Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 161 по вул. Лесі Українки в м. Мелітополі Запорізької області. У позовній заяві позивач вказує, що він є власником житлового будинку № 161 по вул. Лесі Українки м. Мелітополі Запорізької області. 06 вересня 2005 року в належному позивачу будинку на правах члена сімї була зареєстрована його дочка [PERSON]. Однак з вересня 2006 року відповідачка не проживає у вказаному будинку. Спочатку вона виїхала на навчання до м. Києва, а потім переїхала до свого чоловіка, забравши при цьому всі свої речі з будинку. Реєстрація відповідачки у належному позивачу будинку приводить до порушення його прав і законних інтересів, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не зявились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилась з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [INFO] Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Від представника третьої особи - відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, та про винесення рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідачки, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Мелітопольського міського народного суду від 28 квітня 1986 року справа № 2-404/86 /а.с.9/, договору дарування від 06 квітня 1990 року зареєстрованого за № 3-1124, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] /а.с.10-11/, належить житловий будинок № 161 по вул. Лесі Українки в м. Мелітополі Запорізької області. Згідно довідки голови квартального комітету № 83 [PERSON] від 04.04.2017 року /а.с.14/, [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], однак за вказаною адресою не проживає з 2006 року до теперішнього часу. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідачка мешкала разом з позивачем як член сім»ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. В силу того, що відповідачка зареєстрована у належному позивачу житловому будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому приміщенням. Таким чином, суд вважає, що відповідачка більше одного року без поважних причин не проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Лесі Українки, буд. 161, тому вона може бути визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved