Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 06 липня 2012 року, перебувають у шлюбі, який було зареєстровано виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 03. Від спільного проживання, у подружжя народилася донька - [PERSON], [INFO], яка на даний час, проживає з позивачем, так як подружжя, однією сім"єю не мешкають. Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, в них відсутні спільні інтереси, що призвело до того, що вони морально віддалилися одне від одного і не проживають однією сім"єю. На думку позивача, спільне проживання вже є не можливим і буде суперечити її інтересам. Тому, на підставі викладеного, позивач прохає, суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. До судове засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій прохала задовольнити її позовні вимоги та слухати цивільну справу за її відсутності. Від імені відповідача також гнадано письмову заяву відповідно до якої, останній, не заперечував проти розірвання шлюбу та прохав суд слухати цивільну справу за його відсутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, постановляє рішення про його задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 06 липня 2012 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.№ 4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір»ю. Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім»єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved