Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до відповідача про скасування арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Кіровського району Кіровоградського міського управління юстиції від 02.02.2005 року згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда б/н від 08.08.2000 року. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є одноособовим власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 30.09.1996 року. На даний час вирішила продати квартиру. 03.10.2014 року звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] з метою нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу квартири. Але коли нотаріус перевірила вказану квартиру на предмет обтяження, зазначила, що квартира знаходиться під арештом і здійснити купівлю-продаж неможливо. Встановлено, що 02.02.2005 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції, було накладено арешт на квартиру, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.02.2005 року, підставою для арешту зазначеної квартири була ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.08.2000 року. Згідно даної ухвали, арешту підлягало майно, яке належить [PERSON] згідно довідки ОБТІ м. Кіровограда, він є власником квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування від 30.09.1996 року. Згідно листа Кіровського ВДПС Кіровоградського міського управління юстиції від 03.10.2014 року виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. При накладенні арешту на майно [PERSON] виконавча служба прийняла до уваги довідку ОБТІ, та наклала арешт на квартиру, яка не належить [PERSON], а тому просять позов задовільнити повністю. До судового засідання позивачі надали клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 18,20). Відповідачем надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 30.09.1996 року (а. с. 7,8) та довідки ( а.с.11). На даний час позивач [PERSON] позбавлена можливості розпорядитися належним майном у зв»язку з накладеним арештом. 02.02.2005 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції, було накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.08.2000 року. Згідно даної ухвали, арешту підлягало майно, яке належить [PERSON] із зазначенням,що згідно довідки ОБТІ м. Кіровограда, [PERSON] є власником квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування від 30.09.1996 року. Згідно листа Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції від 03.10.2014 року зазначено, що виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки позивач [PERSON] є власником квартири , накладеним арештом порушено її право на розпорядження майном , закріплене законодавством. Даний арешт є безпідставним та таким , що підлягає скасуванню. На підставі ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 328, ч. 2 ст. 386 ст. 392, ст.ст. ЦК України, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст.11,212-218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved