Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з 16 липня 2010 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, сплачує аліменти на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. 04 березня 2016 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні уточненого позову наполягає в повному обсязі. Крім цього в свої заяві просила в разі неявки відповідача по справі постановити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС - повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, наданої у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечує. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 липня 2010 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 16.07.2010 року. Від даного шлюбу в них є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно даних свідоцтв вбачається, що відповідач по справі є батьком дітей, оскільки в свідоцтві про їх народження він записаний батьком. В теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дітей. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] на користь третьої особи по справі [PERSON], працює. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), суду не надав. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дітям. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати своїх дітей. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 183 Сімейного кодексу України в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дітей. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача по справі.

Outcome: approved