Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.10.2014 р. між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану м. Лейпциг, актовий запис про шлюб Е 1199/2014. Після реєстрації шлюбу сторони проживали на території [PERSON] за адресою позивача. Однак відповідачка за час спільного проживання поступово перестала дбати про сімю та її благополуччя. Відповідачка почала менше звертати уваги на позивача як свого чоловіка, зазначила, що не хоче проживати з позивачем однією сімєю, оскільки вона втратила до нього повагу і любов. Відповідачка вибула з місця проживання позивача 19.01.2017 р. 01.10.2017 р. відповідачка залишила територію [PERSON] та повернулася на постійне проживання до України. З цього часу відповідачка жодного разу не поцікавилася життям позивача не підтримує з ним звязку. Будь-які спроби позивача примиритися з відповідачкою не дали бажаних результатів, оскільки вона категорично відмовилася спільно проживати однією сімєю з позивачем, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, з позовними вимогами згідна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб реєстраційний номер актовий запис про шлюб, Е 1199/2014 02.10.2014 р. сторони зареєстрували шлюб, місце укладення шлюбу:м. Лейпциг. Від шлюбу дітей не мають. Після реєстрації шлюбу сторони мешкали у м.Лейпциг . Під час спільного проживання між сторонами зникло взаєморозуміння у звязку з різними поглядами на життя та сімю, що призвело до того, що вони втратили почуття взаємної поваги та любові і між ними склалися неприязні стосунки. У зв'язку з неможливістю проживання з позивачем, відповідачка повернулася на постійне місце проживання до України. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено, шлюб існує формально, вони проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із\~Законом України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч.1\~ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Пунктом 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 №24-754/0/4-13 передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються\~статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Згідно зі\~ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ч.1\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні стосунки фактично припинено, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved