Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що із 03.08.2006\~року вона\~придбала за\~2000,00\~доларів США\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~що належав\~ [PERSON] на\~праві власності. Якщо особа\~заволоділа майном\~на підставі\~договору з\~її власником,\~який після\~закінчення строку\~договору не\~пред`явив\~вимоги до\~його повернення,\~вона набуває\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно\~через п`ятнадцять\~років з\~часу спливу\~позовної давності. На сьогодні\~позивач продовжує\~проживати в\~цьому будинку,\~тобто добросовісно\~та відкрито\~володію цим\~майном більше\~десяти років.\~Постійно сплачує\~комунальні послуги\~за цією\~адресою. Факт її\~проживання з\~2005\~року і\~до цього\~часу відкрито\~можуть підтвердити\~свідки,\~про виклик\~яких буде\~заявлено відповідне\~клопотання адвокатом\~позивача.\~Окрім того,\~відповідно до\~акта обстеження\~житлово-побутових\~умов,\~який було\~складено депутатом\~селищної ради\~Зінчснком Г.П.,\~ [PERSON] \~проживала і\~проживає до\~сьогодні в\~будинку [ADDRESS] . Вищевказаний житловий\~будинок належав\~ [PERSON] ,\~з її\~слів,\~на підставі\~прийняття спадщини\~від дідуся\~та бабусі\~ [PERSON] відмовляється\~самостійно допомогти\~позивачці з\~оформленням будинку,\~зокрема надати\~копії документів,\~і саме\~тому позивач\~вимушена звертатися\~до суду\~ [PERSON] відмовилася\~від права\~власності на\~належне їй\~нерухоме майно\~та майно,\~що придбане\~добросовісним набувачем\~і у\~витребуванні якого\~його власнику\~було відмовлено. Позивачка зверталася\~до відповідача\~для допомоги\~в отриманні\~документів на\~право власності\~будинку за\~ [PERSON] ,\~але отримала\~відмову,\~оскільки ця\~інформація є\~конфіденційною. Відповідно до ринкової вартості вартість вищевказаного житлового будинку становить від 90 000,00 гривень до 110 000,00 гривень, а тому просить суд визнати за нею [PERSON] , [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] із господарськими спорудами за набувальною давністю. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Великолепетиської селищної ради - Мошенець І.Є. у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, а справу розглянути без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що доводи позивача викладені у позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, претензій стосовно предмету спору не має, а справу розглядати за її відсутності. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та третьою особою та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014 року). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи із змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Судом встановлено, що згідно копій розписок від 03.08.2006 року [PERSON] отримала від позивача за будинок грошові кошти в розмірі 1350 доларів США та від 04.08.2009 року [PERSON] також отримала від позивачки 125 доларів США, що підтверждується посьмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту про обстеження житлово-побутових умов складеного депутатом Великолепетиської селищної ради від 03 серпня 2021 року підтверджується, що [PERSON] безперервно та відкрито володіє нерухомим майном - а саме: житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] , більше 10 років. Також технічним паспортом встановлено, що замовник технічної інвентаризації на житловий будинок по [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно п. п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Положеннями статей 335 і 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Тому, в даному випадку можна вважати володіння нерухомим майном, на яке позивач просить визнати право власності є добросовісним. Зі змісту ст. 3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами, а відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказані у позові обставини можуть бути прийняті судом в якості належних доказів доведеності підстав для набуття права власності. Таким чином,\~позивачем доведено\~обставини,\~необхідні для\~набуття права\~власності,\~які перелічені\~положеннями ст.\~344\~ЦК України,\~а тому\~суд відповідно\~до ст.ст.\~328,\~344\~ЦК України\~вважає за\~необхідне визнати\~за [PERSON] , [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] із господарськими спорудами за набувальною давністю, крім того представник відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні позивача позов визнали, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі\~ст.\~41\~Конституції України,\~ст.ст.\~328,\~344,\~397\~ЦК України,\~

Outcome: approved