Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт належності їй заповіту від імені [PERSON], посвілченого 29 вересня 1997 року секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради [PERSON] за реєстровим №395 на ім'я [PERSON]. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 13 березня 2006 року помер її батько [PERSON]. За життя останній на випадок своєї смерті склав заповіт, яким заповів їй та її брату [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Заповіт зареєстровано у Богданівській сільській раді Знамянського району Кіровоградської області. Однак після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, зясувалося, що у заповіті допущено помилку при написані її прізвища, а саме зазначено [PERSON], замість [PERSON]. З огляду на зазначене вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] Позивач як і її представник у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог [PERSON] та просить розглядати справу без участі представника сільради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з даними паспорта повне імя позивача - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвами про народження та шлюб, родове прізвище позивача на російській мові значиться як «Волчёк», батьками записані «[PERSON], [PERSON]» (а.с. 6,10). Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 11 березня 2006 року в місті Знамянка Кіровоградської області (а.с. 8). На імя [PERSON] у 2002 році видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КР №022969 (а.с. 9). Відповідно до заповіту посвідченого Богданівською сільською радою 29 вересня 1997 року року та зареєстрованого в реєстрі за №395, [PERSON] все своє майно де б воно не було б і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати по закону на день смерті, заповів своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З матеріалів спадкової справи №134 заведеної 04 травня 2007 року після смерті [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася його дочка [PERSON] На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований один [INFO]. Позивачу 07 травня 2007 року нотаріусом Знамянської районної державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за заповітом, яка складається з житлового будинку з господарськими побутовими будівлями, що знаходиться в селі Богданівка Знамянського району Кіровоградської області за №23. При цьому, розяснення нотаріуса Знамянської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 23 червня 2014 року свідчить про те, що у видачі свідоцта про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної ділянки позивачу відмовлено, оскільки зазначене у заповіті прізвище спадкоємця [PERSON], не збігається з її прізвищем [PERSON] (а.с. 11). Ухвалою суду від 25 липня 2014 року у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту належності заповіту, відмовлено на підставі ч.4 ст. 156 ЦПК України (а.с. 13). Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності позивачу зазначеного вище заповіту підтверджується родинним зв'язком із заповідачем, ідентичністю зазначення її по батькові у досліджених вище документах та майже тотожним написанням прізвища та імені, розходженням в написанні прізвища лише у його закінченні, а також фактом видачі нотаріусом на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна [PERSON] Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1542,49 грн. Оскільки розмір судового збору за вимогу немайнового характеру про встановлення факту належності заповіту складає 551,20 грн., отже позивачем при пред'явленні даного позову сплачено судовий збір в більшому розмірі ніж передбачено законом на суму 991,29 грн., що підлягає поверненню позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved