overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з до відповідача із позовом про стягнення з\~заборгованості за договором позики в загальній сумі 1222000,00 грн. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя" Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 27.12.2007 року між позивачем та відповідачем буд укладений договір у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 1 222 000,00 грн. для придбання нежитлового приміщення та ведення діяльності щодо сдачі в оренду офісів. Зазначені кошти зобов'язався повернути не пізніше 27.12.2013 року. Дотепер, відповідач свої зобовязання не виконав, сума боргу становить 1222000,00 грн. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 615, 1046-1049, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 1222000 грн. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), посилаючись на наступні обставини. 18.08.2017 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, через що між ними виникають сварки і непорозуміння. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. На його думку збереження шлюбу безперспективне. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини та питання щодо розподілу спільно нажитого майна між ними не виникало. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання (а.с.14,15). Ухвалою суду від 11.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.23). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. У заяві вказав, що шлюбні відносини припинені в листопаді 2019 року, майнового спору немає, дитина залишиться проживати з відповідачем (а.с.20). Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з листопада 2019 року, майнового спору немає, дитина буде проживати з нею, прізвище просить залишити " [PERSON] " (а.с.25). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 18.08.2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 423 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2019 року через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Примирення неможливе. Майнового спору між ними не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір`ю. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), посилаючись на наступні обставини. 24.06.2000 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання вони не знайшли взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного. Між ними були втрачені почуття любові і як наслідок, все це призвело до фактичного розпаду сім`ї. Наразі між ними припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Намір продовжувати шлюб та зберегти сім`ю у них відсутній. Сини бажають проживати з матір`ю, він проти цього не заперечує. На підставі викладеного, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження по справі; почато підготовче провадження; призначено проведення підготовчого засідання (а.с.20,21). Ухвалою суду від 17.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.34). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.38). Вказав, що майновий спір існує, будуть вирішувати його в іншому порядку, діти будуть проживати з відповідачем, шлюбні відносини припинені в серпні 2019 року. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.26). Вказала, що шлюбні відносини припинені в серпні 2019 року, майновий спір буде вирішуватися окремо, діти залишаться проживати з нею, прізвище просить залишити " [PERSON] ". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 24.06.2000 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 245 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10,17). Шлюбні відносини між сторонами, згідно поданих ними заяв (а.с.26,38), припинені з серпня 2019 року. Причинами припинення шлюбних відносин за посиланнями позивача стали відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрата почуття любові. Сторони спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Малолітня дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), посилаючись на наступні обставини. 28.04.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають трьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з жовтня 2019 року вони припинили спільне проживання через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей. Непорозуміння в цих питаннях стали основною причиною виникнення в сім`ї сварок та конфліктів. Спільне господарство не ведеться. Діти залишилися проживати з нею. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дітей. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з нею. Майновий спір між ними існує, будуть вирішувати його в\~іншому процесі. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - " [PERSON] ". Ухвалою судді від 25.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного\~провадження,\~відкрито провадження\~по справі,\~призначено проведення\~першого судового\~засідання для\~розгляду справи\~по суті (а.с.16,17). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу (а.с.21). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2019 року, діти будуть проживати з позивачем, майновий спір будуть вирішувати в іншому порядку (а.с.22). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що сторони\~з 28.04.2010\~року перебувають\~у шлюбі,\~зареєстрованому Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Нікополю Нікопольського\~міськрайонного управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області,\~про що\~зроблено актовий\~запис №\~200\~(а.с.8).\~Від шлюбу\~сторони мають\~трьох малолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.9,10,11).\~Шлюбні відносини\~між сторонами\~припинені з\~жовтня 2019\~року через\~різні погляди\~на сімейне\~життя,\~ведення спільного\~господарства,\~виховання дітей,\~сварки.\~Сторони спільне\~господарство не\~ведуть.\~Примирення між\~ними неможливе. Спір\~щодо поділу\~майна існує,\~будуть вирішувати\~його в\~іншому порядку. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір`ю. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. 26.06.2010 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від якого мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що шлюбні відносини припинені з квітня 2020 року через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями та з його ініціативи постійно виникали сварки, які кожен раз спричиняли їй душевні страждання. Вони неодноразово намагалися говорити один з одним про сімейні проблеми, але ніяких результатів це не дало. Вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення неможливе. Діти проживають з нею, спору щодо цього немає. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді від 14.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного\~провадження,\~відкрито провадження\~по справі,\~призначено проведення\~першого судового\~засідання для\~розгляду справи\~по суті (а.с.17,18). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Вказала, що шлюбні відносини припинені з квітня 2020 року, діти будуть проживати з нею. Майнового спору немає. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище " [PERSON] "(а.с.21). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з квітня 2020 року, діти будуть проживати з позивачем, майнового спору немає (а.с.22). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 26.06.2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 89 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.10,11,12).\~Сторони припинили\~шлюбні відносини\~з квітня\~2020\~року через\~різні погляди\~на шлюб\~та сім`ю,\~відсутність взаєморозуміння,\~постійні сварки.\~Сторони спільне\~господарство не\~ведуть.\~Примирення між\~ними неможливе. Спору\~про поділ\~майна,\~що є\~спільною власністю\~подружжя,\~не виникає. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В заяві вказав, що 25.12.2012 року ПАТ „Дельта" та [PERSON] шляхом акцептування Банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду, відповідно до умов заяви № 005-28518-251212 - договір. За умовами договору банк відкриває картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, кредитний ліміт встановлюється в розмірі 20000 грн., обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Відповідачка скористалася кредитною лінією, але станом на 15.05.2014 року не виконує належним чином зобов'язання, у зв'язку з чим має заборгованість в розмірі 29083,90 грн., яка складається з тіла кредиту - 12783,90 грн., простроченого тіла кредиту - 7200 грн., заборгованість за комісіям - 9100 грн.. Просить стягнути заборгованість та судові витрати. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка не з'явилася повторно, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, про дату судового засідання повідомлена належним чином, відмовилася від одержання судової повістки.(а.с.23,28,29) Відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України можливо розглядати справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі. Вивчивши надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 25.12.2012 року між ПАТ „Дельта Банк" та [PERSON] укладена кредитна угода на підставі її заяви № 005-28518-251212 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з яким відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлений кредитний ліміт в розмірі 20000 грн.. (а.с.4-8) Згідно з Тарифами розмір комісії становить - 2,99% щомісячно. Відповідач скористався кредитною лінією, однак не виконує умови договору, в наслідок чого станом на 15.05.2014 року утворилась заборгованість в сумі 29083,90 грн., яка складається з тіла кредиту - 12783,90 грн., простроченого тіла кредиту - 7200 грн., заборгованість за комісіям - 9100 грн., що вбачається з розрахунку.(а.с.3) Правовідносини по справі регулюються ст.ст.525,526,527,530,1049,1054 ЦК України та укладеним між сторонами договором. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або закону, належними сторонами та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. На день розгляду справи судом заборгованість не погашена. Проти розміру заборгованості відповідачка заперечень не надала. Позовні вимоги позивача є підставними, сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1999 року. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем не склалося з різних причин і подальше спільне проживання неможливе. У зв'язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбу з 04 вересня 1999 року. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони 04 вересня 1999 року уклали шлюб, який був зареєстрований Калачівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем (а.с. 6). Як з'ясувалося в судовому засіданні, сторони з березня 2015 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, оскільки позивач створив нову сім'ю. Шлюб у сторін перший, спір про місце проживання дитини у них відсутній. Суд дійшов висновку, що сім`я [PERSON] розпалася та носить виключно формальний характер, оскільки подружжя втратило один до одного відчуття любові й пошани, а також твердження позивача про незгоду з позовом лиши з причин нерозподілу між ними майна є безпідставними. Статтею 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,в якому зазначив,що його мати-[PERSON] померла [INFO]. Ще при житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачу все своє майно. 23.02.2006 року мати отримала Державний акт серії ЯБ №735073 на право власності на земельну ділянку площею 2,7700 га, яка розташована на території Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому він як єдиний спадкоємець просить визнати за ним право власності на даний акт після смерті матері. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву,в якій просить слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що мати позивача-[PERSON] померла [INFO]. При житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачу все своє майно. 23.02.2006 року мати отримала Державний акт серії ЯБ №735073 на право власності на земельну ділянку площею 2,7700 га, яка розташована на території Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті матері позивач прийняв шляхом догляду за земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦK України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved