Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 20.09.2005 року. Від шлюбу у них є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. З народження син проживає з нею, яка займається їх вихованням та утриманням. Батько дитини [PERSON] будь - якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, його життям не цікавиться. Весь цей час вона самостійно займається утриманням та вихованням дитини. Відповідач взагалі не спілкувався, не спілкується і не бажає спілкуватись з сином. Він не робив сину ніяких подарунків на день народження, не купував іграшок, не займався його оздоровленням, не приділяв ніякої уваги по навчанню. Фактично між відповідачем та сином втрачені будь-які родинні стосунки. Відповідач не має наміру змінювати свого відношення відносно сина і на теперішній час ухиляється від його виховання та утримання. В судове засідання позивач не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. В судове засідання представник третьої особи - Дубіна Н.Ю. не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її участі. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.5). Згідно виконавчого листа №2-914/2003, виданого на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2003 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи з 18.06.2003р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-15). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Покровського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області, за період з 11.11.2012р. по 31.12.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 140 547,72грн. (а.с.12). Відповідно до постанови головного державного виконавця Покровського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області про арешт коштів боржника від 21.06.2018р. накладено арешт на грошові кошти [PERSON] в зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів(а.с.17). Відповідно до постанови головного державного виконавця Покровського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 21.06.2018р. [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-914/2003, виданого 31.07.2003р. (а.с.19). За приписами ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у житті сина, його вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема: не забезпечує його необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти, не надає матеріальної допомоги на його утримання, навіть не сплачує аліменти. Тобто жодним чином не проявляє батьківського піклування, передбачене та гарантоване дитині нормами ст. 150 СК України. Про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав свідчить висновок органу опіки та піклування Покровської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради №121 від 25.03.2020 року, яким встановлено, що відповідач вихованням свого сина не займається, матеріально не допомагає, востаннє син бачив батька 7 років тому. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту МКП «Житлкомсервіс» від 13.03.2020р., [PERSON] за вищевказаною адресою більше 2-х років не проживає. За ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019р. №184/178/19, [PERSON] було оголошено в розшук, як такого, який ухиляється від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Покровського міського відділу державної виконавчої служби від 24.01.2020р. №17.22-34/6/188, в ході проведення виконавчих дій було встановлено місце знаходження розшукуваного [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно матеріалів виконавчого провадження у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.12.2019р. складає 140 547,72 грн. Відповідно до інформації управління освіти виконавчого комітету Покровської міської ради від 18.03.2020р. №700, неповнолітній [PERSON] є учнем 11 класу КЗ «СЗШ №6». Батько дитини, [PERSON] жодного разу не цікавився успіхами сина в закладі освіти, батьківські збори не відвідував, не співпрацював з класним керівником та педагогами закладу. Службою у справах дітей виконавчого комітету Покровської міської ради надіслано запити від 27.01.2020р. за вих. №71, від 26.02.2020р. №242 до служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, а також листи [PERSON] від 27.01.2010р. за вих. №72, 26.02.2020р. №250, 05.03.2020р. №324. По теперішній час відповідей не отримано. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року) ратифікованої Постановою BP №789-ХП від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує його права, гарантовані міжнародним та національним законодавством та приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави за позовною вимогою позивача про позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved