Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір'ю [PERSON]. Її донька з колишнім чоловіком [PERSON] мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.11.2006 року Позивач є співвласником квартири [ADDRESS]. Громадяни [PERSON] та [PERSON] (далі - Відповідачі) розлучились у 2006 році, після чого онуки почали проживати разом з Позивачем в квартирі [ADDRESS] окремо від їхніх батьків. З вересня 2006 року Відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків, не піклуються про моральний та фізичний стан дітей, не займаються їхнім вихованням та утриманням, не цікавляться їх здоров'ям, фінансово їх не підтримують. На даний час діти навчаються в Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України, але Відповідачі не надали коштів на навчання своїх дітей. З 2006 року Відповідачі з дітьми не спілкуються, фактично самоусунулись від надання матеріальної допомоги на їх утримання. Позивач зазначає, що нею отримано позитивний висновок Органу опіки та піклування Бучанської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що Відповідачі працюють неофіційно, мають нерегулярні та тимчасові доходи. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Таким чином, на даний час діти проживають окремо від батьків, знаходиться на повному утриманні та вихованні бабусі [PERSON], Відповідачі не бажають добровільно сплачувати аліменти, чим не виконують обов'язку щодо утримання батьками дітей. У зв'язку з вищевикладеним, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Передати [PERSON] на виховання неповнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої неповнолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] у розмірі 500,00 гривень щомісячно на кожну з дівчаток, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] на мою користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] у розмірі 500,00 гривень щомісячно на кожну з дівчаток, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з'явилась, про дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленням, котре міститься в матеріалах справи. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою, котра міститься в матеріалах справи. В судове засідання третя особа Виконавчий комітет Бучанської міської ради Київської області свого представника не направив, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Її донька з колишнім чоловіком [PERSON] мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] виданими Виконкомом Бучанської селищної ради Ірпінського м/виконкому, Київської області. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.11.2006 року [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Громадяни [PERSON] та [PERSON] розлучились у 2006 році, після чого онуки почали проживати разом з бабусею [PERSON] в квартирі [ADDRESS] окремо від їхніх батьків. У відповідності до Довідки № 1029 від 03.03.2016 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] прописані та мешкають з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З вересня 2006 року Відповідачі не виконують своїх батьківських обов'язків, не піклуються про моральний та фізичний стан дітей, не займаються їхнім вихованням та утриманням, не цікавляться їх здоров'ям, фінансово їх не підтримують. На даний час діти навчаються в Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України, але Відповідачі не надали коштів на навчання своїх дітей. З 2006 року Відповідачі взагалі з ними не спілкуються, фактично самоусунулись від надання матеріальної допомоги на їх утримання. Наведені обставини стверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов від 04.03.2016 року та 10.05.2016 року, договорами про навчання на лекторії № 52 від 08.07.2015 року, довідками № 8575 та № 8674 від 24.02.2016 року Київського фінансово-економічного коледжу НУ ДПС України. Висновком Органу опіки та піклування Бучанської міської ради № 1745 від 14.06.2016 встановлено доцільність позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], [INFO] Відповідачі працюють неофіційно, мають нерегулярні та тимчасові доходи. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, своєю поведінкою та діями довели, що насправді не зацікавлені долею дочок, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, суд позбавляє Відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей. Крім того, враховуючи, що Відповідачі, як батьки [PERSON] та [PERSON], кошти на їх утримання не надають в добровільному порядку, суд вважає за можливо стягнути з Відповідачів на користь Позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 500,00 щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягненню з Відповідачів на користь держави підлягає також судовий збір на підставі ст.80, 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі, ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved