Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS], на підставі ст.405 ЦК України, у зв'язку з тим, що останній в квартирі не проживає з 21.03.2015 року. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали. Позивач надала пояснення, що після зміни місця проживання її сім'ї з Республіки Казахстан відповідача 21.03.2015 р. було зареєстровано в житловому приміщенні як чоловіка дочки, що належить позивачу на праві приватної власності. Проте, з моменту реєстрації та по теперішній час відповідач у квартирі не проживає, особисті речі та речі повсякденного використання в квартирі відсутні, за житлово-комунальні послуги не сплачує, в зв»язку з чим тягар по сплаті за комунальні послуги лежить на позивачеві. На даний час місце проживання відповідача не відоме, за рішенням Подільського районного суду м. Києві від 20.05.2016 р. шлюб між дочкою позивача та [PERSON] розірвано. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно, тому суд вважає можливим справу розглядати за його відсутності відповідно до ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2014 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26876493 від 16.09.2014 р. (а.с. 4, 5). Згідно довідки форми №3 від 04.01.2016 року №4, виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 21.10.2014 р., [PERSON] з 21.03.2015 р. (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, з вищевикладеного вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі понад один рік, а саме з березня 2015 року, підтверджується актом від 03.06.2016 року, складеним КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (а.с. 33), а також поясненнями свідка. Свідок [PERSON], який є чоловіком позивача, пояснив, що [PERSON] зареєстрував шлюб з його дочкою [PERSON] в Республіці Казахстан. Після переїзду сім'ї на проживання до м. Києва, в 2014 р. було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрували відповідача. Проте після отримання посвідки на проживання відповідач повідомив, що сім'я йому не потрібна, зібрав речі та влітку 2015 р. змінив місце проживання, яке на даний час не відоме. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, проте зареєстрований з березня 2015 року по теперішній час у вказаному житловому приміщенні, а позивач є власником даної квартири і сплачує кошти за житлово-комунальні послуги за відповідача, чим порушуються її права, тому суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved