Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом на підставі того що 22.07.2014 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1022763 (надалі - ДОГОВІР СТРАХУВАННЯ). забезпеченим транспортним засобом є «ЗАЗ» д/н [NUMBER] . 06.08.2014 року о 07 годині 46 хвилин по пр. Леніна в м. Маріуполі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю «ЗАЗ» д/н АН287ІІ під керуванням [PERSON] та мотоциклом [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено мотоцикл Кавасакі д.н. АН41024АВ, що підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.12.2014 року. На підставі страхового договору власник пошкодженою мотоцикла [NUMBER], звернувся до СК «АЛЬФА СТРА.ХУВА.ННЯ» із заявок страхового відшкодування. Згідно зобов'язуючої пропозиції з інтернет-ресурсу вартість залишків мотоцикла Кавасакі д.н. АРА було оцінено користувачем у розмірі 19 990,00 гривень. 05.01.2015 р. СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» було складено розрахунок суми матеріального збитку на суму 40 762,67 грн. 12.01.2015 р. ПрАТ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» здійсняло виплату страхового відшкодуванню на користь власника пошкодженого ТЗ у розмірі 40 762,67 грн., що підтверджується платіжним дорученню №359 від 12.01.2015 року та Витягом з Відомості № 9 від 12.01.2015 року. Згідно з абзацом «в» п.п.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ «Про ОСЦПВ» «Страховик після виплата страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу апте призначені медичним працівником). Факт самовільного залишення місця ДТП Відповідачем, [PERSON] - підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.12.2014 року. У судове засідання представник позивача не прибув, а ще при зверненні до суду у заяві вказав прохання розглянути справу без їх участі , позов підтримують. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] позов не визнав та пояснив, що відбулося ДТП і відповідач викликав медичну допомогу, надав свій телефон постраждалому, дочекався приїзду його родичів та їм надав свій телефон, а потім поїхав ділі, а саме до лікарні, бо у автомобілі знаходилася дружина, яку він віз саме до лікарні. Про те,що саме він є учасником ДТП, він дізнався від слідчого, бо коли все відбулося, він у дзеркало заднього виду побачив падіння мотоцикліста і зупинився для надання йому допомоги. Кримінальна справа відносно нього закрита із взяттям його на поруки. Провину свою у ст. 286 ч.1 КК України він визнав, після досудового розслідування. Кримінальної справи за ст. 136 КК України ( залишення місця ДТП тощо ) відносно нього не відкривалося. Після закриття кримінальної справи, відносно нього адміністративного протоколу за ст. 121 ч.4 КУпАП не відкривалося бо складу правопорушення не було. Таким чином на підставах вказаних позивачем, а саме абзацом « В» п.п.38.1.1 п.38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,позов задоволенню не підлягає бо він після ДТП самовільно не залишав мі пригоди. Суд вислухавши, відповідача, його адвоката [PERSON], дослідивши матеріали додані до позову, виходить з наступного: Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільною законодавства. Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулюються дані правовідносини. У зв'язку з настанням події, 12.01.2015 р. ПрАТ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодуванню на користь власника пошкодженого ТЗ у розмірі 40 762,67 грн. Згідно до ст. 1166 ЦК України, Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Згідно до Ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 09.12.2014 року, встановлено, що « після ДТП водій [PERSON] достовірно розуміючи, що він став учасником ДТП, покинув місце події не виконавши вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху України. Допущені водієм порушення Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному звязку з виникненням події вказаної ДТП та наслідками,що настали». Саме вказане обвинувачення визнав у повному обсязі відповідач, завдяки чому і було прийняте рішення про закриття кримінальної справи із застосуванням ст. 47 КК України. Відповідно до ст. 1191ЦК України, Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Посилання відповідача та його захисника на відсутність кримінального провадження за ст. 136 КК України , та відсутність протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП є без підставними, бо сам відповідач при розгляді кримінальної справи визнав свою провину за ст. 286 ч.1 КК України, де було доведено, що після скоєння ДТП водій порушив п.2.10 Правил дорожнього руху, а саме залишив місце пригоди, що «знаходиться у прямому причинному звязку з виникненням події ДТП та наслідками що настали» і кваліфікація за ст. 136 КК України не потрібна, бо кваліфікуючи ознаки інші. Теж саме стосується і ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наведеного, суд робить висновок,що позовні вимоги у суді доведені, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved