Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що вона є власником буд. № 75 "а" по вул. Гагаріна в с. Олександрівка Широківського району, у належному їй будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які відповідно до Договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку у строк до 31.03.2016 року, як колишні його власники, повинні були знятися з реєстраційного обліку, проте так цього і не зробили. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Гагаріна, буд. 75 «а», в с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 55). Відповідачі, що належним чином за місцем реєстрації повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань не надходило (а.с. 51-52). Представники третіх осіб Широківський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області та виконавчий комітет Олександрівлької сільської ради Широківського району Дніпропетровської області про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання представника не направили, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 46,54). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку № 75 «а» по вулиці Гагарінав с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області на підставі Договору купівлі-продажу від 05.03.2016 року посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 1-328 (а.с. 8-9). Пунктом 17 договору зазначено, що продавець (відповідач по справі [PERSON]О.) зобовязується у строк до 31 .03.2016 року знятися з реєстраційного обліку з житлового будинку, що є предметом договору. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно домоволодіння розташоване за адресою: буд. № 75 а по вул. Гагаріна в с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області належить позивачу на праві приватної власності (а.с.10). Згідно з довідкою № 186 від 27.02.2017 року та актів обстеження домоволодіння від 30.03.2016 року, 10.10.2016 року, 12.01.2017 року в будинку № 75 «а» по вулиці Гагарінав с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області зареєстровані такі особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які не проживають там з 18.12.2015 року та зі слів сусідів виїхали до Російської Федерації(а.с. 13,14,49,57). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача в спірному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810, 814 ЦК України. Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Беручи до уваги викладене, а також те, що відповідачі \~\~не є співвласниками спірного будинку за вищезгаданою адресою, домовленість про порядок користування спірним будинком у них з позивачем відсутня, суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним будинком. Судові витрати слід віднести на рахунок позивача за її заявою. Відповідно до ст. ст. 29, 325, 382, 391, 405 ЦК України, ст.. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved