Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вони є батьками неповнолітніх: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року сторони припинили спільне проживання, діти залишилися проживати з позивачем та знаходяться на її утриманні, а домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей між ними не досягнуто. Позивач зазначає, що оскільки права та обов'язки батьків по утриманню неповнолітніх дітей є рівними за законом, а відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, то просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 516 гривень щомісячно на кожну дитину, що відповідатиме 1/2 частині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який з 01 січня 2015 року становить 1 032 гривні. Позивач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 30 квітня 2015 року не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.22), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач, який відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки його матері (а.с.21) у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, як не надав і заперечень проти позову. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4,5). Судом також встановлено, що [PERSON] 15 листопада 2014 року зареєструвала шлюб, який зареєстровано виконкомом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №07, внаслідок чого змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.6). Таким чином позивач та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які згідно довідки Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року №278 (а.с.7) проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільних дітей між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а доказів про отримання ним заробітку та підстав для визначення аліментів у частці від його заробітку (доходу) суду не надано, як не надано і доказів про його участь в утриманні дітей. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоров'я є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, стан здоров'я як неповнолітніх дітей, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 516 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік", який становить 1032 гривні, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дітей, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина та доньки сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved