Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши в позові, що [INFO] року в с. Папужинці Тальнівського району помер його батько [PERSON], який за життя був власником будинку за адресою: [ADDRESS]. Під час оформлення спадкових прав у державній нотаріальній конторі позивачу повідомили, що видати йому свідоцтво про право на спадщину на будинок неможливо, оскільки відсутні документи на право власності на будинок за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин він змушений звернутись до суду з даним позовом. Просить постановити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно - домоволодіння по [ADDRESS], яке при житті належало [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивач не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача - сільський голова не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Сторони скористались своїм правом, передбаченим ст. 158 ЦПК України щодо розгляду справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів у справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності. [PERSON] народився [INFO] року в с. Папужинці Тальнівського району Черкаської області, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-5, 6). Згідно заповіту від 25.12.2008 року [PERSON] заповів усе майно [PERSON] (а.с. 8). Згідно заповіту від 12.08.2014 року [PERSON] заповіла усе майно [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року в с.Папужинці Тальнівського району Черкаської області (а.с. 9). Згідно даних погосподарського обліку Папужинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області за [PERSON] рахується житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 11), право власності на даний будинок не оформлено та не зареєстровано (а.с. 14). Як вбачається з інформації Тальнівської державної нотаріальної контори від 12.01.2017 року, Після смерті [PERSON] його спадкоємцем є його дружина [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої є її син - [PERSON] (а.с. 26). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за нею має бути визнано право власності на житловий будинок. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, і є всі підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті батьків.

Outcome: approved