Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, свої вимоги обґрунтовуючи наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS]. Також у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] та проживав у ній до листопада 2012 року. У подальшому спірну квартиру покинув та виїхав, і з цього часу у спірній квартирі відповідач не проживав, нею не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не платив. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив задовольнити позовні вимоги та розглянути дану справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, від нього до суду не надходила заява про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення особи, яка не з'явилася до суду. Враховуючи пояснення позивача, те що відповідач належним чином сповіщений про розгляд стосовно нього цивільної справи, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. Дослідивши усі матеріали справи суд визнає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було з'ясовано судом, позивач є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на житло №7883 від 04.10.1996 року; договір дарування частини квартири від 22.03.2005 року, зареєстрований в реєстрі №1578, та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №6817361 від 23.03.2005 року (9-11). Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ст.386 ЦК України позивач обґрунтовано вимагає від відповідача усунення перешкоду у користуванні своєю власністю шляхом зняття їх з реєстрації в квартирі, що належить йому на праві власності. У відповідності до довідки за №91 від 04.06.2013 року, виданої комунальним підприємством «Кіровський» у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб: позивач, відповідач, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Згідно ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім членом сім'ї наймача зберігається право користування жилим приміщенням протягом 6 місяців. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад один рік без поважних причин з листопада 2012 року. Так у відповідності до акту за №44 від 04.06.2013 року, підписаного головою та секретарем мікрорайону «Кіровський», а також свідками-сусідами [PERSON] та [PERSON], вбачається, що відповідач у квартирі не проживає, особистих речей не зберігає та витрат на житлово-комунальні послуги не несе. (а.с.16) У п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців (з листопада 2012 року) відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже відповідно до вимог ст.72 ЖК України, відповідач є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 130,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved