Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання права власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч двадцять три гривні, який належав померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Овруцькою районною державною адміністрацією 10.12.1997 року, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 1997 року за №152, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 11.01.2007 року за №1072, мотивуючи тим, що [PERSON] померла [INFO]. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину за законом, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном матері, має на руках оригінал ощадної книжки, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну (частку) пай на ім»я [PERSON] було видано 10 грудня 1997 року, не за життя, а після її смерті, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну їй спадщину, тому просить позов задоволити та визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. Сторони у підготовче судове засідання не з'явились, але надіслали заяви з проханням судове засіданні проводити у їх відсутність, представник позивача позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права. Відтак, 10.12.1997 року Овруцькою районної державною адміністрацією Житомирської області на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Словечне» с. Словечне Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч двадцять три гривні, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 1997 року за №152, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 11.01.2007 року за №1072 (а.с.12). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступила у володіння спадковим майном, так як має на руках оригінал ощадної книжки №2946/050 Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» по рахунку 5757 (а.с11) Позивач є дочкою [PERSON] і являється спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10), копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.9). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.12.2017 року №2198/02-31 вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON], оскільки пред»явила оригінал ощадної книжки. Однак вчинити нотаріальну дію з видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] не може бути вчинена, у зв»язку з тим, що сертифікат на право на земельну (частку) пай на ім»я [PERSON] було видано 10 грудня 1997 року, не за життя, а після її смерті (а.с.13). З повідомлення державного нотаріуса Овруцької ДНК від 02.01.2018 року за №9/01-16 вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися (а.с.19). Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельну частку (пай), правовстановлюючі документи на яку були видані після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельну частку (пай), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Позивач сплатила судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved