Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, а потім з уточненою позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 29 червня 2013 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було видано свідоцтво про шлюб. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем. Позивач зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Спільного господарства сторони не ведуть, майнові спори відсутні. Збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, втрачено почуття любові один до одного. Шлюб розривають вперше. З грудня 2016 року відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю та ухиляється від обов'язків утримувати їх спільну дитину, яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Інших дітей у відповідача не має, аліменти ні на кого не сплачує, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. У зв'язку з зазначеним позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 29 червня 2013 року, залишивши після розірвання шлюбу позивачу прізвище "[PERSON]" та задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, допустивши негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла досуду заява, в якій він просить суд розглядати справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти уточненої позовної заяви не заперечує у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив факти і відповідні їм правовідносини, вважає необхідним позовних вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2013 р., який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 562, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Відповідно до п. 3 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Із тексту уточненої позовної заяви і письмових заяв сторін судом встановлено, що сторони не бажають перебувати у шлюбі, відповідач позов визнав, що відповідно до ст. 61 ЦПК України звільняє від обов'язку доказування наявності підстав для розірвання шлюбу, тому відповідно до ст. 112 СК України суд вважає доведеним, що є підстави для розірвання шлюбу. Як зазначає ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони по справі більше ніж пів року не проживають разом, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим і подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Судом також встановлено, що під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23 жовтня 2013 р. виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Згідно інформації, наданої Виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області за № 183 від 21 квітня 2017 року малолітній [PERSON], [INFO] дійсно проживає з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 182 СК зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved