Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 70 від 11.08.2011 року, посвідченому Приазовською районною державною адміністрацією. З 27.03.2013 року в будинку, що належить позивачу, було зареєстровано місце проживання її колишньої невістки - [PERSON] , [INFO] , про що в домовій книзі зроблено відповідний запис. Однак, відповідач за вказаною адресою не проживає з 2019 року. [PERSON] із сином позивача - [PERSON] шлюб розірвали, відповідач фактично із родиною проживає за межами Приазовського району Запорізької області, але, де саме, позивачу не відомо, оскільки сторони не спілкуються, що унеможливлює особисте звернення відповідача із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку [PERSON] не дозволяє останній в повній мірі розпоряджатися своїм житлом, що є порушенням права власності. Ухвалою судді від 09 квітня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання на 05 травня 2021 року. Ухвалою суду від 05 травня 2021року розгляд справи відкладено на 03 червня 2021 року через неявку позивача. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року судове засідання було відкладено на 23 липня 2021 року через першу неявку відповідача. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року розгляд справи відкладено на 18 серпня 2021 року через неявку учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому судової повістки. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, відзив на позовну заяву не надіслала, судова повістка направлялась їй за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку з відміткою, що адресат відсутній. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, оголошення про виклик відповідача до суду розміщувалось на сайті судової влади. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 42,3 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченко С.В., спадкова справа № 234 за 2010 року; зареєстровано в реєстрі за № 70. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.08.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав серії СЕА № 080165, номер витягу 31095182 від 26.08.2011 року, житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину № 70 від 11.08.2011 року). Відповідно до наданих позивачем копій сторінок з домової книги, [PERSON] , [INFO] , з 27.03.2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і до цього часу не знята з реєстрації. Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області (провадження 2/325/382/2020, справа 325/1427/20) від 18.12.2020 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 10.10.2012 року у виконавчому комітеті Нововасилівської селищної ради Приазовського району Запорізької області, було розірвано. Згідно довідки Нововасилівської селищної ради від 09.06.2021 року № 904, [PERSON] , 1991 року народження, дійсно зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з серпня 2019 року. В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачу, але вона не проживає там більше року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Оскільки відповідач мешкала за однією адресою разом з позивачем як член її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї власника будинку не мешкає в будинку [ADDRESS] без поважних причин, понад один рік, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved