Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є бабусею [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], батько [PERSON] [PERSON] позбавлений батьківських прав рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2006 року, батько [PERSON] [PERSON] позбавлений батьківських прав рішенням суду від 28.07.2005 року, мати обох дітей - відповідачка по справі більше 12 років з дітьми не проживає, вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їхнім навчанням, не турбується про стан здоров'я дітей, весь час вихованням дітей займається позивач, вона утримує онуків матеріально, піклується про них, створила всі умови для проживання дітей, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню обох своїх дітей без поважних причин. А тому позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачку щодо її сина [PERSON] та доньки [PERSON], встановити опіку над малолітньою [PERSON] та піклування над неповнолітнім [PERSON], призначити позивачку опікуном малолітньої [PERSON] та піклувальником неповнолітнього [PERSON], стягнути з відповідачки аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частини заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідачки аліменти на її користь на утримання двох дітей у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття починаючи з дня подання заяви до суду, в решті вимог -позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради просить суд позов задовольнити, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо обох дітей без поважних причин. Помічник прокурора м. Білої Церкви Хахлюк Н.М., яка приймала участь у розгляді справи, просить також суд позов задовольнити, оскільки є всі передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON]. Заслухавши пояснення всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що відповідач є матір'ю [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей, копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище якої після розірвання шлюбу -[PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 12.02.2004 року по справі № 2-443/2004 [PERSON] було визнано безвісно відсутньою на підставі заяви [PERSON], що стверджується випискою з цього рішення. А відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2014 року, яке набрало законної сили 27.11.2014 року, скасовано вказане вище рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутньою, що вбачається з копії цього рішення. Як було встановлено судом і вказано в рішенні від 17.11.2014 року, [PERSON] в 2002 році залишила своїх дітей [PERSON] та [PERSON] на бабусю [PERSON], впродовж всього часу про своє місце перебування не повідомляла. Позивач по справі -бабуся дітей, була призначена їхнім опікуном згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 28.02.2003 року № 66, а 09.12.2014 року виконкомом Білоцерківської міської ради прийнято рішення за № 473, відповідно до якого [PERSON] звільнено від виконання обов'язків опікуна, оскільки скасовано рішення суду про визнання матері дітей безвісно відсутньою. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач майже 12 років з дітьми не спілкується, взагалі їх не бачила, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З показів свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами та добрими знайомими позивачки, слідує, що позивач виховує та утримує своїх онуків [PERSON] та [PERSON], матір дітей свідки вперше за десять років побачили в 2014 році. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням самої позивачки та дослідженим в суді доказам. При вирішенні спору судом приймається також до уваги висновок органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дітей [PERSON] та [PERSON] / рішення № 35 від 27.01.2015 року/, в якому, зокрема, вказується на те, що [PERSON] ухиляється без поважних причин від виховання та утримання своїх дітей. В судовому засіданні згідно приписів ст.171 СК України було вислухано думку малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], які повідомили про те, що свою матір вони не бачили більше 10 років, вона з ними не спілкувалася, стала для них чужою людиною, весь цей час ними опікується їхня бабуся [PERSON], вони не заперечують щодо позбавлення їхньої матері батьківських прав. А тому суд з врахуванням всього наведеного, вважає за можливе позбавити відповідачку батьківських прав щодо її доньки [PERSON] та сина [PERSON], виходячи в першу чергу з інтересів дітей, оскільки, як встановлено судом, відповідач дійсно ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків, більше 12 років з дітьми не спілкується, тобто, вона свідомо знехтувала своїми батьківськими обов'язками щодо дітей. Позивач також просила суд встановити опіку над малолітньою [PERSON] та піклування над неповнолітнім [PERSON] і призначити її опікуном та піклувальником дітей. За ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. А згідно приписів ст.244 цього Кодексу, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. В матеріалах справи є висновок /подання/ органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради від 16.03.2015 року № 773/1-7 про доцільність встановлення опіки та піклування над дітьми з боку їхньої бабусі [PERSON] У висновку вказується на те, що діти тривалий час проживають в сім'ї бабусі, яка займається їх вихованням та утриманням, дбає про них, в ході обстеження житлово-побутових умов було встановлено, що бабуся з дітьми проживають у квартирі [ADDRESS], де створено всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку дітей. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимостей не має, за станом здоров'я може виконувати обов'язки опікуна та піклувальника. Діти позбавлені батьківського піклування, оскільки, як вказано вище в рішенні, батько [PERSON] та батько [PERSON] за рішеннями судів позбавлені батьківських прав щодо своїх дітей, мати дітей ними взагалі не опікується, при розгляді даної справи судом прийнято рішення про позбавлення її батьківських прав щодо сина [PERSON] та доньки [PERSON]. А тому з врахуванням інтересів дітей суд вважає за необхідне встановити опіку над малолітньою [PERSON] та піклування над неповнолітнім [PERSON], призначити опікуном та піклувальником дітей їхню бабусю [PERSON] Обгрунтованими є також вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей. За ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як передбачено в ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як було встановлено в судовому засіданні, на даний час відповідач проживає в Броварському районі, с. Бобрик, виховує двох малолітніх дітей. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки на користь позивачки на утримання двох дітей, в розмірі 1/4 частини її заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину. За ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved