Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 02 липня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 84/15-Т/Чк, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Infiniti» д/н [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 31 січня 2016 року на бульварі Лесі Українки в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER] [PERSON] Згідно Висновку № 089/16 від 17 лютого 2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, склала 919 532,17 грн. Проте відповідно до Рахунку № 00000032245 від 08 лютого 2016 року, наданого ПП «Авто-Актив», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, склала 904 507,62 грн., що перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору і відповідно до п. 31.5 Договору страхування вважається конструктивною загибеллю транспортного засобу. Відповідно до зобов'язуючої пропозиції вартість придатних залишків транспортного засобу становить 785 000,00 грн. Відповідно до умов договору франшиза становить 52 525,00 грн. Відповідно до п. 27.17 та 27.23.2 Договору сума страхового відшкодування становить: дійсну вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості придатних залишків та безумовної франшизи. Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 213 976,70 грн., із розрахунку проведеного на підставі п. 27.17 та п. 27.23.2 Договору страхування, з урахуванням Рахунку № 00000032473 від 17.02.2016, наданого ПП «Актив-Авто», відповідно до якого діагностика ТЗ становить 1 001,70 грн, (1 050 500,00 - 785 000,00 - 52 525,00 = 212 975,00 грн. + 1 001,70 грн.= 213 976,70 грн.). Позивач, посилаючись на суброгаційне право до відповідача в розмірі фактично завданих збитків, просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування, суму у розмірі 213 976,70 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 14 серпня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 02 липня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 84/15-Т/Чк, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати [PERSON] будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Infiniti» д/н [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 5-10). 31 січня 2016 року на бульварі Лесі Українки в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 45). Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року дорожньо-транспортна пригода 31 січня 2016 року о 16 годині 000 хвилин на перехресті бульвару Л. Українки та вулиці Кутузова у м. Києві за участю автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER] [PERSON] (а.с.11,12). Згідно Висновку № 089/16 від 17 лютого 2016 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ринкова вартість досліджуваного колісного транспортного засобу автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER] становить 1 075 567,50 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, становить 919 532,17 грн. (а.с.15-35). Проте відповідно до Рахунку № 00000032245 від 08 лютого 2016 року, наданого ПП «Авто-Актив», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, склала 904 507,62 грн. (а.с.47). Вказана вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору і відповідно до п. 315 Договору страхування вважається конструктивною загибеллю транспортного засобу. Відповідно до зобов'язуючої пропозиції вартість придатних залишків транспортного засобу становить 785 000,00 грн. (а.с.48-49). Відповідно до умов Договору франшиза становить 52 525,00 грн. Згідно із п. 27.17 та 27.23.2 Договору сума страхового відшкодування становить: дійсну вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку за вирахуванням вартості придатних залишків та безумовної франшизи. Відповідно до страхового акту № 84/15-Т/Чк-1-1 від 18 лютого 2016 року страхову подію, що сталася 31 січня 2016 року на бульварі Лесі Українки в м. Києві за участю автомобіля «Infiniti» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Toyota» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], кваліфіковано згідно п. 7 Договору страхування як страховий випадок та відповідно до цього акту і п. 7 Договору страхування виплаті страхового відшкодування страхувальнику підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 212 975,00 грн., сума за діагностику транспортного засобу у розмірі 1 001,70 грн., а всього виплату здійснити на суму 213 976,70 грн. (а.с. 38). Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 213 976,70 грн, із розрахунку проведеного на підставі п. 27.17 та п. 27.23.2 договору страхування, з урахуванням Рахунку № 00000032473 від 17.02.2016, наданого ПП «Актив-Авто» (а.с. 39), відповідно до якого діагностика ТЗ становить 1 001,70 грн, (1 050 500,00 - 785 000,00 - 52 525,00 = 212 975,00 грн) (а.с. 37), що підтверджується платіжними дорученнями: № 6470 та № 6471 від 23 лютого 2016 року, № 6645 від 24 лютого 2016 року (а.с. 40-42). Відповідно до деталізованої довідки Патрульної служби цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Toyota» д/н [NUMBER] була застрахована за полісом АІ/2664068, проте відповідно до відомостей з централізованої бази МТСБУ за даним договором застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Nissan д/н [NUMBER]. 29 вересня 2016 позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити страхове відшкодування на суму 213 976,70 грн. (а.с.50), а у випадку якщо автомобіль «Toyota» д/н [NUMBER], на момент ДТП належав юридичній особі, підприємству чи організації або цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована, повідомити назву, телефон, адресу юридичної особи або надіслати копію відповідного полісу та сплатити франшизу. Але дана претензія не була задоволена у добровільному порядку. Позивач просить стягнути із відповідача 213 976,70 грн грн., як відшкодування витрат, що йому заподіяні, посилаючись на своє суброгаційне право до відповідача в розмірі фактично завданих збитків. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 03 січня 2018 року строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин). Зі змісту постанови Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року вбачається, що 31 січня 2016 року о 16 годині 00 хвилин, рухаючись на перехресті бульвару Лесі Українки з вулицею Кутузова у м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем марки Toyota Camry, державний реєстраційний номер [NUMBER], перетинаючи перехрестя на заборонений сигнал світлофора, здійснив зіткнення з транспортним засобом Infinity QX 70, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 8.7.3 «г», «е» Правил дорожнього руху України. За приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15 страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Судом встановлено, що сума страхового відшкодування сплаченого позивачем за Договором страхування від 02 липня 2015 року становить 213 976,70 грн., що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на відшкодування завданої майнової шкоди. Тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: 02192, [ADDRESS], на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», р/р № 26505601339688 в АТ «ОТР Банк», МФО 300528, код ЄДРПОУ 33908322, адреса: 03056, вул. Борщагівська, б. 154, м. Київ, на відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму у розмірі 213 976 (двісті тринадцять тисяч дев'ятсот сімдесят шість) грн. 70 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 194,63 грн. (а.с.4), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 762,00 грн.

Outcome: approved