Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору в порядку захисту прав споживачів. В своїй заяві вказав, що 20 вересня 2013 року він уклав договір з останнім, предметом якого є виконання робіт по виготовленню та доставці металопластикових вікон, зі строком дії з дня підписання до повного виконання сторонами всіх обов»язків. На даний час він бажає розірвати вказаний договір, так як у строк на протязі 30 днів, а саме до 01 листопада 2013 року взяті на себе відповідачем зобов»язання за умовами договору не були виконані. Кошти в розмірі 10254 гривні 00 копійок за виконання вказаних робіт були перераховані ПАТ «ОТП Банк», з яким він уклав кредитний договір за № 2005886878 на вказану суму і якому на даний час сплачує заборгованість по кредиту та відсоткам. На його неодноразові письмові та телефонні звернення відповідач не реагує і не надає жодної відповіді. За таких обставин просить розірвати вказаний договір саме в судовому порядку в зв»язку з тим, що до даного часу металопластикові вікна йому не виготовлені та не встановлені. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але у своїй заяві просить суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги із зазначених у позові підстав. Не заперечує проти заочного розгляду справи та вказує, що гроші в сумі 10254 гривні 00 копійок за укладеним з ПАТ «ОТП Банк» кредитним договором він не отримував, так як вони були автоматично перераховані на рахунок ФОП [PERSON]. Відповідач - ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Враховуючи, що позивач в наданій суду письмовій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. За приписами п.5 ст. 110 ЦПК України «Позови про захист прав споживачів можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору». Оскільки позов заявлено в порядку захисту прав споживачів і місцем виконання вказаного договору є с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, тому вказана справа підсудна саме Бахмацькому районному суду Чернігівської області. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі». Відповідно до ч.1, 3 ст. 626 ЦК України «Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов»язками наділені обидві сторони договору». Як встановлено в судовому засіданні, 20 вересня 2013 року між [PERSON] з однієї сторони, як замовником та фізичною особою-підприємцем [PERSON], як виконавцем з другої сторони укладено договір на виконання робіт по виготовленню та доставці металопластикових конструкцій, зі строком дії з дня підписання і до повного виконання сторонами всіх обов»язків, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні копією вказаного договору (а.с. 21). Предметом даного договору відповідно п. 1.1 є зобов»язання виконавця - ФОП [PERSON] виконати роботи по виготовленню та доставці металопластикових конструкцій замовнику, а останній згідно п.3.1 при укладенні вказаного договору зобов»язаний сплатити виконавцю аванс в розмірі 10255 гривень. Пунктом 3.2 вищевказаного договору визначено обов»язок виконавця після виконання замовником п 3.1, а саме: сплати авансу в розмірі 10255 гривень, виготовити та доставити вироби на протязі 30 робочих днів. Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за № 2005886878 на придбання товару у продавця - фізичної особи-підприємця [PERSON] на суму 10254 гривні (а.с. 4-6). Відповідно до п. 1.2.1 вказаного договору, який врегульовує питання щодо його предмету визначено, що «Для придбання товару та послуг Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід»ємною частиною, а також виконувати інші умови договору (а.с.4). Пунктом 7.1 та 7.2 договору визначено порядок вирішення спорів, які виникають в зв»язку з його виконанням і вирішуються шляхом переговорів та відповідно із законодавством України. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що після укладення договору на виконання робіт по виготовленню та доставці металопластикових конструкцій та перерахуванням коштів в сумі 10254 гривні ПАТ «ОТП Банк» на користь ФОП [PERSON], останнім, як виконавцем, до даного часу не виконані обов»язки по виготовленню, доставці та встановленню металопластикових вікон. На його неодноразові письмові заяви, завірені приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, на адресу ПАТ «ОТП Банк» та на ім»я ФОП [PERSON], останні жодним чином не відреагували. На даний час слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області було відкрито кримінальне провадження та внесено вказану інформацію до ЄРДР за № 1201326001004865. Договір є обов»язковим для виконання сторонами, що визначено ст. 629 ЦК України. За приписами ст. 651 ЦК України «Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим». Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України «У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінний або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов»язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити вони не укладали б договір або уклали б його на інших умовах». Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України «У разі зміни або розірвання договору зобов»язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов»язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили». Таким чином, враховуючи, що питання щодо розірвання договору про виконання робіт по виготовленню та доставці металопластикових вікон, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] не вирішено добровільно між сторонами, і останній у передбачений п. 3.1 строк не виконав своїх обов»язків, визначених його умовами, вказаний договір підлягає розірванню в судовому порядку. Однак він не звільняється від обов»язку відповідати за своїми зобов»язаннями, виходячи з наступного.. Як вбачається з ЄДР (а.с. 30-32), [PERSON], як фізична особа - підприємець, припинив свою діяльність 25.07.2014 року та знятий з обліку, як платник податків 28.07.2014 року. В разі проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем із внесенням державним реєстратором відповідного запису до Єдиного державного реєстру, як це передбачено ч.6 ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», у відповідності із приписами цивільного законодавства фізична особа має обов»язки за зобов»язаннями та продовжує відповідати за своїми боргами, що виникли під час провадження її підприємницької діяльності, своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 52 ЦК України «Фізична особа-підприємець відповідає за зобов»язаннями, пов»язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення». Згідно з положеннями ЦК, зокрема глави 50, припинення зобов»язання, припинення підприємницької діяльності фізичної особи не є підставною для припинення її зобов»язань, які виникли в той час, коли така особа була зареєстрована в якості підприємця. За приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов»язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб»єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб»єктів підприємницької діяльності) її зобов»язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов»язаннями, пов»язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, незважаючи на припинення відповідачем підприємницької діяльності, він не позбавляється обов»язку щодо відповідальності за своїми зобов»язаннями. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору, так як позивач [PERSON] при подачі позову звільнявся від його сплати на підставі ст. 5 ч.1 п.7 Закону України «Про судовий збір», яка врегульовує питання пільг щодо сплати судового збору.

Outcome: approved