Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що донька проживає з нею, усі обов'язки щодо виховання дитини несе самостійно. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітків і доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавцем для дитини відповідного віку з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положення ст.141 Сімейного кодексу України передбачають, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: доньку- [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 16 січня 2013 року(а.с.7). Встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню, а саме стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітків і доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 12 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Суд роз"яснює сторонам, що відповідно до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. За положеннями ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Outcome: approved