Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять: -визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 74, 2 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м., допоміжною площею 17, 5 кв.м., площею літніх приміщень 2,1 кв.м., з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а» і тамбуром літ. «а1» та 1/2 частину надвірних будівель: літня кухня літ. «Б», гараж літ. «Г», сарай літ. «Б1» , погребу літ. «В», душу літ. «У», вбиральні літ. «Д», воріт № 3, огорожі №4 , колонка літ. «К», вигрібної ями літ. «Я», що розташовані за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті діда [PERSON], померлого [INFO] року; -визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 74, 2 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м., допоміжною площею 17, 5 кв.м., площею літніх приміщень 2,1 кв.м., з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а» і тамбуром літ. «а1» та 1/2 частину надвірних будівель: літня кухня літ. «Б», гараж літ. «Г», сарай літ. «Б1» , погребу літ. «В», душу літ. «У», вбиральні літ. «Д», воріт № 3, огорожі № 4 , колонка літ . «К», вигрібної ями літ. «Я», що розташовані за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина - домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» ( вих № 273 від 13.07.2018 р.) за архівними матеріалами бюро, право власності на житловий будинок [ADDRESS]. в БТІ зареєстровано в цілому за гр. [PERSON], на підставі договору про право забудування земельної ділянки від 16.01.1937 р. № 541, посвідченого народним судом Мереф'янського району. Згідно інформації Харківського обласного державного нотаріального архіву від 03.08.2018 за № 2182/01-20 , за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах спадкових справ за 1985-2000 роки та книгах обліку та реєстрації спадкових справ за 1985 р., після померлого [INFO] р. [PERSON] виявлено наступне: 22.10.1985 до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. Її заяву було прийнято зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ 22.10.1985 за порядковим номером 971 та заведено спадкову справу № 683/1985; 03.12.1985 до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Його заяву було прийнято зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ 03.12.1985 за порядковим № 1108 ( за тією ж спадковою справою № 683/1985). Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлого [INFO] р. [PERSON] в зазначеній книзі обліку спадкових справ відсутні. Спадкова справа вважається відкритою. При цьому, [PERSON] [INFO], є внуком померлого [INFO] р. [PERSON], та є спадкоємцем за законом після свого померлого діда [PERSON], а також у встановлені строки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. від 07.08.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки при зверненні позивача до нотаріальної контори не надані документи, що підтверджують державну реєстрації права власності на спадкове майно. При цьому, інший спадкоємець першої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, [PERSON] адже її заяву про прийняття спадщини було прийнято зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ 22.10.1985 за порядковим номером 971 та заведено спадкову справу № 683/1985. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], що підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області по справі № 2034/1792/2012 від 24.02.2012. Враховуючи те, що [PERSON] прийняла спадщину за [PERSON], однак свідоцтво про прийняття спадщини не було оформлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відтак, підставою звернення позивачів до суду з даним позовом є неможливість оформлення ними права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності відповідної державної реєстрації на майно, що входить до складу спадщини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2018 року провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] повідомлені про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. Разом з тим, від їх представника - адвоката [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява, в якій остання просить суд розглядати дану праву у її відсутність та відсутність позивачів, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача - Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. До суду надійшов 23.10.2018 за підписом міського голови Сітова В.І. відзив, де вказано, що міська рада просить розглянути вказану справу без участі їх представника та не заперечує проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Відповідно вимог частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги ту обставину, що відповідач у даній справі не заперечує проти позову, суд приходить до висновку, про можливість ухвалення рішення у даній справі по суті позовних вимог. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано в цілому за [PERSON], на підставі договору про право забудування земельної ділянки від 16.01.1937 р/№541, посвідченого народним судом Мереф'янського району. Вказане підтверджується інформацією за вих.№273 від 13.07.2018 наданої Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», на запит адвоката [PERSON] [INFO] року помирає [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], яке видане Мереф'янською міською радою 07.06.1985 на підставі актового запису № 206. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась зі всього належного померлому на день смерті майна, зокрема, із вказаного вище житлового будинку. У відповідності до пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» судам роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Виходячи з того, що спадщина після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відкрилась у 1985 році, а тому у даному випадку правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON]). Так, відповідно до статті 529 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON]), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON]), містить перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, а саме, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з інформації Харківського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03.08.2018 за вих.№ 2182/01-20, за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах спадкових справ за 1985-2000 роки, книгах обліку та реєстрації спадкових справ за 1985 р. Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, після померлого [INFO] року мовою оригіналу «[PERSON]» виявлено інформацію наступне: 22 жовтня 1985 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернулася мовою оригіналу «[PERSON]». Її заяву було прийнято зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ 22.10.1985 за порядковим номером 971 та заведено спадкову справу № 683/1985; а також 03 грудня 1985 року до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернувся мовою оригіналу «[PERSON]». Його заяву було прийнято, зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ 03.12.1985 за порядковим № 1108 (за тією ж спадковою справою № 683/1985). Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлого [INFO] року мовою оригіналу «[PERSON]» в зазначеній книзі обліку спадкових справ відсутні. Спадкова справа № 683/1985 вважається відкритою. Відтак, ні [PERSON], ні [PERSON], які звернулись в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, свідоцтв про право на спадкове майно не отримували. [INFO] року помирає [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.01.2008 Мереф'янською міською ради Харківського району Харківської області, на підставі актового запису №45. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась зі всього належного померлій на день смерті майна, зокрема, 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з того, що спадщина після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, відкрилась у 2003 році, а тому у даному випадку правовідносини регулюються Цивільним кодексом Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON]). Так, відповідно до статті 529 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON]), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON]), містить перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, а саме, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до частин четвертої статті 75 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у який беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Як встановлено судом з тексту мотивувальної частини рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2012 року у справі №2034/1792/2012 за позовом [PERSON] до Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області про перерозподіл часток, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, згідно довідки Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20.02.2012 №348/02-14, після померлої [INFO] року [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS] з заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку звернулась дочка померлої [PERSON], заяви від інших спадкоємців до держнотконтори не поступали, свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала. Разом з тим, з тексту даного рішення вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, є її донька [PERSON], яка відповідно отримала у спадщину майно, яке належало спадкодавцю. З приведеного вище вбачається, що [PERSON], яка звернулась в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, свідоцтва про право на спадкове майно, що є предметом спору у даній справі, не отримувала. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно до вимог частин першої статті 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. За статтею 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Натомість, згідно постанови державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. від 07.08.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно. Таким чином, у зв'язку з тим, що позивачі позбавлені можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, вони були змушені звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно (відповідну частку). Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивачів до суду з даним позовом є неможливість оформлення ними права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності відповідної державної реєстрації на майно, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на викладене, суд вважає позивачів такими, що в порядку спадкування за законом набули право власності на відповідну частку (по 1/2 кожний) житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 74, 2 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м., допоміжною площею 17, 5 кв.м., площею літніх приміщень 2,1 кв.м., з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а» і тамбуром літ. «а1» та відповідну частку (по 1/2 кожний) надвірних будівель: літня кухня літ. «Б», гараж літ. «Г», сарай літ. «Б1» , погребу літ. «В», душу літ. «У», вбиральні літ. «Д», воріт № 3, огорожі №4 , колонка літ. «К», вигрібної ями літ. «Я», що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved