Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням суду від 12.04.2013 року, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час проживає окремо, необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові виклики на його адресу направлялись своєчасно, про причини неявки суд повідомлено не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено, 05.09.2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб (а.с. 6), який було розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.04.2013 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] ( а.с. 2), яка на даний час проживає з позивачем, що підтверджується довідкою з місця проживання (а..с 5), та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 184 СК України передбачає, що якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки неповнолітня дитина [PERSON] знаходяться на утриманні позивача, відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов'язком батьків, а також те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач має постійний заробіток, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв'язку з чим суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На виконання пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів ", відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснює відповідачеві відповідальність за прострочення сплати аліментів: відповідально до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved