Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй належить квартира [ADDRESS] . В квартирі крім позивача також зареєстрований її батько [PERSON] , який не живе у вказаній квартирі з 2014 року. Особистих речей відповідача в квартирі немає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Просить визнати [PERSON] , таким, що таким що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою [ADDRESS] . 29.01.2019 року відкрито провадження по даній справі. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1825/19 від 15.08.2019 року суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи. 15.08.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу. 10.09.2019 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву в якій просив розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду не подала Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2013 року та витягу №15288452 від 24.12.2013 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.13). 19.09.2017 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , остання змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно довідки ПП «Жилсервісс» від 18.07.2018 року №248 за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , але з акту від 19.07.2018 року №93 вбачається, що за даною адресою останній не проживає з 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником нерухомого майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved