Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 11 791 грн. 42 коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] 01.07.2015 року звернулась до Департамента соціального захисту населення Торецької міської ради із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Дана допомога відповідачеві була надана. Натомість, за результатами перевірки було встановлено що, [PERSON], звертаючись до позивача із зазначеною вище заявою, надав позивачеві недостовірні дані, а саме, не зазначила, що має на депозитному банківському рахунку у банківській установі ПАТ «ПУМБ» кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а також мала у власності житлове приміщення, розташоване в регіоні, іншому ніж тимчасово окупована територія України, району проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором купівлі-продажу квартири (а.с.8,9-10). Призначення допомоги за таких обставин пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, не відповідає. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення з відповідача надмірно виплачених коштів в розмірі 11791 грн. 42 коп. за період з 01.07.2015 року по 05.07.2016 року. (а.с.12). Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: 01.07.2015 року [PERSON] вперше звернувся до Департамента соціального захисту населення Торецької міської ради про призначення йому щомісячної адресної допомоги, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням зазначеного вище органу від 13.08.2014 року відповідачеві таку допомогу було надано на період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 1326 грн. що місячно, з 01.09.2015 року по 31.10.2015 року в розмірі 1105 грн. що місячно, з 01.11.2015 року по 31.12.2015 року в розмірі 884 грн. що місячно. (а.с.5). 11.01.2016 року відбулось повторне звернення відповідача до Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради про призначення допомоги, за результатами розгляду якого 22.02.2016 року Департаментом було прийнято рішення про призначення [PERSON] грошової допомоги з 11.01.2016 року по 05.07.2016 року в розмірі 884 грн. щомісячно. (а.с.7). 06.09.2016 року під час проведення Державною фінансовою інспекцією у донецькій області ревізії в Департаменті соціального захисту населення Торецької міської ради було виявлено, що під час призначення допомоги [PERSON] мала на депозитному банківському рахунку у банківської установі ПАТ «ПУМБ» кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Також встановлено, що у власності відповідача є житлове приміщення, розташоване в регіоні, іншому ніж тимчасово окупована територія України, району проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, а саме в м.Києві, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48481060 від 26.11.2015 року, та договором купівлі-продажу квартири від 26.11.2015 року зареєстрованим в реєстрі за №2005 приватним нотаріусом [PERSON], Київського міського нотаріального округу м.Київ. (а.с.8,9-10) В порядку спроби досудового вирішення спору, за допомогою повідомлення від 03.10.2016 року, позивачем відповідачеві було запропоновано внести суму переплаченої допомоги в розмірі 11791 грн. 42 коп. на розрахунковий рахунок Департамента соціального захисту населення Торецької міської ради та повідомлено, що у разі несплати справу буде передано до суду (а.с.11). Однак, відповідачем вимоги Департамента соціального захисту населення виконані не були, надмірно виплачені кошти в розмірі 11791 грн. 42 коп. позивачеві не повернуті (докази зворотного відсутні). Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.\~\~ Згідно п.6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідно до п.11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно п.12 Порядку, у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, виплата допомоги припиняється. За ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, з наявних у справі доказів вбачається факт порушення позивачем вимог п.п.6,11,12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, п.4 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». При цьому, доказів повернення відповідачем на розрахунковий рахунок позивача 11791 грн. 42коп. адресної допомоги матеріали справи не містять. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та, як наслідок, наявності правових підстав для їх задоволення у повному обсязі. Окрім того, слід зазначити, що на підставі п.19 ч.1 ст.5 Закона України "Про судовий збір" позивач від сплати судового збору звільнений, у зв'язку з чим, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати у розмірі 1600 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved