Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.09.2017 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя між нею та відповідачем не склалось через те, що у сторін втрачені почуття любові та поваги один до одного, у зв`язку із чим сім`я розпалася та шлюбні відносини припинені. З серпня 2019 сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені, дитина проживає з матір`ю. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначає, що, оскільки дитина проживає з матір`ю, відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу на утриманні дитини, просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Кальчевої О.Ю. надійшло клопотання з проханням слухати справу за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в\~судове засідання,\~призначене на\~21.04.2021\~року на\~09.00\~годину не\~з`явився з\~невідомої суду\~причини,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи відповідач\~був належним\~чином повідомлений,\~шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик [PERSON] у судове засідання, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та за відсутності позивача та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі є громадянином Республіки Узбекистан, останнє відоме місце його проживання за адресою: [ADDRESS] . У\~статті 26 Конституції України\~закріплено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до\~п.\~2\~ст.\~1\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Крім того, вказаною статтею встановлено, що юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Реєстрація шлюбу між сторонами та реєстрація народження дитини мали місце на території України, а саме Мелітопольським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Запорізькій області (а.с.9,10). Відповідно до ч.1 ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 66 вказаного Закону права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Статтею 67 Закону визначено, що зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених\~статтею 66\~цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60\~Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що під час вирішення питання про розірвання шлюбу та стягнення аліментів застосуванню підлягає законодавство України. Також, аналізуючи норми, викладені в ст. 76 «Про міжнародне приватне право» судом встановлено, що вказана справа підсудна суду України. Вказане також випливає із листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13, в якому також зазначено, що визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності. Таким чином, вказана справа правомірно підлягає розгляду в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області, про що було зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2017 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 798, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Також судом встановлено, що сторони з початку серпня 2019 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони не зійшлись характерами, мають різні погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаємоповага та взаєморозуміння. Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає повному задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ч.ч.1-3\~ст.\~181\~СК України\~способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.02.2021 року (а.с.11). Згідно ст.\~182\~СК України\~при визначення\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, шлюбні відносини між ними припинені, дитина проживає разом з позивачем, відповідач є працездатним, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, розмір аліментів, зазначений в позовних вимогах позивача є мінімально гарантованим розміром аліментів, а отже таким, що дасть змогу утримувати дитину належним чином, а тому вказані вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 430 ЦПК України. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 908,00 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум\~для працездатних\~осіб складає 2\~270 гривень 00 копійок. Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору, за вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved