Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив, в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед А.Т. «Універсал Банк» за кредитним договором № ВL4387 від 09.06.2008 року в сумі 592 843, 53 дол. США., яка складається з заборгованості по сумі кредиту - 128 591,01 дол. США, відсотків - 361164,29 дол. США, підвищені відсотки - 103 088,23 дол. США, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки від 09.06.2008 року а саме: - нежилі будівлі (А, Б, В) загальною площею 199,8 кв. м, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.11.2016, серія номер: 995, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною при його примусово виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 09 червня 2008 р. було укладено Генеральний договір про надання кредитних коштів № BL 4387. Відповідно до умов Генерального договору Банк зобов`язався надавати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 290 000,00 доларів США. Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за Генеральним договором не пізніше 01 червня 2028 р. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформлюється додатковою угодою до Генерального договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною Генерального договору (п. 1.1.1. Генерального договору). 09 червня 2008 р. між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № BL 4387/К-1 до Генерального договору відповідно до якої відповідачу було надано кредит у сумі 290 000,00 доларів США строком користування 180 місяців, зі сплатою 14,00% річних (базова процентна ставка) та 28% річних (підвищена процентна ставка) за користуванням кредитом. Для забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором 09 червня 2008 року було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3614. Згідно договору іпотеки [PERSON] (іпотекодавець) передала банку (іпотекодержатель) в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки) а саме: нежитлові будівлі (літ. А,Б,В ) загальною площею 199,80 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] та належать Іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 12 листопада 2003 року приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим №7095. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 11 грудня 2003 року та записано у реєстрову книгу №9п-182 за реєстровим №1251п. Предмет іпотеки складається з: нежитлової будівлі (нежитлова будівля літ. А - загальною площею 96,4 кв.м., нежитлові будівлі літ. Б,- загальною площею 37,0 кв.м., нежитлові будівлі літ. В - загальною площею 66,4 кв.м.). 20 квітня 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 2-1428/11 ухвалено рішення за позовом AT «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за Генеральним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позов було задоволено частково: стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором у сумі 345 875, 07 дол. США (еквівалент: 2 736 425,18 грн.), яка складається з заборгованості: за тілом кредиту: 285 206, 70 доларів СІЛА (2 256 441, 30 грн.); за відсотками - 56 624, 32 дол. США, що еквівалентно 447 988, 97 грн., пені 4 044, 05 дол. США, що еквівалентно 31 994, 91 грн. та судові витрати у сумі 1 820,00 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на нежитлові будівлі (нежитлова будівля, літ. А - загальною площею 96,4 кв. м., нежитлова будівля, літ. Б - 37,0 кв. м., нежитлова площа, літ. В - 66,4 кв. м.), загальною площею 199,80 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 12.10.2003 р. В задоволенні решти вимог - відмовлено. На сьогоднішній день рішення суду не виконано. Станом на 10.03.2020 року наявна заборгованість у розмірі - 592 843, 53 дол. США., яка складається з заборгованості по сумі кредиту - 128 591, 01 дол. США, відсотків - 361 164,29 дол. США, та підвищені відсотки - 103 088,23 дол. США. Як стало відомо AT «Універсал Банк» із інформаційної довідки від 12.02.2020 року № 72154489 предмет іпотеки - нежилі будівлі (А, Б, В)загальною площею 199,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] було відчужено, а саме, новим власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.11.2016 року, серія та номер 995, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1068721280000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32153594 від 01.11.2016. Таким чином, із набуттям права власності на предмет нерухомості Відповідач набув статусу іпотекодавця та наразі має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечними договорами у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до розгляду. 07.07.2020 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 09 червня 2008 р. було укладено Генеральний договір про надання кредитних коштів № ВL 4387. Відповідно до умов Генерального договору Банк зобов`язався надавати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 290 000,00 доларів США. Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за Генеральним договором не пізніше 01 червня 2028 р. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах Генерального договору оформлюється додатковою угодою до Генерального договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємною частиною Генерального договору (п. 1.1.1. Генерального договору). 09 червня 2008 р. між Позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №ВL4387/К-1 до Генерального договору. Відповідно до Додаткової угоди [PERSON] було надано кредит у сумі 290 000,00 доларів США строком користування 180 місяців, зі сплатою 14,00% річних (базова процентна ставка) та 28% річних (підвищена процентна ставка) за користуванням кредитом. Для забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором 09 червня 2008 року було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3614. Згідно договору іпотеки [PERSON] (іпотекодавець) передала банку (іпотекодержатель) в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки) а саме: нежитлові будівлі (літ. А,Б,В ) загальною площею 199,80 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] та належать Іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 12 листопада 2003 року ПН КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим №7095. Право власності на предмет іпотеки зареєстровано у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 11 грудня 2003 року та записано у реєстрову книгу №9п-182 за реєстровим №1251п Предмет іпотеки складається з: нежитлової будівлі (нежитлова будівля літ. А - загальною площею 96,4 кв.м., нежитлові будівлі літ. Б,- загальною площею 37,0 кв.м., нежитлові будівлі літ. В - загальною площею 66,4 кв.м.,). 20 квітня 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 2-1428/11 винесено рішення за позовом AT «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за Генеральним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позов було задоволено частково: стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором у сумі 345 875, 07 дол. США (еквівалент: 2 736 425,18 грн.), яка складається з заборгованості: за тілом кредиту: 285 206, 70 доларів США (2 256 441, 30 грн.); за відсотками - 56 624, 32 дол. США, що еквівалентно 447 988, 97 грн., пені 4 044, 05 дол. США, що еквівалентно 31 994, 91 грн. та судові витрати у сумі 1 820,00 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на нежитлові будівлі (нежитлова будівля, літ. А - загальною площею 96,4 кв. м., нежитлова будівля, літ. Б - 37,0 кв. м., нежитлова площа, літ. В - 66,4 кв. м.), загальною площею 199,80 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 12.10.2003 р. В задоволенні решти вимог - відмовлено. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт укладання між AT «Універсал Банк» та [PERSON] . Генерального договору про надання кредитних коштів № BL 4387 від 09 червня 2008 р., Додаткової угоди №BL4387/K-1 від 09 червня 2008 р. до Генерального договору про надання кредитних коштів № BL 4387 від 09 червня 2008 р. та Договору поруки № BL 4387/П-1 від 05 травня 2009 р. між AT «Універсал Банк» та [PERSON] , отримання [PERSON] коштів за даним договором та факт порушення умов Генерального договору, що потягло за собою набуття AT «Універсал Банк» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків підтверджується рішенням Солом`янського районного суду м. Києва № 2-1428/11 від 20 квітня 2011 року, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Встановлено, що рішення суду не виконано. Станом на 10.03.2020 року у наявна заборгованість у розмірі - 592843,53 дол. США., яка складається з заборгованості по сумі кредиту - 128591,01 дол. США, відсотків - 361164,29 дол. США, та підвищені відсотки - 103088,23 дол. США. З інформаційної довідки від 12.02.2020 року № 72154489 вбачається, що предмет іпотеки - нежилі будівлі (А, Б, В) загальною площею 199,8 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] було відчужено, а саме, новим власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 01.11.2016 року, серія та номер 995, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1068721280000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32153594 від 01.11.2016. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до якої зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнанні іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Таким чином, жодних підстав для припинення договору іпотеки передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», не має. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, зокрема, для [PERSON] , яка придбала майно за договором купівлі - продажу. Таким чином, відбувся факт переходу до [PERSON] права власності на нежилі приміщення, а тому у даному випадку підлягає застосуванню до спірних правовідносин стаття 23 Закону України «Про іпотеку» та поширення її дії на відповідача. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. В правовій позиції № 6-1219 цс16, викладеної в постанові Верховного суду України від 14 вересня 2016 року зазначено, що відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону: набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Тобто зазначеним законом визначено виключний перелік підстав та порядок припинення іпотеки, а саме - тільки відповідно до норм Закону «Про Іпотеку». Таким чином, із набуттям права власності на предмет нерухомості відповідач набув статусу іпотекодавця та наразі має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечними договорами у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно ч. 4 Договорів іпотеки звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем випадках та на підставах, передбачених законодавством України - у разі порушення основного зобов`язання. Звернення стягнення може здійснюватись за рішенням суду. Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. При цьому, у відповідності п. 9 Постанови пленуму ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). В силу ст. 41 ЗУ «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з ч. 5 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Отже, враховуючи вищевикладене, АТ «Універсал Банк» має право на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 63172,50 грн.

Outcome: approved