Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 30.04.2015 року померла [PERSON], яка проживала по день смерті у своєму власному житловому будинку № 108 в с.Великосілля Герцаївського району, який і являється спірним спадковим майном. Оскільки житловий будинок побудований у 1962 році під час проживання останньої з 12.09.1959 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], він належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя, по ? частці. [PERSON] помер 23.01.2006 року. Його дружина являлась єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання з ним на момент його смерті, а отже прийняла ? часину спадкового житлового будинку свого чоловіка. За життя [PERSON] так і не оформила право власності на спадкове майно свого чоловіка у встановленому законом порядку. [PERSON] за життя, 20.03.2015 року склала заповіт № 9, посвідчений секретарем виконкому Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, яким на випадок своєї смерті заповіла вищенаведений житловий будинок позивачці, яка в свою чергу прийняла спадщину у встановлений законом термін шляхом звернення до приватного нотаріуса з відповідною заявою. Нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищенаведений спадковий житловий будинок у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що й було підставою звернення з позовом до суду з вимогою визнати за [PERSON] право приватної власності на вищенаведений житловий будинок. Сторони на призначене судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Однак від позивачки надійшла до суду заява, в якій просила розглянути справу у її відсутності, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від відповідача також надійшла до суду заява, в якій просив розглянути справу без його участі, також зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, підстави позову та письмові докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно витягу з погосподарської книги Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області № 1948 від 24.12.2015 року та облікової картки погосподарського обліку на 2011-2015 роки, номер обєкта по господарського обліку 0454-1, за [PERSON], [INFO], зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Великосілля по вул. Центральна, №108, Герцаївського району Чернівецької області. Будинок побудований у 1962 році на земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 108 по вул.Центральна с.Великосілля Герцаївського району Чернівецької області, дане домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 29,90 кв.м., літньої кухні літ. «Б», площею 16,40 кв.м., літньої кухні літ. «В» площею 43,80 кв.м., сараю літ. «Г» площею 27,10 кв.м., сараю літ. «Д» площею 46,50 кв.м., убиральні літ. «Г» площею 1,50 кв.м., криниці № 1 та огорожі № 2, 3, 4. Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР № 224425, 12 вересня 1959 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], зареєстрований виконавчим комітетом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області під актовим записом № 09. Згідно ст.125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 30 травня 1926 р., який діяв на момент державної реєстрації у виконкомі Лунківської сільської ради спірного домоволодіння, майно, нажите подружжям спільною працею в період зареєстрованого шлюбу вважається таким, що належить обом із подружжя на правах спільної власності в рівних частках (ст.61-65 ЦК УРСР). Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року, який діяв в період проживання [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки будинок побудований за період проживання останніх у шлюбі, їм належав житловий будинок на праві спільної сумісної власності подружжя, по ? частці кожному. 23.01.2006 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ № 015017 виданого 24.01.2006 року виконавчим комітетом Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області. Після смерті останнього відкрилась спадщина на ? частину вищенаведеного житлового будинку. Згідно відповіді на запит Герцаївської державної нотаріальної контори № 223/01-15 від 17.12.2015 року, у спадковому реєстрі спадкових справ станом на 17.12.2015 року спадкова справа відносно спадкового майна померлого [PERSON] не заведена. Відсутність спадкової справи у спадковому реєстрі (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) підтверджується інформаційною довідкою № 42497833 від 17.12.2015 року. Відповідно до довідок Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області № 1775, 1776 від 23.11.2015 року, спадкоємцями по закону першої черги після смерті [PERSON] є другий з подружжя [PERSON] та син [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області № 1775 від 23.11.2015 року [PERSON], на момент смерті свого чоловіка, постійно проживала та була зареєстрована з ним у їхньому житловому будинку № 108 по вул.Центральна с. Великосілля Герцаївського району Чернівецької області, у звязку з чим остання прийняла спадщину у встановленому законом порядку на ? частину вищенаведеного спірного домоволодіння. 20 березня 2015 року [PERSON] уклала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла позивачці житловий будинок № 108 по вул.Центральна с.Великосілля Герцаївського району Чернівецької області. Остання померла 30 квітня 2015 року та за життя не встигла у встановленому законом порядку оформити право власності на ? часину вищенаведеного успадкованого домоволодіння її чоловіка. З матеріалів спадкової справи № 43/22015, заведеної 30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу [PERSON] відносно спадкового майна померлої [PERSON], встановлено наступне. На момент її смерті ніхто з родичів з нею не проживав. Позивачка та відповідач являються єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті останньої, шляхом звернення у встановлений шестимісячний термін до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні померлої немає. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приватний нотаріус своєю постановою № 155/02-31 від 02 листопада 2015 року відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищенаведений житловий будинок, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, потрібних для вчинення нотаріальних дій. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом ( ст.1223 ЦК України ). Ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1922 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. У 1962 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» ( далі - Указ від 26 серпня 1948 року ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» ( далі - Постанова від 26 серпня 1948 року ), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок № 108, який розташований по вул.Центральна с.Великосілля Герцаївського району Чернівецької області побудований на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1962 року в сільській раді за померлою [PERSON], також беручи до уваги, що будинок побудований за період проживання останньої у шлюбі з [PERSON], то з того часу останні набули право власності на спірний житловий будинок на правах спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на вищезазначений спірний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами. Водночас, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить законові, а також правам та інтересам сторін. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved