у нього копй документів на право на земельну частку пай. Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), у зв'язку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та має право на отримання спадщини після смерті [PERSON], вступив в управління та володіння спадковим майном, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки був втрачений оригінал сертифікату на право на земельну ділянку (пай). Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved