Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у період часу з 13 січня 2005 року по [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,9100га, яка розташована на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] була інвалідом з дитинства, близьких та рідних не мала, а її цивільний чоловік [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] потребувала стороннього догляду, а тому починаючи з 13.01.2005 року вона постійно проживала однією сім`єю з позивачкою у належному їй, [PERSON] , на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Вона приймала активну участь у житті [PERSON] , купувала [PERSON] медикаменти та забезпечувала доглядом, а також слідкувала та упорядковувала сусіднє домоволодіння, де раніше проживала [PERSON] , по [ADDRESS] . Вони мали спільний бюджет на придбання продуктів харчування, одягу. Похованням [PERSON] також займалась вона. Крім того [PERSON] видала на ім`я позивачки довіреність на право представництво її інтересів у будь-яких питаннях, а також склала заповіт, на ім`я [PERSON] . Крім того, з метою оформлення спадкового майна після смерті цивільного чоловіка [PERSON] , остання за своє життя звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдова В.В., та до Мелітопольського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 26.06.2019 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву [PERSON] задоволено та встановлено факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , у період часу з 10 січня 1977 року по дату смерті [PERSON] , тобто по [INFO]; встановлено факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 037986, виданий 10.12.2001 року на підставі рішення сесії Терпіннівської сільської ради народних депутатів від 28.12.2000 року № 5, на земельну ділянку площею 3, 91 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 10.09.1988 року на підставі рішення Виконавчого комітету Мелітопольської районної ради народних депутатів № 13 від 14.01.1988 року, внесено в реєстраційну книгу № 28 за реєстраційним номером 9558 від 10.09.1988 року, належить [PERSON] , який помер [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 29.07.2019 року та було подано на виконання з метою оформлення спадщини до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдова В.В. Однак, [PERSON] за своє життя не встигла оформити свої спадкові права на вищевказаний житловий будинок. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке не увійшло до заповіту, а саме земельна ділянкаплощеє 3,9100га та житловий будинок [ADDRESS] , що належав чоловіку померлої. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулась тільки вона, [PERSON] , інших спадкоємців немає, а тому для належного оформлення права власності на вищезазначений житловий будинок, у неї виникла необхідність звернутись з позовом до суду. Ухвалою суду від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі, ви значено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] , призначено підготовче судове засідання. 01.09.2020 року до суду від приватного нотаріуса Мелітопольського ноторіальтного коругу Запорізької області Сєдова В.В. надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] 14.09.2020 року Мелітопольською районною державною нотаріальною конторою надана копія спадкової справи після смерті [PERSON] 16.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду. 07.10.2020 року ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 3,9100га, яка розташована на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на підставі клопотання, залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що після смерті цивільного чоловіка [PERSON] , [PERSON] , вони разом з [PERSON] стали проживати однією сім`єю, а саме з 13.01.2005 року. Жили вони разом у їй будинку, за адресою [ADDRESS] , до самої смерті [PERSON] . Протягом всього часу вони вели спільне господарство, турбувались одна про одну, вона надавала свою допомогу [PERSON] , супроводжувала її оскільки остання була глухонімою, купувала лікарські засоби. [PERSON] була їй, як мати. В свою чергу, [PERSON] допомагала заявниці по догляду за онуками.. У [PERSON] ні дітей, ні будь-яких інших родичів не було. Коли [PERSON] померла, організувала та здійснила її поховання. Після смерті цивільного чоловіка [PERSON] , все його майно прийняла [PERSON] у спадок, однак оформити встигли все крім будинку, не було грошей. Представник позивача - адвокат Застрожнікова К.С. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити, встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , у період часу з 13 січня 2005 року по [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, оскільки в позасудовому порядку оформити спадщину не можливо. Представник відповідача Терпінівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши думки учасників справи, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства засадами судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) /а.с.11/. Після її смерті залишилось спадкове майно. 07.02.2020 року [PERSON] звернулась до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії довідки від 06 серпня 2020 року, виданої Терпінівською сільською радою - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , починаючи з 2005 року та по дату своє смерті постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою - [ADDRESS] . Крім того, довідкою посвідчено, що [PERSON] весь час приймала активну участь у житті [PERSON] , купувала їй медикаменти, забезпечувала продуктами харчування та одягом, а також доглядала та упорядковувала сусіднє домоволодіння, де раніше жила [PERSON] , а саме буд. [ADDRESS] /а.с.13/. Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] , також підтверджений в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] після смерті свого цивільного чоловіка в 2005 році переїхала жити до [PERSON] . Їй це достеменно відомо, оскільки вона їхня сусідка та знає їх обох з 1976 року. Вони жили, яка одна сім`я до самої смерті [PERSON] у 2020 році. Вели спільне господарство, купували продукти харчування, піклувались одна про одну як рідні люди. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила що [PERSON] та [PERSON] знає дуже давно, практично все життя. В 2005 році помер чоловік [PERSON] у зв`язку з чим на наступний день вона переїхала жити до [PERSON] . Проживали вони по [ADDRESS] у будинку [PERSON] . Вели спільне господарство, разом харчувались, доглядали будинок [PERSON] та порались на городі, мали спільний бюджет. Взаємовідносини в них були дуже близькі, як мати та донька. Похованням [PERSON] також займалась [PERSON] , оскільки ні дітей ні родичів в неї не було. Згідно копії заповіту, складеного 10.12.2018 року, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3, 9100 га., рілля 3, 9100 га., яка розташована на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2323085100:07:014:0030 /а.с.15/. Як вбачається з копії довіреності від 10.05.2018 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] вести її справу про передачу їй спадкового майна після померлого [PERSON] та бути її представником в судах, в усіх без винятку державних, господарських, громадських та інших підприємствах /а.с.16/. Відповідно до довідки державного нотаріуса Мелітопольської районної державної нотаріальної контори - після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємицею за заповітом є [PERSON] , заведена спадкова справа /а.с.17/. Крім того, судом встановлено, що після смерті [PERSON] її поховання здійснювала позивач, що підтверджується договором-замовлення №1 на організацію та проведення поховання. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] надані докази, які у сукупності є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК , а тому позов в частині встановлення факту проживання зі спадкодавицею [PERSON] однією сім`єю з 13 січня 2005 року по 02 січня 2020 року є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] за своє життя звернулась до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдова В.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] крім того зверталась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.06.2019 року, заяву [PERSON] було задоволено, встановлено факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , у період часу з 10 січня 1977 року по дату смерті [PERSON] , тобто до [INFO] ; встановлено, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 10.09.1988 року на підставі рішення Виконавчого комітету Мелітопольської районної ради народних депутатів №13 від 14.01.1988 року, внесено в реєстраційну книгу №28 за реєстраційним № 9558 від 10.09.1988 року, належить [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи №27/2018, яка була заведена після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла спадкове майно, яке залишилось після його смерті. Отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, для ведення ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9100 га, видане 01.10.2019 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдовим В.В. Відповідно до довідки Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району від 30.03.2018 року №1194, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день своєї смерті, [INFO] , за вищезазначеною адресою на день смерті спільно з ним мешкала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а згідно ст.1220 ЦК України встановлено, що смерть спадкодавця породжує спадкові правовідносини. Як передбачено ст.1216,1218 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яку фактично прийняла спадкоємиця за законом четвертої черги [PERSON] , яка постійно мешкала та була зареєстрована разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, документально спадкові права не оформила, прийнята спадщина належить їй як спадкоємиці за законом після смерті [PERSON] з часу відкриття спадщини. Як встановлено [PERSON] померла [INFO] , спадщину після її смерті прийняла позивач як спадкоємець за законом четвертої черги, звернувшись 07.02.2020 року із заявою до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори. Згідно копії спадкової справи № 22/2020 заведенної Мелітопольською районною державною нотаріальної конторою після смерті [PERSON] інші спадкоємці відсутні. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , оскільки вона є єдиним спадкоємцем за законом. Позивачка як спадкоємиця за законом у встановленому законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, однак не може отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що залежить від вирішення питання про встановлення факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцями. Однак, на думку суду, відсутність правовстановлюючого документа про право власності спадкодавця не позбавляє спадкоємців права на спадщину, оскільки вона належить їм з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , чим порушується її право власності на спадкове майно. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право на підставі ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. Таким чином, позов слід задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved