Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа: Приватний нотаріус Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 16 серпня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 137/07-К, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 45 000 доларів США, що складає еквівалент 227 250,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення договору під цільове використання кредиту. За користування кредитом було встановлено плату у розмірі 13% річних, при умові невиконання позичальником умов договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 14 %, також встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту в розмірі 0,03 % від суми кредиту. Строк користування кредитом встановлено по 13.08.2032 року. В зв`язку зі зміною прізвища, відповідно до додаткового договору № 1 від 29.12.2008 року, було внесено зміни до кредитного договору № 137/07-К від 16.08.2007 року та викладено преамбулу договору в новій редакції: сторона 2 - [PERSON] . З метою забезпечення виконання кредитного договору, між сторонами було укладено іпотечний договір № 137/07-К, згідно якого встановлено зобов`язання [PERSON] . В 2010 році ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно до заявлених первинно позовних вимог, внаслідок несплати відповідачами суми боргу утворилася заборгованість в сумі 422 7 09 грн. З метою погашення заборгованості за кредитним договором, 30.07.2010 року між відповідачем, як продавцем, та покупцем, [PERSON] , за згодою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», було укладено договір купівлі-продажу даної квартири [ADDRESS] , серія та номер ВРА/250277 посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М. Після часткового погашення заборгованості за кредитним договором, яке відбулося внаслідок й за кошти, отриманні банком-кредитором від продажу іпотечного майна представник позивача подала уточнення до позовних вимог, згідно до яких станом 21.07.2011 року відповідач частково сплатила суму боргу, яка після сплати склала 19 436,63 доларів США, що в перерахунку на національну одиницю України становило 153 735, 97 грн. Відповідним рішенням Октябрського суду м.Полтави від 26.09.2011 року з відповідачів було стягнуто дану суму у розмірі 19 436, 63 доларів США, що в перерахунку на національну одиницю України становить 153 735, 97 грн. У серпні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулася до суду позовом, в подальшому уточнивши його, в якому просила стягнути солідарно з відповідач [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року, що становить 389 176,83 гривень, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2017 року було вирішено про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на корись ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 196 642, 65 грн. Станом на даний час кредитором є відповідач - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, який укладено 25.04.2019 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС». 29.07.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріальна округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2793, про стягнення заборгованості за кредитним договором 137/07-К від 16.08.2007 року за період з 25.04.2019 року по 22.07.2020 року на загальну суму 1 065 438 грн. 95 коп., про який позивач дізналася лише після накладення арешту на її зарплатний рахунок та отримання відповідних відомостей з реєстру боржників. Вважає, що приватним нотаріусом Личуком Т.В. безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства України було здійснено виконавчий напис. Зазначає, що сума запропонована до стягнення у розмірі 1 065 438 грн. 95 коп., не відповідає дійсності. Згідно з рішенням Октябрського суду м. Полтави від 26.09.2011 року з позивача було стягнуто суму у розмірі 19 436, 63 доларів США, що в перерахунку на національну одиницю України становить 153 735, 97 грн. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2017 року було вирішено про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на корись ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 196 642, 65 грн. Тобто існує істотна розбіжність між раніше визначеною судом до стягнення з [PERSON] сумою та сумою зазначеною у виконавчому написі нотаріуса. Тому, на підставі цього, така не може вважатися беззаперечною. Крім того, на виконання зазначених рішень судів відкриті виконавчі провадження, а відкриття нового виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса призводить фактично до подвійного стягнення з позивача заборгованості за кредитом. Також позивач стверджує, що ще у 2010 році ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, слідує те, що з дня виникнення права вимоги за даним кредитним договором минуло значно більше, ніж три роки.29.07.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріально округа Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2793, про стягнення заборгованості за кредитним договором 137/07-К від 16.08.2007 року за період з 25.04.2019 року по 22.07.2020 року на загальну суму 1 065 438 грн. 95 коп., про який [PERSON] дізналася лише після накладення арешту на її зарплатний рахунок та отримання відповідних відомостей з реєстру боржників, копія витягу про що додається. [PERSON] вважає, що відповідач, незаконно, без достатніх правових підстав, звернувся до приватного нотаріуса Личука Т.В. для стягнення боргу на суму в розмірі 1 065 438 грн. 95 коп., ігноруючи існуючі рішення судів, якими вже були проведені стягнення у значно меншій сумі. На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач не мала безспірної заборгованості у розмірі 1 065 438 грн. 95 коп. перед стягувачем, розмір заборгованості не відповідає розміру, який зазначено у виконавчому написі, стягувачем було значно завищено суми вимог, які були пред`явлені позивачу, крім цього, з дня виникнення права вимоги минуло більше, ніж три роки. Також нотаріус не повідомив боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора. Відтак, просить задоволити позовні вимоги. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області цивільну справу передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 04.01.2021 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 03.12.2020 року Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.01.2021 року відкрито спрощене судове провадження у справі. Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримали та просить такі задоволити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 137/07-К, згідно якого банк надав позивачу грошові кошти в сумі 45 000 доларів США, що складає еквівалент 227 250,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення договору під цільове використання кредиту. За користування кредитом було встановлено плату у розмірі 13% річних, при умові невиконання позичальником умов договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 14 %, також встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту в розмірі 0,03 % від суми кредиту. Строк користування кредитом встановлено по 13.08.2032 року. У зв`язку з тим, що позивач змінила прізвище, відповідно до додаткового договору № 1 від 29.12.2008 року, було внесено зміни до кредитного договору № 137/07-К від 16.08.2007 року та викладено преамбулу договору в новій редакції: сторона 2 - [PERSON] . Також, з метою забезпечення виконання кредитного договору, між сторонами було укладено іпотечний договір № 137/07-К, згідно якого встановлено зобов`язання [PERSON] . В 2010 році ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно до заявлених первинно позовних вимог, внаслідок несплати відповідачами суми боргу утворилася заборгованість в сумі 422 769, 09 грн. З метою погашення заборгованості за кредитним договором, 30.07.2010 року між [PERSON] , як продавцем, та покупцем, [PERSON] , за згодою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», було укладено договір купівлі-продажу даної квартири [ADDRESS] , серія та номер ВРА/250277 посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М. Відповідним рішенням Октябрського суду м. Полтави від 26.09.2011 року з відповідачів було стягнуто дану суму у розмірі 19 436, 63 доларів США, що в перерахунку на національну одиницю України становить 153 735, 97 грн. У серпні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулася до суду з позовом, згодом уточнивши його, в якому просила стягнути солідарно з відповідач [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року, що становить 389 176,83 гривень, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2017 року було вирішено про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на корись ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 196 642, 65 грн. На підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, який укладено 25.04.2019 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» відбулась зміна кредитора. 29.07.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріальна округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2793, про стягнення заборгованості за кредитним договором 137/07-К від 16.08.2007 року за період з 25.04.2019 року по 22.07.2020 року на загальну суму 1 065 438 грн. 95 коп. Про вчинення даного виконавчого напису [PERSON] не було повідомлено, про існування такого позивач дізналася після накладення арешту на її зарплатний рахунок та отримання відповідних відомостей з реєстру боржників. Згідно із ч. 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Згідно правового висновку Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, постанова у справі № 756/7916/15-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу,відповідно доякого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису пропорушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення та пред`явлення до виконання виконавчого напису, визначена в ньому сума заборгованості становить 1065 438, 95 грн., а встановлена рішенням суду сума заборгованості - 196 642,65 грн., що свідчить про відмінність сум до стягнення. Окрім того, як зазначає позивач, вказані суми з ним не узгоджувались, тому заборгованість по кредитному договору має спірний характер. [PERSON] з наявністю у неї вказаної у виконавчому написі заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» не погоджується. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами організаціями - не більше року. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Проте, всупереч вказаним нормам чинного законодавства, приватним нотаріусом не виконано зазначених вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису від 04.07.2020 року. При вчиненні виконавчого напису, у порушення норм ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку, приватним нотаріусом не перевірено того, чи пред`явлена заборгованість є безспірною. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимог стосовно зобов`язань стягнення заборгованості та стягнення звернення заборгованості минуло більше трьох років загальної позовної давності, які банк на день вчинення виконавчого напису пропустив. Окрім того, з наданих суду документів неможливо встановити факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність заборгованості,яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, наведені обставини вказують на порушення приватним нотаріусом Личуком Т.В. при вчиненні виконавчого напису вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, щодо перевірки безспірної заборгованості. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом з цим, відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якою стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З вказаного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172, в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 29.07.2020 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст.81 ЦПК України). Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Приватний нотаріус повинен був відмовити відповідачу у вчиненні відповідної нотаріальної дії з підстав, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України. Отже, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, а виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №2793, вчинений 29.07.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованість, що виникла за кредитним договором №137/07-К від 16.08.2007 року, договором про відступлення права вимоги, укладеним 25.04.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.04.2019 року по 22.07.2020 року в розмірі 1 065 438,95 грн. - слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved