Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім`єю із квітня 2013 року по серпень 2016 року, вони мешкали у будинку її батьків у [ADDRESS] . За час проживання та перебування у цивільному шлюбі у них з відповідачем народився син, [PERSON] , [INFO] . При оформлені свідоцтва про народження дитини батько дитини відмовився подавати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, мотивувавши свою відмову тим, що він і так знає, що є батьком дитини і від батьківства не відмовляється. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому статтею 135 СК України. Зазначила, що вже півтора року [PERSON] не бачив свого сина, матеріальної допомоги на його утримання та виховання не надає, станом здоров`я не цікавиться. У зв`язку із вищевикладеними обставинами просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити повністю, визнати відповідача батьком дитини та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, письмових заяв про розгляд справи без його участі суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 10.02.2014 року зроблено запис за № 1, батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.08). За клопотанням позивача ухвалою суду від 19.03.2019 року було призначено судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам експертної служби МВС України Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (а.с. 48-49). Із повідомлення про неможливість проведення експертизи № 19/10/1/211-СЕ/19 від 29.05.2019 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до ДНДЕКЦ не з`явилися, їхні біологічні зразки (кров або слину) для дослідження не надано. Відбір порівняльних зразків вищевказаних осіб не проводився. А тому, відповідно до ст. 72 ЦПК України експерт Сандалович Б.О. повідомив про неможливість проведення експертизи. (а.с. 68-70). Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним з батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що її дочка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з квітня 2013 року. У 2014 році у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Проживали в одному будинку у [ADDRESS] . Станом на сьогоднішній день її дочка [PERSON] та її внук [PERSON] продовжують проживати у вищевказаному будинку. Також вказала, що [PERSON] записувати на своє прізвище дитину не захотів, бо для нього це було не суттєво. В подальшому її дочка та [PERSON] розійшлися, останній перестав приїздити до сина, півтора року вже його не бачив. Матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає. Також підтвердила, що на фотокартках, що були надані позивачем, як письмовий доказ, дійсно зображений [PERSON] який проживав спільно із її дочкою та від якого вона народила сина, [PERSON] . Оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав заперечень проти позову, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а відповідач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . В силу ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача на користь держави слід стягнути також 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 125, 128, 150, 180, 181 СК України,

Outcome: approved