Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 2195,36 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2015 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «Олга - Транс» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 7987492, за яким страховик зобовязався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником житю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме транспортного засобу MAN, д.р.н. [NUMBER] . 29.08.2015 в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу MAN, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Toyota Prius, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 29.08.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу MAN, д.р.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», представник власника пошкодженого транспортного засобу за довіреністю, звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач зазначає, що здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 2195,36 грн. Посилається, що відповідач не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів, а також керував несправним транспортним засобом, а тому після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 23.11.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В. 14.02.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. в зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] 03.06.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 10.06.2019 цивільну справу було призначено за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, та як вбачається з матеріалів справи представником подано заяву в якій просить справу слухати у її відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялась на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, отримана останнім, що підтверджується повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.08.2015 в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу MAN, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Toyota Prius, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. що підтверджується довідкою про дорожньо - транспортної пригоди (а.с.7) Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 29.08.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.12) Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП транспортний засіб MAN, д.р.н. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.6) Судом встановлено, що 03.09.2015 представник власника пошкодженого транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, д.р.н. [NUMBER] [PERSON] - [PERSON] звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.8). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2015082900007/L01/03 та платіжного доручення № 2163 від 10.03.2017 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатила на користь потерілого страхове відшкодування в сумі 2195,36 грн. (а.с.14,17) Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зверталось з вимогою до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.18) Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Згідно до абз. "г" п.п.38.1.1 п. 38.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Підпунктом 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідачем не надано доказів в підтвердження звернення до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомлення про ДТП, що мала місце 03.06.2015 та з наявних матеріалів не вбачається виконання відповідачем даних вимог закону. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.11.2015 було визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністарвтиного правопорушення у звязку з порушенням останнім п. 2.3-а ПДР України, а саме перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Згідно з абз. г) п.38.1.1 п. 38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 2195,36 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає задоволенню.

Outcome: approved