Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. 10 липня 2011 року померла [PERSON], яка приходилась їй, [PERSON], бабою. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельного паю, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Липовецького району. Своїм заповітом від 02 червня 2000 року бабуся заповіла їй вищевказане майно та вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом. При зверненні до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, з'ясувалось, що нею пропущено визначений законодавством шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця на прийняття спадщини. Позивач вказує у позовній заяві, що причинами пропуску даного строку стало те, що після смерті бабушки вона проводила поминки, обіди, переживала важку втрату близької людини, отримала важкий психологічний стрес, тому не могла думати про спадщину. Також вона отримала невірну інформацію від людей про те, що при наявності заповіту вона може оформити спадщину в будь-який час. Ураховуючи наведені обставини, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску нею строку на прийняття спадщини та визначити їй додатковий двохмісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка настала 10 липня 2011 року. В судове засідання позивач та його представник - адвокат [PERSON], який діє на підставі угоди від 17.06.2016 року, не з'явились. Представник позивача - адвокат [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Липовецького району в судове засідання не з'явився, сільський голова села Козинці надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. Враховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч. 2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 липня 2011 року в селі Кобильня, Липовецького району, Вінницької області померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 16 та виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, Липовецького району, Вінницької області видано свідоцтво про смерть серія 1-АМ № 196141 (а.с. 5). Після її смерті, згідно приписів ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1217, ч.1 ст.1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя, 02 червня 2000 року [PERSON] вчинила заповідальне розпорядження, яким заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що в селі Кобильня, Липовецького району, Вінницької області та сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0310082. Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 46 (а.с. 6). Як вбачається із рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 10 серпня 2010 року, яке було ухвалено за наслідками розгляду цивільної справи за вимогами про розірвання шлюбу, дошлюбне прізвище заявниці значиться як "Четверг". Згідно відповіді отриманої від нотаріуса за місцем відкриття спадщини на запить суду, після смерті 10 липня 2011 року, [PERSON], спадкова справа не заведена. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач висловила свій намір щодо успадкування майна після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Проте пропустила визначений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, як того вимагають приписи ст.ст.1269, 1270 ЦК України (2004 року). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який не проживав постійно із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] є поважними, оскільки пов'язані вони з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: approved