Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 22.07.2016 року мотивуючи тим, що на виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ( далі - МВ ДВС БЦ МРУЮ) перебував судовий наказ № 2н/357/2703/14, виданий 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з неї боргу в розмірі 1389,54 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» ( далі - ТОВ «Білоцерківвода»). В ході проведених виконавчих дій з метою виконання рішення суду, державним виконавцем було винесено постанову № 49958530 від 28.01.2016 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відомості про арешт було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за рішенням № 28015347 від 01.02.2016 року. На даний час заборгованість за виконавчим документом нею сплачена, що підтверджується довідками наданими відповідачем. 02.06.2016 року вона звернулась до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з майна, однак отримала відповідь про те, що 22.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», при винесення якої вжиті заходи примусового виконання рішення не знімаються та не скасовуються. В зв'язку з чим МВ ДВС БЦ МРУЮ не має можливості зняти арешт з майна в зв'язку з тим, що відсутнє на виконанні виконавче провадження. На підставі п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просить звільнити з - під арешту 1/2 частину квартири [ADDRESS], накладеного згідно постанови державного виконавця МВ ДВС БЦ МРУЮ від 01.02.2016 року № 28015347 та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 13068779 від 01.02.2016 року та зняти заборону на її відчуження. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Білоцерківвода» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи МВ ДВС БЦ МРУЮ в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та визнання позову з копією матеріалів виконавчого провадження № 49958530. Суд, дослідивши матеріли справи та матеріали виконавчого провадження № 49958530 встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи: копії свідоцтва про право власності № 43121 від 09.04.2010 року, виданого Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду ( а.с.4) та витягу про реєстрацію на нерухоме майно від 27.05.2010 року ( а.с.4- на звороті) вбачається, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина квартири [ADDRESS]. З копії матеріалів виконавчого провадження № 49958530 ( а.с.32-47) вбачається, що 26.01.2016 року старшим державним виконавцем МВ ДВС БЦ МРУЮ Власенко О.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом: судовим наказом № 2-н/357/2703/14, виданим 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Білоцерківвода» боргу в сумі 1389,54 грн. 28.01.2016 року старшим державним виконавцем МВ ДВС БЦ МРУЮ Власенко О.А. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно боржника [PERSON]. 28.01.2016 року та 01.02.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відомості щодо обтяження на підставі постанови старшого державного виконавця МВ ДВС БЦ МРУЮ від 28.01.2016 року. Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем було вчинено дії щодо виявлення майна боржника на яке може бути звернуто стягнення, однак було отримано відповіді про відсутність такого майна, тому 22.04.2016 року старшим державним виконавцем МВ ДВС БЦ МРУЮ Власенко О.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа: судового наказу № 2-н/357/2703/14, виданого 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, стягувачу ТОВ «Білоцерківвода» на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». 02.06.2016 року позивач звернулась до МВ ДВС БЦ МРУЮ із заявою про зняття арешту з майна, яке належить їй на праві власності, накладеного 28.01.2016 року постановою старшого державного виконавця МВ ДВС БЦ МРУЮ Власенко О.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в зв'язку з виконанням рішення суду, та отримала відповідь від 06.06.2016 року за № 11079 в якій зазначено, що МВ ДВС БЦ МРУЮ не має можливості зняти арешт з майна в зв'язку з відсутністю на виконанні виконавчого документу, який був повернутий стягувачеві ТОВ «Білоцерківвода» на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». З доданих до позову копій квитанцій та листів ТОВ «Білоцерківвода» від 02.06.2016 року ( а.с.7 -10) вбачається, що позивач сплатила борг за водопостачання та водовідведення на користь ТОВ «Білоцерківвода» на підставі судового наказу № 2-н/357/2703/14, виданого 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в повному обсязі. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.57 вказаного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Накладений державним виконавцем в ході здійснення незавершеного виконавчого провадження арешт на майно боржника [PERSON] застосований для забезпечення виконання рішення суду: судового наказу № 2-н/357/2703/14, виданого 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. Таким чином із матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно позивача було дотримано порядок накладення арешту визначений ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Ч.1, ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження у разі закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. У постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 49958530, воно не було завершено державним виконавцем, а судовий наказ № 2-н/357/2703/14, виданий 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, не був повернутий до суду. Також, встановлено, що боржник за виконавчим документом: судовим наказом № 2-н/357/2703/14, виданим 24.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, [PERSON] сплатила борг за водопостачання і водовідведення та судовий збір на користь стягувача ТОВ «Білоцерківвода» в повному обсязі 02.06.2016 року, після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне виконання рішення суду. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження боржник [PERSON] 02.06.2016 року подала до МВ ДВС БЦ МРУЮ заяву про виконання рішення суду, а стягувач ТОВ «Білоцерківвода» заяви з відповідними доказами про виконання рішення суду та закриття виконавчого провадження до МВ ДВС БЦ МРУЮ не направив, чим порушив вимоги ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та права позивача розпоряджається своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. ( ч.1 ст.15 ЦК України). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 серпня 1976 року "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку про звільнення з - під арешту 1/2 частину квартири [ADDRESS], обтяження на яку накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 49958530, виданою 28.01.2016 року міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області

Outcome: approved