Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. З січня 2019 року і по даний час відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачці. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання представник позивачки - адвокат Чеканівський В.Р. подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.. № 250272819 від 29.03.2021 Згідно акту обстеження № 25 від 21.05.2019; акту обстеженні № 53 від 24.12.2019 та акту № 3 обстеження по факту не проживання від 16.03.2021, [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , однак з січня 2019 року не проживає за вказаною адресою. Шлюб між сторонами розірвано 26 червня 2019 року, що стверджується рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 26.06.2019. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з січня 2019 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved