Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що 16 листопада 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано,, та стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року розмір стягуваних аліментів змінено, визначено подальше стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~700 грн. на користь [PERSON] на утримання одного сина [PERSON] щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Щодо іншого сина [PERSON], [INFO], в тому ж судовому рішенні судом зазначено, що з жовтня 2017 року він не проживає разом з матірю, а проживає з батьком за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на його утриманні. Між батьками не має спору та заперечень щодо місця проживання старшого сина. Вказане рішення суду вступило в законну силу 15 травня 2018 року. З огляду на те, що син [PERSON] у 2018 році закінчив навчання у школі та вступив до професійного ліцею витрати на його утримання значно збільшилися. Мати матеріально не допомагає утримувати сина [PERSON], хоча працює та отримує аліменти кожного місяця не менше ніж 1\~700 грн. на місяць, а отже спроможна сплачувати аліменти на утримання сина. Вважає, що на утримання дитини потрібно стягнути аліменти в розмірі 1 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки стягнення аліментів саме в такій сумі забезпечить рівність батьків щодо несення обовязку утримання обох дітей. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи до судового засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2002 року між сторонами був укладений шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2018 року розмір стягуваних аліментів змінено, визначено подальше стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~700 грн. на користь відповідача на утримання одного сина [PERSON] щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Щодо іншого сина [PERSON], [INFO], в тому ж судовому рішенні судом зазначено, що з жовтня 2017 року він не проживає разом з матірю, а проживає з батьком за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на його утриманні. Між батьками не має спору та заперечень щодо місця проживання старшого сина. Вказане рішення суду вступило в законну силу 15 травня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, факт проживання [PERSON] з батьком підтверджується Актом від 10 липня 2018 року, відповідно до якого сусідами засвідчено, що [PERSON] мешкає з батьком та бабусею за адресою: [ADDRESS]. З копій, наданих позивачем квитанцій, вбачається, що останнім на виконання рішення суду, сплачуються аліменти на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, враховуючи те, що з жовтня 2017 року і по даний час син [PERSON] проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, що відповідачем в судовому засіданні не оспорюється, суд вважає, що позивач має право на стягнення аліментів на утримання сина. В своєму відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач не займається вихованням сина [PERSON], оскільки часто відсутній на території України у звязку з роботою за кордоном. Вихованням сина займається бабуся [PERSON]. Тому, за таких обставин, вона змушена була систематично при зустрічах із сином надавати йому посильну матеріальну допомогу, наглядати за сином. Вважає, що аліменти не можуть бути стягнуті на користь батька, який фактично не проживає з дитиною і не займається її вихованням та утриманням. Однак, вказані посилання відповідача суд оцінює критично, оскільки жодними належними доказами факт не виконання батьківських обовязків позивача щодо свого сина, відповідачем не доведено. Так само і не підтвердженого факту добровільного надання нею матеріальної допомоги сину. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач зазначає, що вона є малозабезпеченою особою, ніде не працює, не має ніякого рухомого чи нерухомого майна, має на утриманні неповнолітнього сина, на утримання якого отримує аліменти з позивача, проживає з батьками похилого віку. Тих аліментів, які вона отримує на утримання сина, який проживає з нею, не в повній мірі задовольняють потреби дитини на його виховання та утримання, оскільки дитина часто хворіє, що потребує додаткових витрат на лікування. тому в силу даних обставин не має можливості проводити виплату аліментів в будь-якій сумі на користь позивача. \~ \~ \~ \~Однак, з такими доводами відповідача, суд не може погодитися, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених\~статтею 150\~СК обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році встановлені наступні розміри: прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць у\~розмірі з\~1\~січня 2019\~року -\~1853\~гривні,\~з 1\~липня -\~1936\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2027\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~з 1\~січня 2019\~року -\~2027\~гривень,\~з 1\~липня -\~2118\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2218\~гривень; працездатних\~осіб:\~з 1\~січня 2019\~року -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2007\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2102\~гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Частиною 3\~статті 181 Сімейного Кодексу\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач постійного доходу не має. А тому, суд згідно ст. 184 СК України, погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач не працює, постійного доходу не має, на утримання дитини, яка проживає з нею, отримує аліменти в розмірі 1\~700 грн., однак є працездатною особою, та відповідно має обов'язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а отже не позбавлена можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом, а також те, що батьки мають рівні обовязки щодо утримання дитини. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку матері. Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 1700 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 17 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, суд розяснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України\~звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved