Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 серпня 2004 року у Олександрівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, актовий запис № 04. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, сина - [PERSON], 2004 р.н. В період подружнього життя між сторонами почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Неодноразові спроби налагодити сімейне життя виявилися марними. На даний час вони проживають окремо, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відновлювати розірвані відносини позивач не має наміру. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачкою і збереження сім'ї вважає неможливим, тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, від надання строку для примирення відмовився. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі, від надання строку для примирення відмовилася. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. По справі встановлено, що 28 серпня 2004 року у Олександрівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 04 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 28.08.2004 року Олександрівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 15.11.2004 року Олександрівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області). Сторони проживають окремо, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Подальше збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Відповідачка позов визнала у повному обсязі. Відповідно до ст.37 СК України шлюб є правозгідним. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюбні стосунки сторін фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем, згідно квитанції № 51 від 09.02.2015 року, в розмірі 243,60 грн., слід стягнути з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved