Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернувся у суд з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] .. Позов мотивує тим, що 22.11.2008 між ним та відповідачкою було укладено шлюб. У шлюбі у них народились: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між ними не склались через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, що призводило до виникнення сварок та різного роду непорозумінь. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 09.11.2017 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають з ним та перебувають на його утриманні. Відповідачка самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків з серпня 2017 року, проживає окремо, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами у навчанні, морально їх не підтримує, а також не забезпечує їх матеріально, тобто неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо своїх дітей. Він самостійно забезпечує фізичний, духовний та моральний розвиток дітей. Зазначене стверджується актом обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 09.11.2017 ухвалено стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість по аліментах станом на 01.02.2019 становить 44438,68 грн. Остання притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка двічі притягувалась до кримінальної відповідальності. У зв`язку з наведеним звернувся до органу опіки та піклування з проханням надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи викладене, змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задоволити. Наполягає на задоволенні позову та зазначає, що відповідач зловживає алкоголем, близько трьох років не відвідувала дітей та не просила зустрічі з ними, хоча перешкод у спілкуванні з дітьми він не чинив. На час його перебування в зоні ООС (АТО), діти залишаються під наглядом його матері. Коштів на утриманні дітей відповідач не надає, шкільне приладдя чи одяг не придбаває. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада" та рекомендованою кореспонденцією. Відзиву на позовну заяву не подала. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позов та висновок органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала. Додатково зазначила, що з 2014 року дана сім`я перебуває під соціальним супроводом Дрогобицького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. З відповідачем - мамою дітей неодноразово проводились профілактичні бесіди, однак, остання ухиляється від покладених на неї батьківських обов`язків, не утримує та не цікавиться здоров`ям чи навчанням дітей. Доглядом займається батько за допомогою своєї матері - бабусі дітей. Впродовж тривалого часу (близько двох років) до їх виховання також долучилася співмешканка позивача [PERSON]. Двоє старших дітей на засіданні комісії повідомили, що не хочуть проживати зі своєю матір`ю, оскільки вона їх била та обзивала, натомість, вони люблять іншу жінку - співмешканку батька. Відповідача попереджали особисто про те, що буде вирішуватись питання щодо позбавлення її батьківських прав, однак, вона легковажно віднеслася до цього. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Вказаними свідоцтвами також стверджується, що батьками згаданих дітей є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . З копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 09.11.2017 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 22.11.2017. З копії виконавчого листа № 442/6244/2017 вбачається, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання шести дітей в розмірі Ѕ частини зі всіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2017 і до досягнення дітьми повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що [PERSON] заборгувала, станом на 01.02.2019, аліменти на утримання дітей в розмірі 44438,68 грн. З довідки про склад сім`ї від 23.04.2018 вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрований позивач [PERSON] . Крім цього, у квартирі зареєстровані: діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , від 18.12.2019, дана квартира складається з трьох кімнат. Умови для проживання дітей є задовільними, діти забезпечені сезонним одягом, взуттям та шкільним приладдям. Діти проживають з бабцею, батьком та його співмешканкою. Мати дітей залишила їх і проживає разом зі співмешканцем за іншою адресою. З листа Дрогобицької ЗОШ № 3 від 20.04.2018 вбачається, що в такій навчаються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За два роки навчання мати дітей [PERSON] до школи не навідувалась і не цікавилась їх навчанням. Як вбачається з довідки закладу дошкільної освіти № 28 «Берізка» від 19.04.2018, [PERSON] , [INFO], відвідує даний заклад. Дитину в садочок приводить та забирає батько. Дитина охайна та доглянута. За час перебування дівчинки в закладі, мати жодного разу не з`являлась та не цікавилась вихованням дочки. З листа Дрогобицького міського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді від 04.02.2019 вбачається, що сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом центру. Після розірвання шлюбу, на утриманні батька [PERSON] залишилось шестеро неповнолітніх дітей. Мати не цікавиться дітьми, участі у їх вихованні не приймає, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, не забезпечує їх матеріально. Остання веде невпорядкований спосіб життя, немає постійного місця проживання, не працює, перебувала у конфлікті з законом. На час відсутності батька дітьми опікується бабуся. З листа начальника Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.07.2014 вбачається, що працівниками СКМСД Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області проводилась профілактична робота з [PERSON] з приводу ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків. У ході проведеної перевірки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Згідно з повідомленням Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 24.09.2018, [PERSON] на той момент проживала на [ADDRESS] . З останньою було проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та ознайомлено зі ст.184 КУпАП. Як вбачається з копії вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2018, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 06.06.2018 замінено засудженій несплачену суму штрафу за вказаним вироком на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин. З копії вироку Дрогобицького міськрайонного суду від 11.01.2019 вбачається, що таким [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останню звільнено від покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 21.02.2019 вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Присутні на засідання діти [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження, зазначили, що вони бояться своєї мами [PERSON] , а за два роки проживання з новою мамою [PERSON] вони набагато краще живуть, ніж за весь час свого проживання з рідною мамою. Крім цього, у висновку вказується на те, що працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди виховного характеру з матір`ю дітей [PERSON] щодо належного виконання батьківських обов`язків стосовно шести дітей, проте, вона періодично влаштовувалася на роботу, а потім «зривалася», залишала дітей без нагляду; з серпня 2018 року (з часу звернення [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] ) по даний час вона жодного разу не з`явилася у службу у справах дітей, не надала жодних пояснень, не поцікавилася своїми дітьми тощо. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідачка свідомо нехтує та взагалі відмовилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею протягом останніх 3-х років, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачка протягом щонайменше двох років жодних спроб на відновлення відносин зі своїми дітьми не робила, тобто остання не тільки ухиляється від виконання нею своїх батьківських обов`язків, а й свідомо не бажає їх виконувати. Відтак позбавлення [PERSON] батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав і інтересів її неповнолітніх та малолітніх дітей, направлений на позитивний результат у їх долі. Таким чином, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне роз`яснити такій положення ст. 169 СК України про те, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дітей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними і такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved