Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту належності на праві власності померлому одноповерхового житлового будинку за № 4 по вулиці П.Бочека в с. Ображіївка Шосткинського району Сумської області з допоміжними господарськими спорудами та визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно у порядку спадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03 жовтня 2000 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема, одноповерховий житловий будинок за № 4 по вулиці П.Бочека в с. Ображіївка Шосткинського району Сумської області з допоміжними господарськими спорудами. Заповіту за життя [PERSON]С не складав. Спадкоємцем першої черги за законом майна [PERSON] є його дружина позивач [PERSON] До смерті [PERSON], та на день його смерті вони були зареєстровані та проживали разом за вищевказаною адресою, а отже, позивач вважається такою, шо спадщину прийняла. Інших спадкоємців за законом або осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщину немає. У червні 2017 року позивач звернулась до державного нотаріуса Шосткинського районного державного нотаріального округу [PERSON] для тримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, однак у видачі свідоцтва [PERSON] було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2000 року в с.Ображіївка Шосткинського району Сумської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-БП № 093466) /а.с. 6/. Відповідно до довідок виконавчого комітету Ображіївської сільської ради Шосткинського району № 274 від 07 червня 2017 року та № 280 від 09 червня 2017 року [PERSON] проживав та був зареєстрований до дня смерті в буд. 4 по вул.. П.Бочека в с. Ображіївка Шосткинського району Сумської області. За вказаною адресою на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON], а отже вважається такою що прийняла спадщину. Будинок № 4 по вул.. П.Бочека в с. Ображіївка Шосткинського району, згідно запису в по господарській книзі Ображіївської сільської ради №9, номер обєкта по господарського обліку 01-0681-1, рахується за померлим [PERSON] /а.с. 9/ На підставі рішення виконкому Ображіївської сільської ради № 21 від 27 грудня 1993 року [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства 0,07 га та для обслуговування житлового будинку та споруд загальною площею 0,05 га за адресою вул. П.Бочека 4 в с. Ображіївка. /а.с.10/ Згідно з роз'ясненнями, наданими судам Пленумом ВСУ у п. 1 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи, що спадщина після [PERSON] відкрилася 03 жовтня 2000 року, а 6-місячний строк для її прийняття, встановлений ст. 549 ЦК УРСР, скінчився до набрання чинності ЦК України, то правовідносини у справі мають врегульовуватися ЦК УРСР. Відповідно дост. 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно дост. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно дост. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як єдиний спадкоємець за законом на визнання за ним права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлого [PERSON] Разом з тим, судом встановлено, в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № б/н від 15 червня 2017 року). Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Згідно технічного паспорту на вказаний будинок, він побудований в 1977 році. [PERSON] за даними погосподарської книги був власником спірного будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. В цей же час законодавством, що діяло на час побудови будинку не було передбачено реєстрації права власності на нерухоме майно. Тобто момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації. Тому записи у погосподарській книзі суд визнає як акт органу влади, що підтверджують право приватної власності. На підставі наведеного суд вважає доведеним факт того, що померлому [PERSON] належав на праві власності вищевказаний житловий будинок. Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця та його право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд на підставі до ст.16 ЦК України, вважає що цивільне право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved