Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07.11.2016 року гр. [PERSON] (далі - Відповідач) з малолітньою донькою, [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово-окупованої території України (Крим) в Управлінні праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради. Родина мешкає за адресою: [ADDRESS]. 10.04.2017 року до позивача надійшло усне повідомлення від старшого інспектора Ірпінського відділу поліції ГУ НП у Київській області [PERSON] про те, що малолітня [PERSON], [INFO], яка перебуває за адресою: [ADDRESS], має загрозу життю, оскільки знаходиться у супроводі матері, [PERSON], яка перебуває у стані алкогольного оп'яніння та яка систематично вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя. Позивач вказує, що квартира, де перебувала дівчинка, мала вкрай незадовільний стан, було брудно, панував неприємний запах. Родина втратила ключі від квартири, тому у своє житло потрапляла через вікно. Гр. [PERSON] не дбає про свою дочку, часто залишала її ночувати у чужих людей, які її годували і доглядали. Позивач зазначає, що у зв'язку із виникненням безпосередньої загрози життю та здоров'ю малолітньої [PERSON], було вирішено негайно її відібрати від матері. Малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей с. Копилово Макарівського району. На даний час [PERSON], перебуває на обліку в Службі у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 13.04.2017 року. Матір дитини, гр. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Після вилучення дитини жодного разу не звернулася до Служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради для вирішення питання повернення доньки в свою сім'ю. За місцем проживання гр. [PERSON] характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, не влаштувала дитині належних умов проживання, виховання та розвитку, не переймається її існуванням. Позивач вказує, що ним безпосередньо при вилученні дитини було попереджено відповідача про те, що у разі неналежного виконання нею своїх батьківських обов'язків буде порушуватись питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки, однак на засідання комісії з питань захисту прав дитини для дачі обґрунтованих пояснень відповідач не з'явилася. Всі ці дії гр. [PERSON] свідчать, що вона занедбала виховання своєї дитини, не вживає відповідних заходів з метою належної участі у житті та вихованні доньки, не цікавиться долею дитини, що є доказом, що мати ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з вищевикладеним просять суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Стягнути з гр. [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на користь установи або особи, що буде утримувати дитину. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнала у повному обсязі, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, встановлено, що [INFO] у матері - [PERSON] та батька - [PERSON] народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1, ст. 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України від 25.04.2017 року, № 00017964356). У відповідності до довідки № 1728 від 13.04.2017 року Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради встановлено, що 07.11.2016 року гр. [PERSON] з малолітньою донькою, [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово-окупованої території України (Крим). Згідно Акту про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють встановлено, що з телефонного дзвінка представника поліції [PERSON] позивачу стало відомо про ситуацію, яка склалась в родині малолітньої [PERSON], [INFO], а саме є загроза життю та здоров'ю дитини. Було вирішено негайно відібрати дитину у матері. Мати малолітньої веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. При вилученні дитини мати перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Житлово-побутові умови не відповідають встановленим нормам, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.04.2017. Малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей с. Копилово Макарівського району, що підтверджується Актом про факт передачі дитини від 10.04.2017. На даний час [PERSON], перебуває на обліку в Службі у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 13.04.2017 року, що підтверджується наказом начальника служби у справах дітей та сім'ї № 05 від 13.04.2017 року. Згідно Висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради № 20-08/157/1 від 26.04.2017 встановлено доцільність відібрання у гр. [PERSON] малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та позбавлення її батьківських прав. Матір дитини, гр. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Після вилучення дитини жодного разу не звернулася до Служби у справах дітей та сім'ї Бучанської міської ради для вирішення питання повернення доньки в свою сім'ю. За місцем проживання гр. [PERSON] характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, не влаштувала дитині належних умов проживання, виховання та розвитку, не переймається її існуванням. Всі ці дії гр. [PERSON] свідчать, що вона занедбала виховання своєї дитини, не вживає відповідних заходів з метою належної участі у житті та вихованні доньки, не цікавиться долею дитини, що є доказом, що мати ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, своєю поведінкою та діями довела, що насправді не зацікавлена долею доньки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, суд позбавляє Відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки. Крім того, враховуючи, що Відповідач, як батько [PERSON], кошти на її утримання не надає в добровільному порядку, суд вважає за можливо стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі, ст. ст. 84, 150, 155, 157, 164 -165, 180-182 СК України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved