Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив визнати відповідача - [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: с. Кордишівка, Козятинського району Вінницької області, вул. Затишна,32. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] Відповідач по справі - цивільна дружина його сина, значиться зареєстрованою в його будинку з 02.12.2014 року., але фактично не проживає в ньому понад рік. Вона ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та/або речей повсякденного використання, які б належали відповідачу у житловому будинку також немає. Відповідач з його сином припинила відносини та на даний момент разом не проживають та спільного побуту не ведуть. Позивач в судове засідання не з"явився, проте надав заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, відзвив на позов не надав. Тому суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.1986 року , посвідченого секретарем виконкому Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі під №5, належить житловий будинок №32 розташованого по вул. Затишна в с. Кордишівка, Козятинського району, Вінницької області (а.с.8) Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою у вказаною адресою (а.с.9-13) Із довідки Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 29.11.2018 року №677, вбачається, що відповідач [PERSON], за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року (а.с.14) Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ст.72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, що підтверджено наданою квитанцією (а.с.1). У зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі стягненню з відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved