Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6946 від 14.08.2018, вчинений третьою особою, ПН КМНО Харою Н. С., яким стягнуто з позивача суму заборгованості в розмірі 17063,10 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у жовтні 2019 року з її заробітної плати стягнуті кошти в розмірі 3267,75 грн. В подальшому позивач дізналась, що 28.05.2018 постановою третьої особи, ПВ ВО м. Києва Вольф Т. Л., відкрито виконавче провадження № 57130745 про примусове виконання виконавчого напису третьої особи, ПН КМНО Хари Н. С., № 6946 від 14.08.2018, яким з позивача стягнуто 17063,10 грн заборгованості (далі - Оспорюваний виконавчий напис). Позивач вказує, що ніяких договорів, на підставі яких міг би бути вчинений Оспорюваний виконавчий напис з відповідачем не укладала, наявність заборгованості перед відповідачем не визнає та вважає, що виконавчий напис було зроблено з порушенням чинного законодавства, зокрема за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, за відсутності оригіналу кредитного договору. На підставі викладеного просила суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.03.2020 задоволена заява позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 6946, вчиненого 14.08.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, яким стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 17063,10 грн. Ухвалою суду від 18.03.2020 задоволена заява позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни належним чином завірену копію виконавчого напису № 6946 від 14.08.2018; належним чином завірену копію кредитного договору, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк», на підставі якого був здійснений виконавчий напис № 6946 від 14.08.2018; належним чином завірену копію засвідченої стягувачем Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» виписки з рахунку боржника [PERSON] з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з виміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідач і треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином, про причини неявку суд не повідомили. Позивач до початку проведення судового засідання подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази установив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у п. 13 Постанови № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмови в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року № 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. За змістом ст.385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. Згідно з п. п. 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 12.06.1999 нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на викладене для вчинення виконавчого напису нотаріуса законодавством передбачений певний перелік документів. Для встановлення наявності такого переліку документів при вчиненні Оспорюваного виконавчого напису суд, на підставі заяви позивача, постановив ухвалу від 18.03.2020, якою витребував відповідні докази у третьої особи, ПН КМНО Хари Н. С. Станом на теперішній час вказана ухвала не була виконана без повідомлення причин її невиконання. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Суд вважає, що витребувані ухвалою суду від 18.03.2020 докази мають велике значення для розгляду справи, оскільки позивач посилається на відсутність взагалі укладеної між сторонами угоди, на підставі якої було вчинено Оспорюваний виконавчий напис, а витребувані матеріали необхідні для підтвердження факту укладення угоди між сторонами у разі її укладення та законності вчинення Оспорюваного виконавчого напису. Суд враховує, що відповідач не надав до суду ані відзиву ані будь-яких інших заяв або заперечень не зважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштових відправлень з підписами уповноваженої особи відповідача про отримання відповідних поштових відправлень. На підставі викладеного суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та, з огляду на те, що відповідач не надав до суду доказів укладення договору, на підставі якого був вчинений Оспорюваний виконавчий напис та жодним чином не заперечував проти задоволення позовних вимог, задовольняє позовні вимоги. Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved