Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 05 березня 2008 р. зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім»ї. Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів та постійні сварки на рівні побутових та фінансових питань. Протягом останніх шести років стосунки між сторонами поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до припинення між сторонами шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд його задовольнити, посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання з відповідачем однією сім»єю. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечувала, зазначивши, що основною причиною розлучення є різні погляди на життя, подружня зрада, постійні конфлікти та приниження з боку позивача. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 05 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім»ї, про що складено актовий запис № 320. Від шлюбу строни мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права і обов»язки. В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами тривалий час існують конфлікти з приводу побутових та фінансових питань, які виникають через різні погляди на життя, різні інтереси, різне розуміння про права і обов»язки подружжя. Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння.

Outcome: approved