Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Посилався на те, що 27.04.2016 року між АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом №АЕ/8396810. Предметом договору є захист майнових інтересів, пов'язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу марки «Mercedes Bens Vito» д.н. [NUMBER]. 18.05.2016 року о 21 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mercedes Bens Vito» д.н. [NUMBER] в м.Чернівці по вул.Краматорській у напрямку вул.Горіхівської, наближаючись до електроопори, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не правильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Гольф» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], яка рухалась у зустрічному напрямку. У наслідок настання дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби було пошкоджено, а [PERSON] завдано тілесних ушкоджень. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.08.2016 року було встановлено вину [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а також встановлено, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Після встановлення усіх обставин події, позивачем було виплачено потерпілій [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 66820 грн. 31 коп., зокрема: 44790 грн. 57 коп. - витрати, пов'язані з лікуванням, 22029 грн. 74 коп. - витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Після виконання договірного зобов'язання за полісом №АЕ/8396810 АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ» на підставі п.в п.38.1.1 ст.38 Закону №1961-ІV набуло право регресної вимоги до [PERSON] У добровільному порядку відшкодувати понесені матеріальні збитки позивачу відповідач відмовляється. Просив стягнути у порядку регресу з [PERSON] на користь АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 66820 грн. 31 коп. та понесені судові витрати. Відзив на позов відповідачем подано не було. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій позов підтримав та підтвердив, викладені у ньому обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що місце ДТП він не залишав та дочекався працівників поліції. У подальшому, він змушений був поїхати з потерпілим [PERSON] до лікарні для надання останньому медичної допомоги. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених відповідачем. Просив відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду показав, що дійсно [PERSON] поїхав разом із ним до лікарні, оскільки у нього була розбита голова. Заслухавши вступне слово учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом було встановлено наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 18.05.2016 року о 21 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mercedes Bens Vito» д.н. [NUMBER] в м.Чернівці по вул.Краматорській у напрямку вул.Горіхівської, наближаючись до електроопори 4/13, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та не правильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Гольф» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], яка рухалась у зустрічному напрямку. Внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження середнього ступнею тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров'я, а транспортні засоби пошкоджено. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.08.2016 року кримінальне провадження №12016260000000313 від 19.05.2016 року відносно [PERSON] за ст.286 ч.1 КК України було закрито у зв'язку з примиренням з винного з потерпілою особою (а.с.45-47). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено ухвалу суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана ухвала суду є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 18.05.2016 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом, ухвалою суду встановлено його вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Договір страхування посвідчено полісом №АЕ 8396810. Страхова сума за страховим полісом становить 200000 гривень (а.с. 23). 24.05.2016 року потерпіла [PERSON] звернулась до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.12), а 05.09.2016 року з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.13). 20.10.2016 року страховиком було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 22029 грн. 74 коп. - витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу (а.с.25); а також 44790 грн. 57 коп. у рахунок відшкодування витрат на лікування [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. При настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (п. 3 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону). Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. ст. 3, 22.1, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38). Зокрема, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Так, п.2.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров'я. У разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди. За змістом пп. «в» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи, яка причетна до ДТП залишатися на місці пригоди. У виняткових випадках винній особі надано право у разі відсутності інших присутніх осіб відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу, повідомивши там своє прізвище та номерний знак транспортного засобу, після чого зобов'язано одразу ж повернутися на місце пригоди. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.76, ст.80 ЦПК України). Даючи оцінку аргументам відповідача та його представника щодо необґрунтованості заявленого позову з тих підстав, що [PERSON] не залишав місце дорожньо-транспортної пригоди, а був вимушений поїхати разом із потерпілим [PERSON] до лікарні, суд зауважує таке: Так, як було встановлено судом з досліджених матеріалів кримінального провадження 727/5730/16-к, єдиним потерпілим у провадженні, внесеному до ЄРДР за №12016260000000313 від 18.05.2016 року, було визнано [PERSON] [PERSON] проходив по кримінальному провадженню у якості свідка, оскільки перебував разом із [PERSON] у його автомобілі на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням йому завдано не було. Факт залишення місця ДТП відповідачем, зокрема підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.05.2016 року та протоколом огляду місця події від 18.05.2016 року, з яких вбачається, що [PERSON] був відсутній під час їх проведення. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично та відхиляє їх, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів перебування останнього у лікарні 18.05.2016 року та надання йому медичної допомоги суду надано не було. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що [PERSON] порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також п.2.10 Правил дорожнього руху України та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved