Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до Новоархангельського районного суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення (факту родинних відносин) та визнання права власності на земельну частку (пай) зазначаючи в позові те, що [INFO] померла його рідна баба [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області за актовим записом №85). Його баба проживала в [ADDRESS]. [INFO] помер його рідний дід [PERSON]( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Петрівською селищною радою Петрівського району Кіровоградської області за актовим записом №103). Його дід проживав в [ADDRESS]. [INFO] помер його рідний батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане в Довгинцівським ДРАЦС у м.Кривий Ріг). Його батько [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та своєї матері [PERSON] померлої [INFO]. У його дідуся та бабусі залишилося спадкове майно, а саме сертифікати про право на земельні частки паї розміром 6,53 та 6.53 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток в натурі (на місцевості), які перебувають у колективній власності КСП "Промінь" с.Мартинівка, Новоархангельського району Кіровоградської області. Під час звернення до приватного нотаріуса Малютяк А.В позивач одержав відмову у вчиненні нотаріальних дій на майно, яке належало його бабі [PERSON] та його діду [PERSON], оскільки для оформлення спадщини йому необхідно пред'явити відповідні документи, підтверджуючі родинні відносини з дідусем та бабусею, а в даному випадку свідоцтво про народження батька відсутнє та одруження баби та діда. А також не може пред'явити правовстановлюючий документ на земельні діляки ,(сертифікати) так як вони втрачені. За вказаних обставин позивач звертається до суду з даним позовом. Просить встановити факт родинних відносин про те, що він доводиться рідним онуком померлим [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право на земельні частки (паї). В підготовче судове засідання позивач не з'явився, але від його представника [PERSON] надійшла до суду заява про проведення підготовчого судового засідання без їх участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Судовий збір просила залишити за позивачем. Представник відповідача - Мартинівської сільської ради, в підготовче судове засідання не з'явився, але до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого визнають позовні вимоги в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позову та просили судове засідання проводити без участі представника Мартинівської сільської ради. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, наявних у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Із заяв позивача та відповідача вбачається, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, звернулись до суду із заявами про слухання справи у їх відсутність, тому підстав для відкладення підготовчого судового засідання суд не вбачає. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного: Ч.ч.3 та 4 ст. 200 ЦПК України передбачається, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови позивач від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідач по справі визнав позов у повному обсязі, судом встановлено, що визнання відповідачем позову є добровільним, не суперечить закону та не порушує права інших осіб, тому суд приймає визнання позову та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі в підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову і документально підтвердженого квитанцією. При цьому, зважаючи на те, що вимоги про стягнення судового збору позивачем не заявлені, тому і решта сплаченого позивачем судового збору не підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. Судові витрати у справі, сплачені згідно ст. 294 ЦПК України не відшкодовуються. Підстав для допущення до негайного виконання судового рішення немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved