Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про поділ майна подружжя, покликаючись на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.05.2014 р. За час спільного подружнього життя на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2013 р. ними було придбано квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] та була зареєстрована на ім'я відповідачки. Проте, відповідачка не визнає за ним право власності на частку у квартирі, що є спільною сумісною власністю, відмовляється надавати копії правовстановлюючих документів на спірне житло, таким чином ігнорує його права як співвласника. Тому просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на 1/2 ідеальної частки квартири, що знаходиться по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зіслався на обставини викладені в позові. Додав, що спірна квартира була куплена за спільні кошти, він не має наміру обмежувати відповідачку у користуванні квартиру, проте просить позов задовольнити визнавши за ним право на ? ідеальної частки у спільному житлі, а саме квартирі, що розташована по [ADDRESS]. Вказав, що в подальшому має намір переписати свою частку на користь їх спільної дитини. Пояснення позивача підтримав і його представник [PERSON] Відповідачка в судовому засіданні, позов не визнала , пояснила, що при купівлі спірної квартири вона давала значно більшу суму на її придбання, може повернути позивачу 10 тис. гривень, які він їй дав. Крім того, зазначила, що позивач приходив та виганяв її разом з їх дитиною із спірної квартири, відтак, вона хоче бути одноосібним власником та просить відмовити у задоволенні позову. Пояснення відповідачки підтримав і її представник [PERSON] Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.05.2014 року, що стверджується рішенням Червоноградського міського суду. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 21.12.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 23.06.2014 р., за нею зареєстрована. На підставі показів свідка [PERSON] даних нею в судовому засіданні, позивач являється рідним братом її чоловіка. На час купівлі квартири, сторони проживали разом у квартирі батьків [PERSON] Вона разом з чоловіком, допомогли коштами при купівлі спірної квартири, доклали 8 тис. дол.. США до суми,яку мала відповідачка. Вартість квартири склала 21500 дол.США. Як встановлено з показів свідка [PERSON], даних нею в судовому засіданні, вона є бабцею відповідачки. Після продажу своєї квартири, вона надала своїй внучці 90 тис. грн.. щоб вона купила іншу квартиру. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 21.12.2013 р. позивач надав згоду відповідачці [PERSON] на купівлю квартири [ADDRESS] за їх спільні гроші. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як визначено ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу України, регламентовано, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи наведене, а також відсутність домовленості між сторонами щодо спірного майна, або шлюбного договору, суд вирішуючи спір, дійшов висновку, що квартира по вул. Шевченка 3/13 в м. Червонограді була придбана за час шлюбу подружжям, тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності та сторони відповідно мають рівні частки у цьому майні,а відтак позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved