Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі який був зареєстрований 11.10.2017 року за актовим записом №213 у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який в теперішній час знаходиться на повному утриманні та вихованні біля неї. Відповідач участі у житті дитини не приймає, не піклується про дитину, кошти на утримання сина в добровільному порядку не надає, матеріально не допомагає. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців відповідач не має, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, вона знаходитися у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а тому має право на утримання від відповідача. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною повнолітня та кошти на її утримання у розмірі 2500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки на час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 11.10.2017 року за актовим записом №213 у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який в теперішній час знаходиться на повному утриманні та вихованні біля позивачки /а.с. 6,9,10/. Відповідач зобов`язання по утриманню малолітнього сина належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, отримує мінливі доходи, розмір яких позивачці не відомий. Тому, суд має всі підстави для вирішення питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача відповідно до порядку визначеного ст.184 СК України, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.ст.75,80,84 СК України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.\~ Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення\~ дитиною повноліття та на утримання дружини у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved