Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 478 317, 83 грн., з яких: 956 674, 12 грн. - заборгованість за основним боргом; 18 186, 46 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 503 457, 25 грн. - пеня, посилаючись на те, що між сторонами укладено Кредитний договір та додаткову угоду, внаслідок невиконання відповідачем умов яких виникла вказана заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчить розписка про день та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.2013 р. між сторонами укладено Кредитний договір №8/КЛ/13, у відповідності до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 800 000 грн., зі сплатою 24, 5 % річних, строком до 25.04.2014 р. 20.06.2013 р. між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, у відповідності до якої сторони домовились про збільшення кредитного ліміту заборгованості за кредитною лінією до 1 000 000 грн. У відповідності до Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту, довідки про надання фізичній особі-споживачу інформації про споживчий кредит, Попереднього повідомлення про умови отримання споживчого кредиту, відповідач при підписанні договору був ознайомлений про умови кредитування, отримав Розрахунок орієнтовної сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Банком зобов'язання за договором виконались, що підтверджується виписками по особовим рахунках, у свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами та повернути кредити у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитним договором. Встановлено, що відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. 11.08.2014 р. та 07.10.2015 р. позивачем направлялись на адресу відповідача письмові повідомлення про наявність заборгованості по вище вказаному кредитному договору, однак останнім вони були проігноровані. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 1 478 317, 83 грн., з яких: 956 674, 12 грн. - заборгованість за основним боргом; 18 186, 46 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 503 457, 25 грн. - пеня. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved