Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 вересня 2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-НМ № 123295 від 06.09.2013 року. 25 лютого 2014 року від шлюбу у них народився син [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони не змогли створити міцної сімї, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, через що виникали непорозуміння і конфлікти в сімї, припинилися шлюбні відносини, що призвело до розпаду сімї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснивши, що відповідач з грудня 2015 року не проживає з сімєю, тому просить шлюб розірвати, оскільки зберегти сім"ю неможливо, неповнолітнього сина [PERSON] залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача, винного в розпаді сім"ї. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив не надавати терміну для примирення. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Зі свідоцтва про шлюб серія І-НМ № 123295 від 06.09.2013 року встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 2013 року, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області складено відповідний актовий запис № 167. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя . В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-НМ № 250348 від 26.02.2014 року. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матірю. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сімї. Сторони тривалий час спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, сторони наполягають на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити на проживанні з матірю, позивачкою по справі, прізвище позивачці після розірвання шлюбу не змінювати, витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved