Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він перебував з 25.05.2003 р. по 27.02.2013 р. в офіційному шлюбі з відповідачкою [PERSON] і вони являються батьками спільної дитини [PERSON] , який народився 27.03.2007 року. Стверджує, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з сином в обсязі необхідному для нього, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не допомагає. На підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог, вказує, що син навчається у 2 класі ЗОШ №20 м. Чернівці. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.07.2015 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON]. Таким чином, самий необхідний мінімум на утримання ним сина [PERSON] складає 100 (сто) гривень на місяць. Вважає, що саме таку суму потрібно стягувати на утримання сина з відповідачки щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідачка не зявилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомила. Суд вважає, що за можливе розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити , виходячи з наступного: Дані правовідносини \~ у системному зв'язку\~ регулюються: - ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; - ч.3 ст. 181 СК України, відповідно до якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; - ст. 182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; - ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; - роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"- за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом дослідженні матеріали справи, а саме: - Свідоцтво про народження [PERSON], у якому батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON]М./а.с.4/; - Довідка про склад сім»ї /а.с. 5/; - Заочне рішення Першотравневого районного суду .м Чернівці від 27.02.2013 року про розірвання шлюбу між сторонами. /а.с. 6-7/; -Акт обстеження житлово побутових умов /а.с. 8/. Враховуючи зазначені вище вимоги закону з урахуванням матеріального становища сторін та їх сина , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина , підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню,

Outcome: approved