Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), розміром 4,48 умовних кадастрових гектарів на території Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0191833 , вказуючи, що право на земельну частку (пай) належало [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняв спадщину, однак не може її оформити оскільки сертифікат, яким було посвідчене право померлого на земельну частку (пай) був втрачений. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай), розміром 4,48 умовних кадастрових гектари на території Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом серії ОД-12 № 0191833 , виданим на ім`я [PERSON] . Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до 1 січня 2004 року, а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори №236/02-14 від 28.01.2020 року вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки звернувся до Кодимської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Позивач доводиться померлому онуком і, відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки його батько (син померлого [PERSON] ) [PERSON] помер [INFO] . Однак, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки сертифікат, яким посвідчене право померлого [PERSON] на земельну частку (пай), яка входить до спадкового майна, був втрачений. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позлву.

Outcome: approved