Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23.11.1996 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Свалявської райдержадміністрації актовий запис № 107. Зазначив, що спільне життя не склалося з тих причин, що у подружжя виникли протилежні погляди на сімейне життя, унаслідок чого втратили любов та повагу один до одного як подружжя. Указує на те, що протягом 8 років вони не підтримують шлюбні відносини і такі між ними повністю припинилися і з цього часу вони не проживають разом. вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні (а. с. 14). Відповідач будучи належним чином повідомлена про дату та час судового засідання в таке не з`явилася по невідомим суду причинам (а.с.12,13,15). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.1996 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано 23.11.1996 року у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Свалявської райдержадміністрації, актовий запис №107. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] ; дружини [PERSON] (а.с. 3). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати.

Outcome: approved