Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який в ході судового розгляду було уточнено та остаточно просила визнати за нею право власності в порядку прийняття спадщини на житловий будинок у м. Харкові, провулок Муромський, б. 24, за законом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.03.1936 року було укладено шлюб між її батьками, батько [PERSON] ([INFO]), мати [PERSON] (прізвище до шлюбу Новіцька), про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 14.03.1936 року зроблено відповідний запис № 12 в міському бюро ЗАГС Харківської області, п. Шевченки, та видано свідоцтво про одруження ІІ-ЯК 0999676. 23.12.1936 року народилась [PERSON] ([PERSON] шлюб укладено 04.06.1960 року), яка приходиться рідною сестрою позивачки. 17.12.1948 року народилась [PERSON] ([PERSON], шлюб укладено 11.12.1971 року), про що в книзі записів актів громадянського стану у ЗАГС м. Харкова зроблено відповідний запис № 9007 про народження від 28.12.1948 р. та видано свідоцтво про народження, серія ЯТ № 333670. 24.01.1956 року, відповідно до рішення Сталінського виконкому, надано у безстрокове користування земельний наділ загальною площею 600 кв.м. під будівництво житлового будинку батьку позивачки [PERSON] (1907 р.н.). 12.05.1956 року складено акт про встановлення меж земельного наділу загальною площею 600 кв.м. 10.03.1960 року складено акт про прийняття до експлуатації домоволодіння в присутності батька позивачки, як забудовника. 10.03.1960 року відповідно до рішення сталінського виконкому житловий будинок прийнято до експлуатації. 25.05.1979 року [PERSON] на підставі договору та права власності на домоволодіння, отримано реєстраційне посвідчення з Харківського міського бюро технічної інвентаризації про надання у безстрокове користування земельного наділу за адресою: м. Харків, пров. Муромський, б. 24. Після смерті батька позивачки [PERSON] у 1980 році його дружина [PERSON] належним чином спадщину не оформлювала але продовжила проживати у домоволодінні [PERSON], тобто фактично прийняла спадщину від свого чоловіка по закону. 14.06.1995 року померла мати позивачки [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 16.06.1995 року зроблено відповідний запис № 10642 в Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Київського району та видавно свідоцтво про смерть І-ВЛ № 316449. В будинку за адресою: м. Харків, пров. Муромський, б. 24, позивач проживає з народження і до цього часу. Посилається на те, що після смерті батька вона фактично вступила у володіння будинком, оскільки сплачує комунальні послуги по домоволодінню, прийняла речі домашнього вжитку у своє користування. Спадкоємцями від [PERSON] є позивач по справі, другий спадкоємець по справі [PERSON] померла 01.02.2017 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в обсязі уточнених позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення зазначеного позову заперечував в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Вказує, що право власності на домоволодіння ніколи не було зареєстровано, в тому числі й за батьками позивачки, отже позивачем по даній справі не було доведено, що домоволодіння за вказаною адресою не є самовільним будівництвом. Вказане домоволодіння ніколи не було зареєстроване за родичами позивача, а тому це домоволодіння не може входити до складу спадщини після смерті батьків позивача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві вказав, що в 1985 році одружився з [PERSON] та переїхав проживати в [INFO], де проживає і по цей час. В цьому ж будинку проживає і позивач по справі, яка приходиться рідною сестрою матері його дружини. Заперечень щодо позовних вимог не має. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні висловились про те, що з позовом згодні, просили його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування позовних вимог, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. З наявного в матеріалах справи свідоцтва про одруження від 14 березня 1936 року, виданого бюро РАГС м. Харків с. Шевченки вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зроблено актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "Леонова" (свідоцтво про шлюб серія ІІ-ЯК № 0999676 від 11 жовтня 1980 року). Як вбачається з свідоцтва про народження від 28.12.1948 р. 17 грудня 1948 року народилась [PERSON], про що зроблено актовий запис № 9007 (свідоцтво про народження серія ЯТ № 333670 від 28.12.1948 року). Приписами ч. 1 ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з рішення Виконкому сталінської райради депутатів трудящих м. Харкова від 24.01.1956 р. виділено [PERSON] земельну ділянку в безстрокове користування під індивідуальне будівництво будинку по Дзержинському в'їзду, 13-а, загальною площею 600 кв.м. Відповідно до акту приймання індивідуального домоволодіння від 10.03.1960 року прийнято до експлуатації домоволодіння по вул. Муромській, б. 24 в м. Харкові. Рішенням Виконкому сталінської райради депутатів трудящих по м. Харків від 10.03.1960 р., відповідно до акту приймання райжилуправління Сталінського району, прийнято новопобудований будинок [PERSON] по пров. Муромському, № 24. З реєстраційного посвідчення Харківського міського бюро технічної інвентаризації, посвідчено, що житловий будинок, розташований в м. Харкові по пров. Муромському (колишній в'їзд Дзержинського, 13-а), № 24, в цілому зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, записано в реєстрову книгу під реєстром № 45384. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Приписами ч. 1 ст. 1221 ЦК України закріплено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З свідоцтва про смерть від 16.06.1995 року вбачається, що 14 червня 1995 року померла [PERSON], про що Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено актовий запис № 10642 (свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 316449 від 16 червня 1995 року). Як вбачається за свідоцтва про смерть від 01.02.2017 року 01 лютого 2017 року померла [PERSON] про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зроблено актовий запис № 1709 (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 578991 від 01 лютого 2017 року). [PERSON] [INFO], помер 09 вересня 1980 року про що Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть та зроблено актовий запис № 2819 (свідоцтво про смерть (повторно) серія І-ВЛ № 617984 від 23 січня 2018 року). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Посилання представника відповідача в обґрунтування заперечень на те, що право власності на домоволодіння ніколи не було зареєстровано, спростовується наявними в матеріалах справи копіями рішення Виконкому сталінської райради депутатів трудящих м. Харкова від 24.01.1956 р. та реєстраційного посвідчення Харківського міського бюро технічної інвентаризації від 25.05.1979 р. № 45384. З яких вбачається, що [PERSON] було виділено земельну ділянку в безстрокове користування та зареєстровано за ним право власності на домоволодіння. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved