Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: ВДВС Суворовського РУЮ в м.Херсоні, про зняття арешту з квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що є власником квартири [ADDRESS]. Позивач звернулась до Суворовського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області із відповідною заявою із вимогою скасувати арешт із належного мені майна, але їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що виконавче провадження, при примусовому виконанні якого, на належну Позивачу квартиру, державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні був накладений арешт - знищено, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відомості про таке виконавче провадженні відсутні, у зв'язку з чим запропоновано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно та скасування з нього арешту. Просить суд зняти арешт, накладений на квартиру [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні АА №176004 від 14.02.2007 року. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує, а також справу розглянути за його відсутності. У судове засідання відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) арешт може бути накладено виключно на майно боржника. Судом встановлено, що згідно довідки від 02.06.2016 року №9/106 управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради повідомляє, що членом ЖБК №97 на 01-кімнатну квартиру [ADDRESS] є [PERSON], яка відповідно до довідки №20 від 02.06.2016 року сплатила пай за вказану квартиру повністю. Згідно інформаційної довідки №67615060 від 08.09.2016 року, що на кв. [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], накладено арешт згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні АА №176004 від 14.02.2007 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. 05.06.2007 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа. 09.09.2016 р. [PERSON] звернулась до Суворовського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області із заявою із вимогою скасувати арешт із належного йому майна. 09.09.2016 р. Суворовським районним ВДВС ГТУЮ у Херсонській області надано відповідь №13827, про те, що знищено виконавче провадження, при примусовому виконанні якого на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні був накладений арешт, крім того в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відомості про таке виконавче провадженні відсутні, у зв'язку з чим, у відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно та скасування з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, гарантує право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном. Частиною 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved