Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,0844 га, кадастровий № 5923882300:08:001:0009, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] в с. В`язенка Путивльського району Сумської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата [PERSON] , прийняла спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви (спадкова справа № 139/2015 від 18.11.2015), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно, яким є земельні ділянки на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області. При цьому, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку позивач не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї. Посилаючись на те, що хоча у витязі з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку відомості про власника та підставу виникнення права на неї і відсутні, але в той же час у додатку до розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації від 28.09.2011 № 636 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області» під № 220 мається запис про [PERSON] як власника двох земельних ділянок, площею 4,0844 га та 0,8530 га, просила позов задовольнити, а витрати по справі просила покласти на неї. У підготовче засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала. Відповідач також не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] в с. В`язенка Путивльського району Сумської області помер [PERSON] , рідний брат позивача, який на момент смерті був зареєстрований один в с. В`язенка Путивльського району, заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався. Будучи спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата, позивач прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви приватному нотаріусу (спадкова справа № 139/2015 від 18.11.2015). Як вбачається з копії розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради Путивльського району» від 28.09.2011 № 636 та додатку до нього, за № 220 в ньому мається запис про [PERSON] , якому передано земельні ділянки у власність для сільськогосподарського використання - ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу за межами населених пунктів на територі В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області: «рілля» площею 4,0844 га та «сіножаті» площею 0,8530 га, а загальною площею 4,9374 га. Відповідно до листа відділу у Путивльському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 25.05.2018 № 383/169-18 та викопіювання з «Книги записів № 59238000260012 про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки фізичних осіб» на ім`я [PERSON] на території В`язенської та Сафонівської сільських рад значаться записи: № 592380001001848 на державний акт серії ЯМ № 905827 від 18.10.2012 на право власності на земельну ділянку площею 0,4170 га, кадастровий № 5923882300:08:002:0020; № 592380001001849 на державний акт серії ЯМ № 905826 від 18.10.2012 на право власності на земельну ділянку площею 0,4360 га, кадастровий № 5923882300:08:002:0013. Вказані правовстановлюючі документи отримані власником. З копій вказаних державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки вбачається, що вони передавалися [PERSON] на підставі розпорядження голови Путивльської райдержадміністрації від 28.09.2011 № 636. При цьому, загальна площа вказаних земельних ділянок складає 0,853 га, що узгоджується з розміром земельної ділянки «сіножаті», вказаному у розпорядженні голови Путивльської райдержадміністрації від 28.09.2011 № 636. Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.05.2016 №№ 717, 719, [PERSON] , позивач у справі, як спадкоємець другої черги за законом після смерті рідного брата [PERSON] оформила свої права на: земельну ділянку площею 0,4360 га з кадастровим № 5923882300:08:002:0013, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 905826 від 17.10.2012, зареєстрованого 18.10.2012 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 592380001001849; земельну ділянку площею 0,4170 га з кадастровим № 5923882300:08:002:0020, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 905827 від 17.10.2012, зареєстрованого 18.10.2012 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 592380001001848. Згідно даних витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.04.2020, [PERSON] є власником вказаних земельних ділянок «сіножаті», наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області. До спадкового майна входить також земельна ділянка площею 4,0844 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради Путивльського району. З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2019 вбачається, що у Державному земельному кадастрі наявна інформація про земельну ділянку «рілля», площею 4,0844 га, з кадастровим № 5923882300:08:001:0009, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області. При цьому, відомості про власника цієї ділянки та про підставу виникнення права відсутні. При цьому, позивач не може оформити свої права на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу на нього, що вбачається з постанови нотаріуса від 04.07.2019 № 806/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В той же час, з довідки ПП «Карла Маркса-2» від 07.09.2020 вбачається, що ПП «Карла Маркса-2» станом на 01.09.2020 на території В`язенської сільської ради Путивльського району Сумської області згідно додаткової угоди № 9 до договору оренди землі від 05.03.2012 № 498 обробляє дев`ять не витребуваних земельних ділянок загальною площею 26,6836 га, в тому числі і земельну ділянку № [NUMBER] , що належить [PERSON] . З викопіювання з карти місця розташування земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка № [NUMBER] («рілля») площею 4,0844 га передана у приватну власність [PERSON] та має кадастровий № 5923882300:08:001:0009. Пунктами 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж. Відповідно до ч.1 ст. 21 цього ж Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, коли спадкодавцю [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 4,0844 га, яка на час розгляду справи є сформованою та виділеною в натурі, тобто входить до складу спадщини, хоча відомості про реєстрацію за померлим державного акту на право власності на цю земельну ділянку і відсутні, тому таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, отже може бути прийняте судом. З урахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved