Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Октябрського районного сектору у м. Полтаві, КП "Житлово-експлуатаційна дільниця №2" Полтавської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що у квартирі [ADDRESS], крім неї та членів її сім'ї зареєстрований також колишній чоловік її доньки, [PERSON], - [PERSON], який з травня 2013 року по даний час у ній квартирі не проживає, кореспонденцію не отримує та комунальні платежі не сплачує. Оскільки, місцезнаходження відповідача невідоме, зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку є неможливим, позивач вимушена була звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином про причини неявки суд не повіломив. Судом встановлено, що [PERSON], є власником квартири [NUMBER], що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 25 грудня 2001 року, зареєстровано в реєстрі за № 9869, який зареєстрований в Полтавському бюро технічної інвентаризації на право приватної власності та записаний в реєстрову книгу № 117 за реєстровим [NUMBER] 26.12.2001 р. Разом з позивачем за вказаною вище адресою зареєстровані та проживають його дружина - [PERSON] та його дочка - [PERSON]. Позивачем у 2009 році було надано дозвіл на реєстрацію місця проживання в квартирі, що належить йому на праві приватної власності, громадянину [PERSON] як квартиранту, для того як було пояснено відповідачем позивачу, щоб офіційно працевлаштуватися. Після реєстрації відповідача в квартирі [NUMBER], що знаходиться за адресою м. полтава, вул. Ціолковського, буд.6, позивач його більше не бачив. Жодної участі в утриманні квартири відповідач не приймає та нею не користується. Відповідач по справі проживав та адресою, яка мені невідома, жодної участі в утриманні не користується, але не змінив реєстрацію місця свого постійного Факт того, що у квартирі [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] проживають лише: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджують [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] в акті, який вони підписали 04 лютого 2015 року, засвідчений начальником КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради Ландарем О.М. Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ураховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved