Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Просить суд стягнути з відповідача суму грошового боргу за договором позики в розмірі 55 120,00 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивував тим, що 29.06.2010 року з відповідачем уклав договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозом Г.В., відповідно до якого надав [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. зі строком повернення до 01 листопада 2010 року. В подальшому між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до договору позики від 29.06.2010 року та досягнуто згоди, щодо зміни умов повернення позики. Однак відповідач не виконав своїх зобов'язань за договір позики від 29.06.2010 року, що спричинило порушення прав позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором позики від 29.06.2010 року чим порушує права свого довірителя. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 35 120,00 грн. повернення боргу за договором позики від 29.06.2010 року, щодо повернення суми позики у розмірі 20 000,00 грн. просить відмовити в цій частині так як дана сума належала до сплати в період з 15.10.2012 року по 15.01.2013 року, у зв'язку з чим було пропущено позивачем строк позовної давності. Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2010 року позивач з відповідачем уклав договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозом Г.В., відповідно до якого надав [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. зі строком повернення до 01 листопада 2010 року. В подальшому між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до договору позики від 29.06.2010 року та досягнуто згоди, щодо зміни умов повернення позики (а.с. 3-4) Відповідно до п. 2 Договору позики від 29.06.2010 року зазначену позику у розмірі 60 000,00 грн. позичальник зобов'язується повертати Позикодавцю шляхом перерахування рівними частками по 5 000,00 грн. на рахунок Позикодавця відкритий в КГРУ Приватбанк м. Києвазі сплатою не пізніше 15 числа кожного поточного місяця у строк до 15 жовтня 2013 року. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідачем сума боргу за Договором позики від 29.06.2010 року станом на день подання позову повернута не була. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійки.

Outcome: approved