Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 12265,12 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 10.11.2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] отримала кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. +5% від суми позову. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором 10.11.2011 року станом на 31.10.2014 року становить 12265,12 грн. Відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов'язання передбачені Кредитними договорами, ухилитися від виконання зобов'язань перед Банком. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, у разі ухвалення заочного рішення, проти такого не заперечую, просить такий позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 10.11.2011 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна», внаслідок чого отримала кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. +5% від суми позову. Згідно ч.1 ст.634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором 10.11.2011 року станом на 31.10.2014 року становить 12265,12 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на 19.02.2015 року відповідач не вніс кошти на погашення заборгованості перед позивачем. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного, оскільки відповідач за Кредитним договором від 10.11.2011 року не сплатив у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 12265,12 грн.. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Outcome: approved