Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів щомісячно на своє утримання у розмірі 2500,00 грн. протягом строку інвалідності, утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 631 479,77 грн., сплачуючи щомісячно по 10 000,00 грн., до повного погашення даної суми. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є інвалідом ІІ групи та на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім цього неповнолітній син - [PERSON], [INFO] страждає на онкологічне захворювання та для проходження курсу лікування дитини нею було витрачено 631 479,77 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у заочному порядку. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 11.08.2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.08.2009 року. Після розірвання шлюбу сторони примирились, з серпня 2012 року проживали разом та вели спільне господарство як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Батьком у свідоцтві про народження дітей записаний відповідач. З вересня 2017 року сторони перестали спільно проживати внаслідок нанесення відповідачем побоїв позивачці, у зв'язку з чим вона потрапила до лікарні з діагнозом ЗЧМТ, струс мозку та забої м'яких тканей голови, що стало підставою для звернення позивача до правоохоронних органів з відповідною заявою. Згодом позивачу була встановлена друга група інвалідності строком до 01.08.2019 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ за № 033369 від 31 липня 2018 року. Позивачка разом з дітьми проживає у кімнаті площею 18 кв.м. гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачка працює на посаді головного спеціаліста відділу організації медичної допомоги управління медичної допомоги Департаменту охорони здоров'я Одеської області державної адміністрації, проте на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 5 (п'ятирічного) віку з 15 серпня 2018 року по 05 липня 2019 року Неповнолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом у зв'язку із онкологічним захворювання, а саме на лімфому Беркіта. Витрати на лікування та курс реабілітації дитини склали 665 219,77 гривень, з яких відповідачем було сплачено лише 33740 гривень. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \Частина третя статті 181 в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017\. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017\. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. \Частина перша статті 191 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017\. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, суд вважає, що заявлений позов у частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у розмірі по 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісяця, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення старшою дитиною повноліття. Щодо вимог позивачки про стягнення по 2500 гривень аліментів на її утримання у зв`язку з отриманням інвалідності протягом строку інвалідності, суд вважає такі вимоги законними й обгрунтованими та виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. У відповідності до ч.4 ст.75 СК України, якщо один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.1, 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З приводу позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням та реабілітацією неповнолітнього [PERSON], [INFO], підлягає частковому задоволенню, а саме 50% від пред'явленої суми, оскільки обов'язок по утриманню дитини несе кожний із батьків. Відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені позивачкою обставини. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 704 гривень 80 копійок за кожну з вимог із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved