Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] року в с. Нестерівка Маньківського району Черкаської області народився [PERSON], актовий запис про народження №1 від 22.03.2016 року. Матір'ю [PERSON] є позивача дочка [PERSON], [INFO]. Батько дитини відповідно до ст. 135 СК України записаний зі слів матері. Починаючи з місячного віку дитини, позивача дочка, мати [PERSON], [PERSON], залишила [PERSON] на нього та на його цивільну дружину, а сама поїхала в невідомому йому напрямку на тривалий період часу. Кошти, які [PERSON], отримувала як допомогу при народженні дитини, вона використовувала на власні потреби, а не на утримання малолітнього сина, в зв'язку з чим дані виплата вказаних соціальних коштів була припинена. Позивач неодноразово розшукував дочку, просив її займатись доглядом, утриманням та вихованням [PERSON] самостійно, при цьому обіцяв постійно і в повній мірі допомагати їй в вихованні онука, надавав для неї та для онука житло, продукти харчування та створював всі необхідні умови для нормального проживання та виховання онука, однак донька заявила, що не має бажання виховувати свого рідного сина, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав та залишила його на його утриманні. Свого онука [PERSON] позивач на даний час утримує за власні кошти, жодних соціальних виплат не отримує. Батько онука позивачу невідомий, дочка не повідомила позивачу, хто є біологічним батьком дитини, а, отже, вказана особа не бере участі в утриманні та вихованні онука. Служба у справах дітей Маньківської райдержадміністрації Черкаської області надала свій висновок від 02.02.2017 року № 90/01-38 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку ССД Маньківської РДА, робота фахівців РЦСССДМ з відповідачкою в рамках соціального супроводу позитивного результату не дала, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача та позивач позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але в матеріалах справи є її письмова заява завірена нотаріально 10.01.2017 року за №23, згідно якої вона дає згоду на розгляд справи про позбавлення батьківських прав у її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.. Представник третьої особи: служби в справах сім'ї Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області підтримав вимоги позивача і просив позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вона не створила належних умов для росту і розвитку дитини, не піклується про неї, і вважає, що в інтересах дитини її слід позбавити батьківських прав. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: дійсно [PERSON], [INFO], є матірю малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно висновку органу опіки та піклування Маньківської райдержадміністрації (а.с.9-10) відповідачка має малолітню дитину: [PERSON], [INFO] Батько дитини відповідно до ст. 135 СК України записаний зі слів матері. Судом встановлено, що починаючи з місячного віку дитини, позивача дочка, мати [PERSON], [PERSON], залишила [PERSON] на догляд позивача та поїхала в невідомомуу напрямку на тривалий період часу. Кошти, які [PERSON], отримувала як допомогу при народженні дитини, відповідачка використовувала на власні потреби, а не на утримання малолітнього сина, в зв'язку з чим дана виплата вказаних соціальних коштів була припинена. [PERSON], захищаючи інтереси малолітньої дитини, враховуючи, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не дбає про здоров'я, харчування, виховання, утримання дитини, не забезпечує гідних умов проживання, виходячи з інтересів малолітньої дитини звернувся з позовом до суду. Свого онука [PERSON] позивач на даний час утримує за власні кошти, жодних соціальних виплат не отримує. Служба у справах дітей Маньківської райдержадміністрації Черкаської області надала свій висновок від 02.02.2017 року № 90/01-38 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Крім того судом встановлено, що відповідачка [PERSON], нотаріально завіреною заявою від 10.01.2017 року дала згоду на розгляд справи про позбавлення її батьківських прав у її відсутності, та не заперечує щодо задоволення позовних вимог про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки не має бажання його виховувати. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України та розглядає справу у межах заявлених вимог та наданих доказів. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз'ясненнями п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дитини, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов'язків щодо виховання дитини, а й негативно впливає на їх виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тому позов в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини також підлягають до повного задоволення, оскільки суд рахує, що аліменти повинні стягуватися в розмірі 1/4 частини доходів з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і такий розмір аліментів відповідає як обставинам даної справи так і не суперечать нормам сімейного законодавства України. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved