Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, мотивуючи тим, що 26.09.2008 року відповідачка уклала з ним кредитний договір б/н., згідно з яким отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки умови договору кредиту відповідачка не виконує, позивач просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитом, яка на день подачі позову дорівює 11485 гривень 05 копійок, та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання письмово просила розглядати справу без її участі , позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, стверджуючи, що умови кредитного договору виконувала належним чином, просила також застосувати, до вимог позову, при вирішенні справи позовну давність. Ухвалою суду від 05.02.2014 року явка представника позивача була визнана обов'язковою. В судове засідання 20.02.2014 року представник позивача з'явилась, але судом було оголошено перерву в зв'язку із неявкою відповідачки. В судове засідання 03.03.2014 року сторони знову не з'явились, письмово просили справу розглядати у їх відсутність. За таких обставин суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання 03.03.2014 року проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу та вирішити справу на підставі наявних ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно із договором від 26.09.2008 року позивач надав відповідачці кредит у сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Після укладення договору між позивачем і відповідачкою, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов'язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ці зобов'язання, згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 31.10.2013 року її заборгованість за кредитним договором, згідно із наданим розрахунком, складає 11485 грн. 05 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 3688 грн. 36 коп., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 4155 грн. 11 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2618 грн. 48 коп., а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), та 523 грн. 10 коп. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачка протягом дії договору не сплачувала кредит своєчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з неї на користь позивача у повному обсязі. Суд критично оцінює вимогу відповідачки про застосування до вимог ПАТ КБ "Приватбанк" позовної давності, оскільки з п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений відповідач, вбачається, що вказаний кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку одна з сторін не проінформує іншу про закінчення дії Договору, він автоматично лонгується на цей же строк, що цілком узгоджується із ч.1 ст.259 ЦК України. Оскільки доказів щодо інформування позивача про закінчення дії договору відповідачкою суду не надано, позовна давність, відповідно не пропущена, тобто ці доводи відповідачки є необгрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує до стягнення з другої сторони, понесені нею, і документально підтверджені, судові витрати.

Outcome: approved