Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON] яка померла [INFO]., на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.06.1998 р. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] померла бабуся Позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок. Після смерті [PERSON] Позивач спадщину прийняла фактично, оскільки на момент її смерті фактично проживала разом із нею. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 35). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надійшли заяви про слухання справи без участі Відповідачів, позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 33,34, 39). Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла бабуся Позивача [PERSON] (а.с 18). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON] яка померла [INFO]., на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.06.1998 р. (а.с. 19). Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями попередніх черг після смерті [PERSON] є Відповідачі по справі. В передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вони не зверталися, на день смерті з нею за однією адресою не проживали постійно разом, отже, спадщину не прийняли. Крім того, Відповідачі не заперечують щодо оформлення спадкових прав на Позивача. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, до п'ятої черги спадкоємців належать онуки, які відносяться до другого ступеня споріднення. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. В передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом Позивач не зверталася, оскільки фактично прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Заяву про відмову від спадщини Позивач не подавала. Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було усно відмовлено, у зв'язку з тим, що не збереглися оригінали правових документів на житловий будинок. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Outcome: approved