Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за борговою розпискою у розмірі 50000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився. Повноважний представник позивача подав до суду заяву (вх. № 46582 від 22.12.2014 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 42). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 03.11.2014 року повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22). В судове засідання призначене на 03.12.2014 року та на 25.12.2014 року відповідач також не з'явився. Судові повістки у даній справі про виклик до суду повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 29, 40). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та яка є адресою реєстрації відповідача за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 8). Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки заяви про зміну адреси місцезнаходження відповідач до суду надавав, суд вважає, що про дату, час і місце судового засідання, що відбулося 25.12.2014 року відповідач повідомлений належним чином. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Відповідач, [PERSON], 07 травня 2009 року отримав від позивача, [PERSON] 5000,00 дол. США, про що надав розписку, в якій зобов'язувався суму боргу повернути через 4 місяця (а.с. 5, 24). В розписці зазначено, що факт передачі коштів здійснено в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] За інформацією Управління Національного банку України в Кіровоградській області про курс валют № 13-014/4652 від 17.11.2014 року, офіційний курс національної валюти по співвідношенню до іноземних валют станом на 22.07.2014 року за 100 дол. США становить 1167,0029 грн. (а.с. 33). Тому позивач заявив до стягнення з відповідача 50000,00 грн. У відповідності до пункту 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини. Складена сторонами розписка та їх дії свідчать про те, що між ними виникли зобов'язання, що виникають з договору позики, в силу яких одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем надана розписка від 07.05.2009 року, тобто між сторонами договір позики укладений в письмовій формі, кошти відповідачем отримані, що відповідає вимогам статті 1047 Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач свою частину зобов'язань виконав в повному обсязі. Складена відповідачем розписка, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи (а.с. 24), свідчить про те, що відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню визначеної грошової суми. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін повернення грошових коштів в розписці сторонами узгоджений та визначений строком в чотири місяці, тобто кінцевий термін повернення коштів 07.09.2009 року. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З приписом статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Докази повернення відповідачем грошових коштів за розпискою від 07.05.2009 року в матеріалах справи відсутні, суду не подані, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved