Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що неповнолітня [PERSON], [INFO] є його рідною племінницею. Її батько - [PERSON] - рідний брат позивача, помер [INFO]. Мати - [PERSON] (відповідач по справі) вихованням доньки не займається, не утримує її, не цікавиться її життям, здоров'ям та навчанням. Після смерті батька [PERSON] проживає у позивача за адресою: [ADDRESS]. Позивач займається вихованням [PERSON] та утримує її, має усі умови для цього. У зв'язку з наведеним, позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки, призначити позивача піклувальником над неповнолітньою [PERSON], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення повноліття. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача, однак зазначила, що моживості утримувати дитину не має. Представник третьої особи виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради Луганської області за довіреністю Морочко О.П. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] Прокурор Снєгірьова І.Є. також підтримала позовні вимоги позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 14). Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 30.05.2011 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10). З вересня 2009 року по липень 2013 року неповнолітня [PERSON] навчалася в ЗШ № 8 м. Краснодона Луганської обл., що вбачається з довідки цього закладу (а.с. 9). Також у довідці зазначено, що вихованням доньки займався батько, мати проживала окремо від сім'ї, жодного разу у школі не з'явилася, успіхами дитини не цікалилася, зв'язку з класним керівником не підтримувала. Відповідно до характеристики, складеної Вуличним комітетом № 31, [PERSON] понад 10 років не має постійного місця проживання та місця роботи, веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займалася, її навчанням не цікавилася; надала офіційний дозвіл на вивіз доньки у Росію та оформлення піклування над нею рідному дядькові [PERSON], з яким вона зараз проживає у м. Анапа та навчається у школі у 10 класі (а.с. 6). Зазначені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями сусідів померлого [PERSON] (а.с. 5, 7, 8). Згідно з актом, складеним спеціалістами виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради 28.02.2014 року, [PERSON] тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS], однак обстежити житлово-побутові умови за цією адресою не є можливим, оскільки квартира належить на праві власності іншій особі; власного житла відповідач не має (а.с. 52). Заявою, посвідченою приваним нотаріусом Краснодонського районного нотаріального округу 01.10.2013 року, відповідач [PERSON] дала згоду на усиновлення та оформлення піклування щодо її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], [PERSON] (а.с. 18). Рішенням Молодогвардійської міської ради Луганської області від 19.12.2013 року № 209 було вирішено клопотати перед Краснодонським міськрайонним судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дитини (а.с. 4). Згідно з ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Під час розгляду справи з'ясувалося, що відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дитини, що узгоджується з роз'ясненнями, наведеними у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року. Таким чином, суд погоджується з рішенням Молодогвардійської міської ради Луганської області від 19.12.2013 року № 209 про позбавлення батьківських прав [PERSON] та вважає його таким, що відповідає інтересам дитини. В порядку ст. ст. 57-60 ЦПК України відповідач не надала суду належних та допустимих доказів у підтвердження наміру щодо виконання своїх обов'язків по вихованню дитини у майбутньому. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] За таких обставин, відповідно до ст. 166 СК України, відповідач втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути її законним представником; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які міг би мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Дані обставини не звільняють відповідача від обов'язку щодо утримання дитини в порядку ч. 2 ст. 166 СК України. Жодних доказів у підтвердження неможливості надавати дитині матеріальну допомогу відповідач суду не надала. Тому суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів обгрунтованою та приходить до висновку про необхідність одночасно з позбавленням батьківських прав вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. За положеннями ст. 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 чатини усіх доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Розглянувши вимоги позивача про призначення його піклувальником над неповнолітньою [PERSON], суд зазначає наступне. За ч. 2 та 3 ст. 243 Сімейного кодексу України, яка за змістом містить аналогічні положення ст. 59 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 62 Цивільного кодексу України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Щодо відповідності позивача вимогам, встановленим до особи, що може бути піклувальником за ст. 63 Цивільного кодексу України та особливостям, зазначеними ст. 244 Сімейного кодексу України, судом встановлено наступне. Так, встановлено, що з 15.10.1988 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 33). У телеграмі, переданій суду, [PERSON] зазначила, що не заперечує проти того, щоб неповнолітня [PERSON] проживала у їх сім'ї, а чоловік став її піклувальником (а.с. 49). Згідно з довідками ТСЖ «Буревестник» від 26.11.2013 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]; заборгованості по сплаті комунальних послуг не має; до складу його сім'ї входять: [PERSON], [INFO] (дружина), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (донька) (а.с. 20). Відповідно до довідки того ж товариства від 03.12.2013 року, [PERSON] також проживає за цією адресою (а.с. 13). Зазначена квартира перебуває у власності позивача та його дружини, що підтверджується відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію права та технічним паспортом (а.с. 28-32). На даний час неповнолітня [PERSON] навчається у Муніципальному бюджетному загальноосвітньому закладі СЗШ № 1 муніципальної освіти міста - курорту Анапа у 10-Б класі (а.с. 12). За характеристикою з місця навчання вона описується з позитивного боку (а.с. 11). Також у матералах справи є відповідні докази щодо матеріального стану позивача та стану його здоров'я, відповідно до яких перешкод для призначення його піклувальником не вбачається (а.с. 21-14). Згідно з довідкою ГУ МВС Росії по Краснодарському краю від 01 10 2013 року, відомостей щодо судимостей та факту кримінального переслідування або його припинення щодо [PERSON] на території РФ немає (а.с. 25). За побутовою та виробничою характеристиками позивач описується з позитивного боку (а.с. 26-27). На підставі наведеного, суд вважає, що позивач повністю відповідає вимогам, встановленим наведеними нормами для осіб, які можуть бути піклувальниками та приходить до висновку про необхідність призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON] На підставі наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити дану позовну заяву, позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON], призначити позивача піклувальником неповнолітньої [PERSON], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якими передбачений обов'язок відповідача відшкодувати позивачеві понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved