Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовом, який уточнила, до Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого [INFO] року, при цьому посилаючись на ст.ст.1225, 1226 ЦК України. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з уточненнями підтримала у повному обсязі. Відповідач - Харківська міська рада, у судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, повідомлень про причини неявки не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, внаслідок чого з 01/06/2014 р. відкрилася спадщина на належне йому на день смерті майно. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги є його дружина - позивачка та [PERSON] - син спадкодавця, який подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь [PERSON]. З матеріалів справи, вбачається, що в шестимісячний термін позивачка подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, та їй видане свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS], однак свідоцтво про право спадщини за законом на частку земельної ділянки, не було видано, у зв'язку із тим, що земельна ділянка площею 0,0318 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:04:022:0003 (цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд / присадибна ділянка/) є спільною сумісною власністю, про що безпосередньо вказано у державних актах і додатках до них. Так, у листі п"ятої державної нотаріальної контори від 11.12.2014 року зазначено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Спадкодавцю на момент смерті на праві власності належало: 1/3 частки житлового будинку з прибудовами та відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0, 318 га, розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 6310137200:04:022:0003 (цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд / присадибна ділянка/) (Державний акт на право власності на земельну ділянку: Серія ЯИ № 254875). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 254874 земельна ділянка площею 0, 318 га, розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 6310137200:04:022:0003 (цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд / присадибна ділянка/) належить на праві власності також і позивачці. Зазначена земельна ділянка знаходилась у спільній власності [PERSON] та [PERSON], без визначення часток. Відповідно до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На загальних підставах спадкується і частка у праві спільної сумісної власності (ч.1 ст. 1226 ЦК України). Як випливає із змісту статей 355 та 368 ЦК України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже законом встановлена презумпція рівності часток співвласників спільної сумісної власності. Таким чином, суд визначає за спадкодавцем, [PERSON], 1/2 частку у спільній власності на зазначену вище земельну ділянку. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0318 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:04:022:0003 (цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд / присадибна ділянка/). Також, згідно зі ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Позивачка є спадкоємцем першої черги на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], син спадкодавця - [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь [PERSON]. Враховуюче зазначене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved