Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дітьми трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2015 сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, проте остання не працює, так як знаходиться в декретній відпустці. В зв'язку з даними обставинами звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також стягнути аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання до суду до досягнення 3-х річного віку сином [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, у якій на задоволені позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнає, просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.8) сторони з 30.04.2015 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.6-7). Згідно довідки № 596 від 27.08.2018, виданої виконкомом Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON], [INFO] проживають біля матері [PERSON], [INFO] та знаходяться на її утриманні (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки діти проживає з матір'ю - позивачем по даній справі, то аліменти необхідно стягувати на її користь. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4 ст.84 СК України, встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В свою чергу, ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному із подружжя в частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Оскільки судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю, тому остання має право на утримання матеріальної допомоги від чоловіка. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст ст. 75, 79, 80, 84, 180 - 182, 184, 191 СК України. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач позов визнав і згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем. В даному випадку, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, а також, що за наявними в матеріалах справи документами підтверджено факт проживання та перебування на утриманні позивача дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПУ Країни, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved