Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] в с. Нова Прилука помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. За життя спадкодавцем був складений заповіт, посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.11.1999 року, на імя [PERSON], але від спадщини вона відмовилась, про що надала відповідну заяву. У силу діючого, на час відкриття спадщини, законодавством, він [PERSON] прийняв спадщину за законом, оскільки протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини фактично, вступивши в управління і володіння спадковим майном, - обробляв його земельну ділянку, проводив поточний ремонт будинку, користувався речами спадкодавця. Інші спадкоємці за законом та заповітом - відмовилися від спадщини. Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має можливості, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи, які виготовити в даний час неможливо, так, як на померлого даний документ відповідні органи не видають. Просить суд задовільнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], що діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наявні докази, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача не з»явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом встановлено, що [INFO] в с. Нова Прилука помер - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Належність спадкодавцю даного майна підтверджується технічним паспортом на житлового будинку індивідуального житлового фонду, який виготовлений 26.09.2005р. ВООБТІ, власником якого вказано [PERSON] (а.с. 18-23), також належність спадкової маси саме [PERSON] констатовано довідками виконавчого комітету Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 543 від 29.07.2014 року та № 847 від 22.12.2014 року, відповідно до яких за даними погосподарських книг №8 за 1964-1966, 1967-1969, 1983-1985, 1991-1996, 1996-2000 роки право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстровано починаючи з 1956 року за [PERSON], який є також його забудовником. Згідно довідки Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 11.11.2010р. за № 986 до складу сім»ї [PERSON] станом на 1968р. входили: дружина [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON]. Станом на день смерті спадкодавця, тобто на 12.11.2000р., склад його сім»ї становив: дочка [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 21.03.1973р., Староприлуцькою сільською радою Липовецького району); дочка [PERSON] якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «[NUMBER]» (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 13.08.1981., Новоприлуцькою сільською радою Липовецького району); син [PERSON], оскільки дружина померла [INFO], що вбачається із свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького РУЮ (а.с. 15). За життя, 5.11.1999р. спадкодавець вчинив заповідальне розпорядження, яким заповів житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] [PERSON], яка після смерті батька [PERSON] спадщину не прийняла як за заповітом так і за законом. Спадкоємець [PERSON] спадщину прийняв, оскільки протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини фактично, вступивши в управління і володіння спадковим майном, оскільки протягом цього часу (12.11.2000р.-12.05.2001р.) провів поточний ремонт його житлового будинку, у квітні - травні 2001 р. обробляв його земельну дільнку, користувався всіма особистими речами спадкодавця, що вбачається з довідки від 22.12.2014р. Ново Прилуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем спадщини. Інші спадкоємці за законом відмовилися від спадщини, її не приймали та на неї не претендують. Відповідно до постанови від 19.12.2014 року № 02-31-998 державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, [PERSON], було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину за законом, який посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.11.1999р. за реєстровим № 173 на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], після смерті [INFO]. [PERSON], тому що правовстановлювальні документи відсутні про належність цього майна спадкодавцеві. Дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1964р. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, а відповідно до рекомендацій наданих Пленумом Верховного суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за №7, де у п.1, зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За таких обставин правовідносини, що є предметом спору регулюються ЦК Української РСР, розділом 7. За змістом ст.ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що позивач є сином [PERSON], а отже у розумінні ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого. Але, [PERSON] зробив заповітне розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями, що належить спадкодавцеві на праві власності в [ADDRESS] на [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.11.1999 р. і зареєстрований за № 173. Спадщину по заповіту [PERSON] не прийняла, згідно заяві, поданій Липовецькій державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавала, шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустила, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини звертатись не буде, про що надала відповідну заяву, де просить вважати її такою, що спадщину не прийняла. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії які свідчать про прийняття спадщини, передбачено ст.549 ЦК УРСР, відповідно до якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст.. 346 Цивільного кодексу України однією із підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно розділу 2 глави 10 п.п. 4.12, 4.15 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 22.02.2012р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Але відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже він, як спадкоємець за законом, має право на майно померлого [PERSON], інших спадкоємців, які мали право на обов'язкову часту у спадщині згідно матеріалів Спадкової справи не має, оформити свої спадкові права в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивач позбавлений можливості. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1964р., ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.09.2008р. та

Outcome: approved