Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, після розірвання шлюбу дитина проживає із нею та перебуває на її вихованні. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.07.2014 року стягуються з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В позовній заяві позивач зазначає, що розмір аліментів в сумі 1000,00 гривень, що сплачує відповідач щомісячно на утримання дитини є недостатнім для належного забезпечення дитини. Батько дитини не бере жодної участі у додаткових витратах, вона витрачає кошти на утримання сина приблизно по 8000 гривень в місяць, так як значно зріс рівень цін на найнеобхідніші товари: на продукти харчування, одяг, ліки та інше, а її доходи не є високими . Звертає увагу суду на те, що відповідач є фізично здоровою молодою людиною, працездатний, працює неофіційно за межами України в Італії, отримує стабільно доходи, дійсний розмір яких приховує, є краще матеріально забезпеченим, а тому вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина в більшому розмірі, ніж 1000,00 грн. в місяць. Враховуючи те, що інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, утримань по виконавчих документах з нього не здійснюється, просить збільшити розмір аліментів та стягувати по 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення ним повноліття, який буде достатнім для забезпечення належного рівня розвитку сина. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо подавши заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила задоволити та не заперечувала щодо заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Крім того, просила долучити до матеріалів справи інформаційну довідку видану МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та Державної прикордонної служби України (а.с. 41-42). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст.76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 25.07.2014 року постановлено рішення, яким стягуються з відповідача [PERSON] аліменти в користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердому грошовому розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с.8-9). У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд при визначенні розміру аліментів зазначає, що при визначенні розміру аліментів він керується нормами Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» щодо визначення прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, оскільки відповідно до ч.3ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв`язку із змінами, внесеними законом№2037-VIII від 17.05.2017у редакцію ч.2ст. 182 Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду від 14.04.2014 розмір аліментів, є нижчим, ніж встановлено законом, згідно з яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (минуло сім років) до часу звернення до суду з даним позовом, змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. За твердженням позивача, аліментів визначених рішенням суду від 25.07.2014р. не вистачає для повноцінного забезпечення потреб та інтересів дитини. Догляд та утримання дитини потребують значних коштів. При визначенні розміру аліментів суд враховує підтвердження рівня матеріального становища позивача, згідно з довідкою про доходи, яку надала остання, її сукупний дохід за три календарні місяці ( з січня 2021р по березень 2021р ) становить 26 832 грн. Докази про доходи відповідача до справи стороною позивача не долучено, однак із змісту позовної заяви вбачається, що він перебуває тривалий час за кордоном. Відповідно до інформаційної довідки від 11.06.2021 наданою за підписом начальника МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пахоліка Р. та довідки з Державної прикордонної служби України,- [PERSON] за період часу з 18.08.2020 по 19.03.2021 не перетинав кордон України ( а.с. 41,42). Крім того суд врахову, що відповідач є фізично здоровою, молодою людиною, працездатний, інших неповнолітніх дітей, чи інших утриманців не має, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться . За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дитини сторін у забезпеченні належного матеріального її утримання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1800,00 гривень щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітньої дитини в даній справі. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів по виконавчому листу, виданого згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2014 року по справі №344/6131/14. В решті вимог позову слід відмовити. Розподіл судових витрат підлягає згідно із ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача слід стягнути 908,00грн. судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved