Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 19 грудня 2003 р. шлюбу. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різний склад характерів, різні погляди на сімейні відносини, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися з січня 2017 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечували. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно із ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2003 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 51, що підтверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 23.03.2004 р. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017 р. через різні погляди на сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові один до одного. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, проти надання строку на примирення сторони заперечують. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про одруження від 19.12.2003 р. № 51, складеному Відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved