Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач по справі [PERSON] її рідний брат. Відповідачі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини відповідачі фактично припинили в 2009 році. [PERSON] переїхала жити з іншим чоловіком на [ADDRESS]. У жовтні 2012 року позивач забрала дитину жити до себе, оскільки вона скаржилась на поведінку матері, яка пиячила, мала шлюбні відносини з різними чоловіками та в присутності дитини непристойно поводилась та застосовувала нецензурну лексику. Батько з жовтня 2013 року також не приймає участі у вихованні дитини, їздить на заробітки, дитиною не цікавиться, матеріально не утримує. У зв'язку з цим просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини, встановити опіку над малолітньою [PERSON], призначивши [PERSON] опікуном. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконкому Дзержинської райради надав до суду висновок, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконкому Центрально-міської райради надав до суду висновок, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики не з'явилась, про час та дату слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчать розписки, які є в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Суд встановлено, [PERSON] є рідним братом позивачки [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідачі шлюбні відносини припинили в 2009 році. У жовтні 2012 року [PERSON] забрала дитину, тому що остання скаржилась на поведінку матері, яка пиячила, мала шлюбні відносини з різними чоловіками та в присутності дитини непристойно поводилась. Мати не цікавилась життям дитини. Батько дитини [PERSON] з жовтня 2013 року не приймає участі у вихованні дитини, з його слів їздить на заробітки, але дитиною не цікавиться, матеріально не забезпечує. Дитина проживає разом з тіткою за адресою [ADDRESS], де має все необхідне для фізичного та духовного розвитку (а.с. 9). [PERSON] позитивно характеризується в навчальному закладі КЗШ №69, спокійна, врівноважена, має високий рівень навчальних досягнень, відвідує танцювальний гурток, тітка постійно цікавиться навчанням дитини, відвідує батьківські збори, консультації вчителя (а.с. 8, 10). [PERSON] працює електромонтером ЦСП на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 15), матеріально забезпечена (а.с. 18), має позитивні характеристики (а.с. 14, 16,17). Згідно Висновку виконкому Дзержинської районної в місті ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], батько дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Ці всі обставини свідчать про те, що батько ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками. Виходячи з вищезазначеного, враховуючи інтереси дитини виконком Дзержинської районної в місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON]. Відповідно до Висновку виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], за час навчання дитини [PERSON] жодного разу до школи не приходила, навчанням та успіхами дитини не цікавилась. Згідно інформації Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22.05.2014 №4214, гр. [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки, [PERSON]. Крім того, під час обстеження умов проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зі слів мешканців вказаного домоволодіння було встановлено, що відповідачка по справі постійного місця роботи не має та зловживає спиртними напоями. Станом на 02.12.2014 року гр. [PERSON] до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради з питанням повернення їй на виховання доньки не зверталась. У зв'язку з вищевикладеним, виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON]. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ, ст.11 вказує, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази по справі, при вирішенні даного спору суд враховує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. На думку суду, позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї доньки, а саме: не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не турбуються про матеріальне забезпечення, не цікавляться її життям і здоров'ям. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Також, призначення позивачки опікуном малолітньої [PERSON], яка позбавлена батьківського піклування, оскільки суд вважає за необхідне позбавити батьків дитини батьківських прав, відповідає положенням ч.3 ст.60 ЦК України, якою передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виходячи з вищевикладеного суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позбавлення відповідачів батьківських прав відповідає інтересам дитини, а відповідачі ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини та не проявляють батьківської турботи до неї, при цьому суд вважає стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст. 4, п.3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в загальній сумі з кожного по 243, 60 гривень, від якого позивач звільнений при подачі позову. На підставі викладеного, та

Outcome: approved