Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 14.04.2015 помер їх, [PERSON] та [PERSON], рідний батько [PERSON]. За життя, 24.09.2013, [PERSON] на випадок своєї смерті вчинив особисте розпорядження, відповідно до якого розпорядився належним йому майном, заповівши його позивачам - [PERSON] земельну ділянку (пай) в розмірі 2,4698 га, що розташована на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту серії ВН №183312, а [PERSON], все інше майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку позивачі мають намір прийняти, однак пропустили шестимісячний строк для прийняття спадщини, вказуючи на наявність поважних причин, що зумовлені їх незнанням про існування вказаного заповіту, а також тривалою їх відсутністю на заробітках за межами України, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання позивачі не зявились, однак надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, в вдресованій суду заяві сільський голова зазначив про визнання позову, не заперечував щодо його задоволення, справу просив розглядати у його відсутності. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні на підставі наявних у суду матеріалів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. В позові позивачі просили про витребування доказів, а саме: матеріалів спадкової справи до майна померлого 14.04.2015 [PERSON], які були витребувані судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами встановив 14.04.2015 в селі Ясенки Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про смерть ( а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина. Як убачається із інформації з Державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого 14.04.2015 [PERSON] не заведена. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Липовецького району від 10.09.2015 за №900 (а.с.18), на день смерті 14.04.2015 [PERSON] осіб, які з ним були зареєстровані та проживали не має. Наведене свідчить про відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Позивачі звернулись до суду із позовом про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У позові позивачі вказують про незнання про існування заповіту вчиненого спадкодавцем за його життя, 24.09.2013, відповідно до якого він розпорядився належним йому майном на їх імя, зокрема заповівши [PERSON] земельну ділянку (пай) в розмірі 2,4698 га, що розташована на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту серії ВН №183312, а [PERSON], все інше майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось. Про заповіт їм стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Також зазначають, що вони не проживали зі спадкодавцем за заповітом, а нотаріус не вчиняв дій щодо розшуку та повідомлення їх як спадкоємців за заповітом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що посадова особа органу місцевого самоврядування не виконала свого обовязку щодо повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини за заповітом, місце проживання або роботи яких їй відоме, оскільки має відображення у довідці від 10.09.2015, та не вжили заходів щодо розшуку спадкоємців з метою забезпечення дотримання шестимісячного строку для прийняття ними спадщини, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. При вирішенні даного спору суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. За таких обставин, суд вважає, що надані позивачами докази підтверджують обставини, що стали підставою для звернення до суду, відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності, а також достатній їх взаємний звязок у сукупності, що свідчить про порушення прав позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі ч.3\~ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved