Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить визнати право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння [ADDRESS], посилаючись на наступні обставини. 27.08.1984 позивач - [PERSON], на підставі угоди з [PERSON] придбав у останньої спірне домоволодіння за що сплатив 5 000 радянських рублів, однак офіційно юридичні документи оформлені не були. У вказаному домоволодінні позивач проживає разом зі своєю родиною з 1984 року по теперішній час, фактично володіє, користується майном, сплачує комунальні послуги. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим задоволенню за таких підстав. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний будинок) житловий будинок [ADDRESS] спірне домоволодіння складається з житлового будинку А-1, прибудови-а, погреба-а1, прибудови-а2, гаража - Д, сараю - М, літньої кухні - Б, прибудови до літньої кухні - б, прибудови до літньої кухні - б1, убиральні - В, сараю - Г, навісу - Л, трубопроводу, огородження - №2,3, тротуару - Т. (а.с.7-11). Згідно до розписки від 27.08.1984 [PERSON] продала будинок позивачу за 5 000 рублів (а.с.6). Відповідно до довідки КП БТІ м. Донецька № 268790 від 23.05.2014 станом на 31.12.2012 право власності на спірне домоволодіння зареєстроване не було. Згідно до матеріалів інвентаризаційної справи №2/23090 за адресою [ADDRESS] була проведена первинна технічна інвентаризація спірного домоволодіння у 1980 році на ім'я [PERSON] (а.с.56). Відповідно до відповіді на запит КП БТІ м. Донецька від 05.05.2014 станом на 31.12.2012 право власності на спірне домоволодіння зареєстроване не було. Технічна інвентаризація спірного нерухомого майна проведена станом на 28.04.2007. Згідно матеріалам інвентаризаційної справи, користувачем нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS], вказаний [PERSON] (а.с.60). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.09.1989, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.4-5) та домовою книгою для прописки громадян, проживаючих у [ADDRESS] (а.с.17-19). Згідно довідки від 06.01.2014 [PERSON] дійсно проживає у придбаному у 1984 році будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Позивач несе витрати пов'язані з утриманням домоволодіння, що підтверджується копіями єдиних розрахункових книжок на сплату комунальних послуг (а.с.38-45). Згідно листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області від 07.05.2014 № К/0401 документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства,будівельним нормам, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (а.с.57). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). В судовому засіданні встановлено, що позивач з 1984 року по теперішній час постійно мешкав у домоволодінні [ADDRESS], несе всі витрати пов'язані з утриманням домоволодіння. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Так, оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Таким чином, з 1 січня 2001 року по сьогоднішній день позивач безперервно володіє вищезазначеним домоволодінням понад 10 років. Відповідно до п.9 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, з вище викладеного вбачається, що позивач відкрито, безперервно володіє домоволодіннями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], більше ніж десять років. У зв'язку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спірне домоволодіння є такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 319, 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved