Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Корабельного районного управління юстиції у м. Херсоні, про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що є власником квартири [ADDRESS], яку він придбав у відповідача 13.12.2011 року. Про існування арешту на квартиру дізнався лише тоді, коли звернувся до нотаріуса, з метою продажу належної йому вищевказаної квартири, нотаріусом йому було повідомлено, що на квартиру накладено арешт на підставі ухвали апеляційного суду Херсонської області від 12.12.2011 року у справі №22-ц-4708/11 в порядку забезпечення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позивач вважає, що даний арешт накладено помилково. В зв'язку з вищевикладеним просить суд зняти арешт з належної йому квартири [ADDRESS] який було накладено ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12.12.2011 року Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт може бути накладено виключно на майно боржника. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. 13.12.2011 року за реєстровим №1-1-2327, на праві власностіналежить квартира [ADDRESS] З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що 21.12.2011 року за №11989576 реєстратором: Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] власником якої є [PERSON]. В вищевказаній інформаційній довідці також міститься інформація, про те, що право власності на вищевказану квартиру 20.12.2011 року зареєстровано за [PERSON]. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, гарантує право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном. Частиною 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивач не був боржником або стороною у справі, у якій було накладено арешт ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 12.12.2011 року. Крім того, у справі, у якій було накладено арешт на спірну квартиру, рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 11.09.2012р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] було відмовлено, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09.01.2013 року рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, в іншій частині залишено без змін. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved