Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що рішенням Андрушівського районного суду по справі №272/197/13-ц від 13.05.2013 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, і з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину починаючи з 20.02.2013 року і до повноліття кожного з дітей. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 13.05.2013 року по справі №272/197/13-ц. Однак, з часу присудження аліментів донька сторін [PERSON] досягла повноліття, а отже стягнення по вищевказаному виконавчому листу не проводиться, так як в ньому вказано розмір стягнення 1/3 частина усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на обох дітей. Син сторін [PERSON] на даний час досі є неповнолітнім та потребує матеріальної допомоги на утримання з боку відповідача, аліментів присуджених рішенням суду недостатньо для належного забезпечення умов життя [PERSON], їх розмір значно нижчий, ніж встановлений вимогами чинного законодавства. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з [PERSON], на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у його відсутність, та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Проти винесення рішення в порядку заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.128 ЦПК України про дату, час, та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст.280 ч.1 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], та повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12-13). Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2013 травня по цивільній справі №272/197/13-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], та з відповідача по справі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину починаючи з 20 лютого 2013 року і до повноліття кожного з дітей (а.с.8). На виконання рішення по цивільній справі №272/197/13-ц Андрушівським районним судом Житомирської області було видано виконавчий лист (а.с.9). Відповідно до виданої Червоненською селищною радою Андрушівського району Житомирської області довідки від 22.10.2018 року №605 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та до складу її сім'ї входять: дочка - [PERSON], та син - [PERSON] (а.с.6). В ході розгляду справи судом встановлено, що присудженні рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2013 року по цивільній справі №272/197/13-ц аліменти в частині утримання неповнолітнього [PERSON], вказані в розмірі меншому, ніж встановлено вимогами чинного законодавства, та на даний час є недостатніми для забезпечення дитині належного рівня життя, достатнього для забезпечення його гармонійного розвитку. Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.27 "Конвенції про права дитини" від 20 листопада 1989 pоку, батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів в даному випадку повністю відповідатиме інтересам неповнолітнього [PERSON], та спрямоване на дотримання його прав, в зв'язку з чим суд задовольняє позов, збільшує розмір аліментів та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та закінчуючи досягненням дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду з позовною вимогою про зміну розміру аліментів, тому суд на підставі ч.2 ст.133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Outcome: approved