Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким. Від спільного проживання у незареєстрованому шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В позові позивач вказує, що незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина підростає, потребує додаткових матеріальних витрат, а вона самотужки не може забезпечити їй нормального життєвого існування та розвитку. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює, отримує щомісячно заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Когутницький В.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надавши письмові заперечення проти позову, сутність яких зводилась до того, що з моменту народження до 02.06.2017 року малолітній [PERSON], [INFO], проживав спільно з батьком та перебував на його повному утриманні. Лише з 02.06.2017 року дитина проживає з матір'ю в с . Росоша, Липовецького району, при цьому відвідувала батька в період з 16.06.2017 року по 18.06.2017 року. Суд, вислухавши поснення позивачки, представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне:. Як убачається із свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. З 02.06.2017 року малолітній [PERSON], [INFO] проживає спільно з матір'ю - позивачкою [PERSON] в с. Росоша, Липовецького району, Вінницької області. Ця обставина визнана сторонами, відтак не потребує доказуванню. Проживання малолітнього [PERSON], [INFO] спільно з матір'ю - позивачкою [PERSON] є правомірним, оскільки доказів визначення іншого місця проживання малолітнього суду не надано. За таких обставин, позивачка [PERSON] з якою проживає малолітня дитина вправі вимагати стягнення аліментів на її користь з відповідача, оскільки доказів наявності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину чи добровільного надання коштів на дитину суду не надано. Придбання відповідачем 16.06.2017 року малолітньому [PERSON] одежі на загальну суму 214 грн. не може розцінюватись судом, як доказ виконання домовленості між батьками про сплату аліментів, в зв'язку з невеликою вартістю придбаних речей. Крім того про наявність будь-яких домовленостей з цього приводу відповідачем та його представником не вказувалось, що свідчить про їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, оскільки працює котлочистильником в КП «Вінницяоблтеплоенерго» аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини слід стягнути в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів в такому розмірі, суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує, що згідно Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору за п. 3 ч.1 ст.5 цього Закону, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved