Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень зазначив, що 08 серпня 2016 року він став переможцем електронних торгів з реалізації арештованого рухомого майна в процедурі виконавчого провадження ( лот № 156327), а саме: автомобіля DAF модель 95 ХР 430 ,2001 року випуску, Державний номер [NUMBER], VIN-ХLRТЕ47ХSOIT554755, за який позивач у повному обсязі перерахував кошти на рахунок ВДВС. Позивачу було вручено постанову про звільнення майна з під арешту, але як виявилось в подальшому що арешти, та заборони не було знято по теперішній час. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Учасники судового процесу в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, уточнює свої позовні вимоги просить суд зняти арешти та заборони відчуження з нерухомого майна, а саме: Від начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу та на розсуд суду. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини. Згідно акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого рухомого майна в процедурі виконання провадження( лот № 156327) від 08.08.2016 року , державним підприємством " СЕТАМ" шляхом проведення електронних торгів через веб-сейт в мережі Інтернет здійснило реалізацію арештованого рухомого майна, а саме :автомобіля DAF модель 95 ХР 430 ,2001 року випуску, Державний номер [NUMBER], VIN-ХLRТЕ47ХSOIT554755.Переможцем торгів став позивач [PERSON]. Ціна продажу автомобіля склала 180 965,00 гривень, яка повністю внесена позивачем [PERSON], що підтверджується копією платіжного доручення № 36 від 21.07.2016 року. Згідно постанови про звільнення майна з - під арешту від 08.08.2016 року , виданої головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON], на підставі проведення з 07.07.2016 по 09.07.2016 електронних торгів через веб-сайт в мережі Інтернет та складання акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого рухомого майна від 08.08.2016 року, припинено чинність арешту автотранспортного засобу DAF модель 95 XF 430, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], VIN-ХLRТЕ47ХSOIT554755,свідоцтво про реєстрацію САА 794315, що належить [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], місце реєстрації м.Дніпро (м. Дніпропетровськ) [ADDRESS]., накладений за постановою від 21.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області [PERSON]М при примусовому виконанні виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі №7316, вчиненого 11.12.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 5 940 540,66 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження встановлені на наступне майно: - Запис № 1 від 05.02.2013 року за № 13508648 де підставою про арешт була Постанова № 35074364 від 06.11.2012 року , Індустріальний ВДВС Дніпропетровського МУЮ; - Запис №2 від 14.03.2014 року за № 14239244 де підставою про арешт була Постанова ВП № 4243548 від 12.03.2014 року Амур - Нижньодніпровський ВДВС Дніпропетровського міського управління; - Запис №4 від 09.04.2015 року за № 15299738 де підставою про арешт була Постанова №47098743 від 02.04.2015 року Бабуиікінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ; - Запис № 5 від 21.01.2016 року за № 15666959 де підставою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була постанова ВП № 49896345, від 21.01.2016 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби [PERSON] управління юстиції у Дніпропетровській області; - Запис №6 від 29.08.2016 року - за № 15949687 де підставою про арешт була Постанова № 51971880 від 08.08.2016 року Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України від 21.04.1999 року),у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу ( посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Проте, судом встановлено, що державним виконавцем, в порушення вимог законодавства України, не було знято арешт з майна. Відповідно до правил ч.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Отже, позивач за вказаних обставин на теперішній час позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки наявність арешту чинить йому в цьому перешкоди.

Outcome: approved