Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], громадянина України, який проживає за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.09.2007 вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони проживають окремо. Позивач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15 вересня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є два малолітніх сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 лютого 2008 року Новоіванівською сільською радою Лозівського району Харківської області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 серпня 2013 року виконавчим комітетом Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Луганської області, де в графі "батько" вказаний відповідач - [PERSON]. Відповідно до довідок №519 від 22.03.2017 виконавчого комітету Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю [PERSON] та згідно позовної заяви знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд,

Outcome: approved