Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, де в своїх позовних вимог просить стягувати аліменти із відповідача в її користь на утримання сина [PERSON], 11.06.2003р.н. та сина [PERSON], 27.03.2007р.н. в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше як 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони 19.06.1997 року зареєстрували шлюб у Вербівчицькій сільській раді Бродівського району Львівської області, актовий запис №4. За час перебування у шлюбі у сторін народилися діти - син [PERSON], 11.06.2003р.н. та син [PERSON], 27.03.2007р.н., які проживають разом із позивачкою. Підставою для подання заяви є те,що відповідач від вересня 2017 року не проживає із сімєю, проживає окремо в с.Стиборівка Бродівського району. Виховання та розвиток дітей потребує значних фізичних затрат (купівля одягу, шкільного приладдя, продуктів харчування, організація дозвілля,тощо) позивачка не взмозі понести дані витрати, а відповідач по справі в даних витратах участі фактично не приймає. Відповідач має можливість забезпечувати дітей матеріально, оскільки працює на посаді сільського голови Вербівчицької сільської ради Бродівського району Львівської області та отримує стабільний заробіток. Добровільної згоди про розмір та порядок надання матеріальної допомоги між сторонами не досягнуто, тому просить стягувати аліменти у розмірі зазначеному у позові. 22 грудня 2017 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 19.01.2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав, оскільки допомагає дітям матеріально в добровільному порядку. Окрім цього середньомісячна заробітна плата його становить 4300 грн., інших доходів немає. На утриманні в нього знаходиться перестаріла матір та повнолітній син, який навчається у вищому навчальному закладі. Крім цього, подав заяву про призначення справи за правилами загального позовного провадження. 23.01.2018р. судом винесено ухвалу про розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 14.02.2018р. позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що доводи відповідача [PERSON] викладені у його відзиві спрямовані виключно на ухилення від виконання його обовязків щодо матеріального забезпечення своїх дітей. 16.02.2018 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка позов підтримала просить його задовольнити та пояснила, що кошти які відповідач надавав це була державна допомога, яку він отримував як для малозабезпеченої сімї. Крім цього він надає лише по 100 гривень для кожної дитини в тиждень, що не дає змоги забезпечити потреби дітей в повній мірі. В судове засідання відповідач не зявився, однак належно повідомлений про час та місце розгляду справи в судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання суду не подавав. Суд, ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача з врахуванням його відношення до позову, яке він виклав у відзиві на позовну заяву та яке висловлював на підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони 19.06.1997 році зареєстрували шлюб у Вербівчицькій сільській раді Бродівського району Львівської області, актовий запис №4 (а.с.6) Від спільного подружнього життя народилися син [PERSON], 11.06.2003 р.н.(а.с.4) та син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Діти перебувають на утриманні позивачки. Згідно чинного законодавства відповідач зобовязаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Врахувавши матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, який має постійне місце праці та фіксований дохід, а також стан його здоровя, суд вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дітей доцільним буде стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що дасть змогу в достатній мірі забезпечити необхідні потреби дітей. На підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в користь держави 640 грн. судового збору. На підставі ст. ст.180,181,182,183 СК України,

Outcome: approved