Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом як власник квартири [ADDRESS] та просить визнати відповідачку, яка зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, оскільки самостійно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Позивач у судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка повторно у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце слухання справи було повідомлено своєчасно та належним чином, через орган місцевого самоврядування. За адресою реєстрації постійного місця проживання відповідач судові повістки не отримувала з незалежних від суду причини. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2015 року (а.с.3-4); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, державна реєстрація права власності здійснена 28 жовтня 2015 року (а.с.5), технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України. Відповідно до ст.155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири), передбачені ст.156 ЖК України. Згідно роз'яснень, викладених у п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосування положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Вказаними вище доказами в суді доведено, що позивач на теперішній час є власником вказаної квартири, яка була йому продана представником відповідачки за довіреністю. На теперішній час відповідачка права власності на вказану квартиру не має та фактично там не проживає, хоча відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію у вказаній квартирі вона зареєстрована. Доказів наявності договору чи домовленості між позивачем - власником квартири та відповідачкою щодо користування останньою вказаним житловим приміщенням, можливих родинних стосунків між ними - суду не надано. Таким чином, оскільки відповідачка на теперішній час без поважної причини, більше ніж рік у квартирі за місцем реєстрації не проживає, вона не є власницею квартири чи членом сім`ї позивача, доказів про наявність домовленості між власником квартири та відповідачкою щодо її відсутності за місцем реєстрації суду не надано, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати відповідачку втратившою право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі, оскільки таким чином будуть усунуті перешкоди у здійсненні позивачем права власності, зокрема і в оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги. Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved