Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема, з 2012 року по теперішній час не піклується про фізичний і духовний стан доньки, не спілкується з нею взагалі, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надавши аналогічні пояснення. Зокрема, зазначила, що відповідач протягом кількох років взагалі жодного разу не телефонував доньці. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Судом постановлено ухвалу здійснення заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши думки учасників цивільного процесу, допитавши свідків, дослідивши докази, суд проходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Факт ухилення матері відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивачки, відповідач протягом 2 з половиною років не сплачує аліменти, не телефонував дочці кілька років навіть на день народження. При цьому йому ніхто не перешкоджає спілкуватися з дитиною. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивачки, з якою знайома приблизно 10 років, часто з нею спілкується, при цьому батька дівчинки вона жодного разу не бачила, зі слів дівчинки, вони з батьком не спілкуються. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, вона знаходиться в дружніх стосунках із сім'єю [PERSON], знає [PERSON], доньку позивачки. Крім того, Настя знаходиться в дружніх стосунках із донькою свідка. Свідок пояснила, що вона також розлучена, але її власна донька постійно спілкується з батьком, у зв'язку з чим Настя скаржилася її доньці, що її батько не спілкується з нею. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.7) вона народилася [INFO] в м.Харків, а її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 28.11.2006 року. Згідно зі свідоцтвом про шлюб 21.04.2007 р. позивачка вийшла заміж за [PERSON] і взяла його прізвище. Згідно з висновком органу опіки та піклування (а.с.9, 30, 34) було визнано доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Оцінюючи в сукупності вищенаведені докази, суд приходить до переконання, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема, взагалі не спілкується з нею протягом кількох років, матеріально не забезпечує. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи сказане,

Outcome: approved