Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON], жителька с. Кищенці Маньківського району Черкаської області, має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 16.01.2017 року малолітню [PERSON] було вдруге направлено до обласного міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації для дітей в м. Умань, а малолітнього [PERSON] за заявою матері було направлено до Смілянського дитячого будинку-інтернату. Влаштуванню дітей до державних закладів передували обставини, які призвели до цього, а саме: невиконання гр. [PERSON], батьківських обов'язків, нецільове використання державних соціальних виплат на дітей, низький рівень побутового самообслуговування та навиків виховання і догляду за дітьми, загальна неохайність помешкання, відсутність продуктів харчування, грубе порушення елементарних санітарно - гігієнічних норм. Неодноразово при обстеженнях житлово-побутових умов проживання були зафіксовані факти недбалого ставлення матері до малолітнього [PERSON], який має діагноз: вроджена компенсуюча гідроцефалія, не прогресуюча; відставання в статокінетичному розвитку; помірно розумова відсталість; часткова атрофія зорових нервів; гіпокальцемінна диспластична кардіопатія. За станом здоров'я дитина потребувала постійного нагляду педіатра і особливої уваги та піклування з боку матері. Головним дитячим педіатром Маньківської ЦРЛ від самого народження хлопчика матері було рекомендоване обстеження та лікування дитини, проте всі зауваження та рекомендації нею були проігноровані, дитина перебувала в занедбаному стані, що загрожувало її життю та здоров'ю. В 2014 році за клопотання сільської громади, фахівця соціальної роботи РЦСССДМ, депутатом Верховної Ради України [PERSON] були виділені кошти у розмірі 5000 грн. на лікування дитини, та ці кошти, а також соціальні виплати, які були акумульовані за час соціального супроводу (а це близько 7000 грн.) були витрачені протягом двох днів, зі слів самої [PERSON]., на придбання алкоголю. Рішенням Маньківського районного суду гр. [PERSON], було притягнуто згідно ст.184 КУпАП до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. В 2014-2016 роках малолітній [PERSON] перебував у Черкаському обласному спеціалізованому будинку дитини. За час перебування його на державному утриманні на особистому рахунку дитини були накопичені кошти близько 25000 грн., дирекцією закладу було проведено обстеження дитини, підготовка до оперативного втручання і було назначено дату операції 09.03.2016 року за державний кошт в обласній дитячій лікарні. Проте [PERSON], за день до госпіталізації 07.03.2016 року усі кошти зняла і зникла з дітьми в невідомому напрямку. На численні телефонні дзвінки з того часу не відповідала. Дитина була обділена наглядом лікарів, існувала загроза його життю та здоров'ю. Донька [PERSON] не відвідувала дитячу установу тривалий час. Місце проживання сім'ї було не відоме, умови проживання дітей не контрольовані, стан здоров'я дітей невідомий. Мати власноруч створювала загрозу життю й здоров'ю, розвитку дітям. Медичної допомоги малолітній [PERSON] не отримав втретє. [PERSON], перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 24 вересня 2014 по 24 березня 2015 року. Надання послуг в рамках соціального супроводу було зупинено в односторонньому порядку, враховуючи негативне ставлення [PERSON], до співпраці, а процес супроводу - неефективним, що і змусило позивача в інтересах малолітніх дітей, звернутись з відповідним позовом до суду. Представник позивача позов підтримала. Відповідач позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Кищенецької сільської ради підтримали вимоги позивача і просив позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вона не створила належних умов для росту і розвитку дітей, не піклується про них, і в інтересах дітей її слід позбавити батьківських прав. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини:дійсно [PERSON], [INFO], є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно висновку органу опіки та піклування та служби у справах дітей Маньківської райдержадміністрації №341/01-38 (а.с.5-6) вбачається доцільність позбавлення громадянки [PERSON], жительки с. Кищенці Маньківського району Черкаської області, батьківських прав, відносно двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що 01.09.2014 розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації за заявами [PERSON], малолітнього [PERSON] було направлено в Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини, а [PERSON] - до обласного міжрегіонального центру соціально - психологічної реабілітації для дітей в м. Умань. Влаштуванню дітей до державних закладів передували обставини, які призвели до цього, а саме: нецільове використання державних соціальних виплат на дітей, низький рівень побутового самообслуговування та навиків виховання і догляду за дітьми, загальна неохайність помешкання, відсутність продуктів харчування, грубе порушення елементарних санітарно - гігієнічних норм, неналежне виконання батьківських обов'язків.Крім того, при обстеженнях житлово - побутових умов (а.с.13) проживання були зафіксовані факти недбалого ставлення мами до малолітнього [PERSON], який має діагноз: вроджена компенсуюча гідроцефалія, не прогресуюча; відставання в статокінетичному розвитку; помірно розумова відсталість; часткова атрофія зорових нервів; гіпокальцемінна диспластична кардіопатія. За станом здоров'я дитина потребує постійного нагляду педіатра і особливої уваги та піклування з боку матері. [PERSON], притягувалась згідно ст. 184 КУпАП до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. . [PERSON], перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 24 вересня 2014 по 24 березня 2015 року. Надання послуг в рамках соціального супроводу було зупинено в односторонньому порядку, враховуючи негативне ставлення [PERSON], до співпраці, а процес супроводу - неефективним. 10.02.2015 малолітню [PERSON] було повернуто в сім'ю а матері було надано можливість змінити своє ставлення до батьківства. 26.02.2016 розпорядженням Маньківської районної державної адміністрації було надано дозвіл на повернення мати малолітнього [PERSON] з Черкаського обласного спеціалізованого будинку дитини в зв'язку з покращенням матеріального становища сім'ї, проте відповідачка належних висновків не зробила. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України та розглядає справу у межах заявлених вимог та наданих доказів. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз'ясненнями п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дітей, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов'язків щодо виховання дітей, а й негативно впливає на їх виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тому позов в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення, а позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей до часткового, оскільки суд рахує, що аліменти повинні стягуватися в розмірі 1/3 частини доходів з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а не в розмірі 1/2 частини доходів з усіх видів заробітку, оскільки аліменти в розмірі 1/3 частини доходів з усіх видів заробітку відповідають як обставинам даної справи так і не суперечать нормам сімейного законодавства України. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved