Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони 29 квітня 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції у Полтавській області, від якого мають малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Але, вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів та різні погляди на шлюбні відносини, відсутності взаємопорозуміння, розбіжності характерів та те що відповідач ухиляється від матеріальної участі в утриманні малолітніх дітей, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітніх дітей аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягненням дітьми 18 років. 26.10.2020 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі. З наявної у матеріалах справи поштової розписки про отримання відповідачем [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з доданими до неї копіями документів вбачається, що відповідач зазначені документи отримав заздалегідь, а саме 30 жовтня 2020 року, однак у визначений судом 15-ти денний строк з дня отримання вказаних вище документів відзиву на позов не подав. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 29 квітня 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 24, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивач, подальше спільне життя сторін є не можливим через відсутність спільних інтересів, поглядів на сімейне життя, взаємопорозуміння між ними, розбіжності характерів, порозуміння, любові та поваги один до одного і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Тому, вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати. Також, судом встановлено, що відповідач, є батьком малолітніх дітей - доньок [PERSON] та [PERSON] , і добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачу не надає, хоча це є його обов`язком. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст.. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наданих доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених ст. 188 СК не встановлено. Тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і в частині позовних вимог щодо щомісячного стягнення аліментів на користь позивача на утримання спільних малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати за вимогу про сплату аліментів на утримання дітей, тому як відповідно до ЗУ "Про судовий збір" позивач від цієї оплати звільнена. Також, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача по справі судові витрати понесені позивачем при подачі позовної заяви до суду, які необхідно стягувати в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved