Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON]\~про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що з 15 липня 2014 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя дітейне мають. Подружні взаємини між ними припинені. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Відповідач веде аморальний спосіб життя, має пристрасть до вживання алкоголю, на прохання припинити реагує неадекватно, в ході чого виникають сварки під час яких останній піднімає на неї руку, псує та руйнує майно. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «Турта». Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд справу розглянути у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ухвали Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 січня 2018 року, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 24 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам'янка реєстраційної служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградської області, за актовим записом № 55. Дошлюбне прізвище позивача - "Турта" (а.с.4). Згідно довідки квартального комітету від 14 листопада 2017 року, [PERSON] проживає одна [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вказує на відсутність з її сторони зацікавленості у його збереженні. Спору про поділ майна між подружжям не має. Таким чином суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113СК України,

Outcome: approved