Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на ј частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . Починаючи з 05.05.1989 року по день смерті батька, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. У вищевказаному шлюбі 27.01.1999 року на підставі договору міни, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою за № 5-181 подружжям було придбано житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за [PERSON] . Зазначене підтверджується архівною довідкою № 49219, виданою 15.08.2018 року Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації». За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку вищевказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за [PERSON] , не зареєстровано. Відтак, 18.02.2019 року звернувся до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контор № 2 Шполянської А.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку. Постановою нотаріуса 18.02.2019 року за № 335/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова мотивована не наданням для оформлення спадщини документа, що посвідчує право власності [PERSON] на частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 850 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 84). Відповідач надала заяву про визнання позову ( а.с. 85). Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на ј частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . Починаючи з 05.05.1989 року по день смерті батька, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ( а.с. 79). У вищевказаному шлюбі 27.01.1999 року на підставі договору міни, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою за № 5-181 подружжям було придбано житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за [PERSON] . Зазначене підтверджується архівною довідкою № 49219, виданою 15.08.2018 року Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» ( а.с. 81). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку вищевказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за [PERSON] , не зареєстровано про що зазначено нотаріусом в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( а.с. 82). Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, який у свою чергу набув чинності з 01.01.2004 року. За загальним правилом дії законів і інших нормативно-правових актів в часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на вказану дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, які виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма була передбачена і в ст.28 КпШС України. Оскільки будинок [ADDRESS] був набутий саме в період шлюбу, то він є об`єктом спільної сумісної власності, а тому і частки співвласників [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності є рівними. Враховуючи викладене, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку спірного будинку. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі-зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , враховуючи факт визнання позову відповідачем і неможливість оформлення спадкових прав в інший спосіб, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки згідно ст. 67 ЗУ "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (глава 10 розділу II) регламентує порядок видачі свідоцтва про право на спадщину та передбачає надання необхідних для цього документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (cm. 68 ЗУ «Про нотаріат», п. 4 глави 10 розділу II Порядку). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (пп. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку). Згідно п.п. 4.18 п. 4 глави 10 Розділу II Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз 'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до п.2 ст.16 ЦК України, ст.15 ЦПК України, особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 850 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved