Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що вона є власниками 56/100 житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований чоловік її дочки - [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. З листопада 2016 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеній квартирі перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача подав заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: 56/100 житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 30.01.2010 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.03.2010 року. Згідно довідки від 15.03.2019 року, виданої начальником відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Кременецької міської ради Тернопільської області; акту обстеження від 15.03.2019 року та будинкової книги, [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою з 13.11.2016 року - з часу виїзду за кордон. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2016 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved