Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 023-008864/12-00938-вкл-к, мотивуючи тим, що 03.04.2012 року між Банком «Фінанси та Кредит» та відповідачем укладено вказаний договір, на підставі якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 5 800 гривень в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими Договорами. Банк повністю виконав перед відповідачкою зобов`язання, які передбачені договором, однак свої зобов`язання [PERSON] незважаючи на обов`язок повністю повернути кредитні кошти і сплатити проценти належним чином не виконує. У зв'язку з чим банк просить стягнути з відповідачки 5256,02 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та дату содового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.22, 35). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 03.04.2012 року між ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 023-008864/12-00938-вкл-к, за яким банк надав, а позичальник (відповідачка) отримала кредитні кошти в розмірі 5 800 грн. та зобов'язалася повернути кредит до 04.04.2015 року. Умовами п. 4.1. договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 54 % річних. Згідно п. 4.3. Договору відповідачка зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом у день нарахування процентів. У зазначений строк сплачуються проценти нараховані за користування кредитними ресурсами в період з попереднього по поточний день нарахування (а.с.4-8). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Не зважаючи на взяті на себе за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії зобов'язання, відповідачка систематично порушувала строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 023-008864/12-00938-вкл-к від 03.04.2012 року (а.с.9-11). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до п. 6.1. договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 60% від простроченої суми за кожний день прострочення. Позивачем станом на 14.02.2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 023-008864/12-00938-вкл-к від 03.04.2012 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідачки за кредитними зобов'язаннями в розмірі 5256 грн. 02 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved