Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, про визнання права власності на самочинне будівництво, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю, літ. «А-1», яка розташована за адресою: [ADDRESS], площа якої складає - 240,8 кв. м. Відповідно до технічних висновків ФОП «[PERSON]» основні будівельні конструкції побудованого нежитлового приміщення літ. «А-1» по [ADDRESS], знаходяться в задовільному технічному стані і відповідають умовам міцності та стійкості, придатні для збереження та подальшої експлуатації. Права інших осіб під час будівництва нежитлової будівлі літ. «А-1» по [ADDRESS] не порушені. У зв'язку з тим, що зазначена будівельна конструкція побудованого нежитлового приміщення є об'єктом самочинного будівництва, право власності на неї може бути визнано лише у судовому поряду, тому позивач вимушений звернутись до суду. Позивач до судового засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи за його відсутністю. Представник відповідача Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якої просить розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника міської ради, рішення постановити у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи, Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що у інспекції відсутня будь - яка інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані , не суперечать законодавству, та підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав: У 2013 рокці позивачем самовільно було збудовано нежитлову будівлю, нежитлового приміщення літ. «А-1», загальною площею 240,8 кв. м.. Після завершення будівництва Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 18 грудня 2013 року був виготовлений технічний паспорт на нежитлову будівлю літ. «А-1» по [ADDRESS], зазначивши, що будівництво здійснено самовільно. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво якщо це не порушує права інших осіб. Слід зазначити, що згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Також відповідно до ст. 331 ЦК України власником новоствореного майна є особа, що збудувала таке майно. Відповідно до ст. 377 ЦК України до позивача, який набув право власності на спірні нежитлові будівлі, перейшло право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього користувача. За договором оренди землі, укладеним із попереднім користувачем, земельна ділянка виділена за рахунок земель промисловості для експлуатації та обслуговування адміністративних, виробничих та складських будівель, отже забудова земельної ділянки не порушує режиму її цільового використання. При вирішенні спору суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе захистити права позивача, яким за власні кошти збудовано нежитлового приміщення літ. «А-1», загальною площею 240,8 кв.м., які відповідають цільовому призначенню існуючим архітектурним , будівельним, санітарним, пожежним нормам та придатні для подальшої експлуатації за призначенням, визнавши за ним право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 240,8 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS]. Крім того, самочинне будівництво, здійснене позивачем, не порушує прав колишнього користувача земельної ділянки, відповідає чинному законодавству України, а саме: не спричиняє шкоди правам, свободам і інтересам громадян, суспільства, не погіршує екологічну ситуацію та природні якості землі. Права інших осіб під час будівництва нежитлового будівля літ. «А-1» по [ADDRESS] не порушені. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved