Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що вказане приміщення не належить йому на праві власності, власником є [PERSON], та оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі з липня 2013 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що до розірвання шлюбу відповідач періодично від'їжджав на батьківщину до Азербайджану, з червня 2013 року почав забирати з квартири власні речі. Шлюб між сторонами розірвано 23.10.2014 року. На даний час місце проживання відповідача не відоме, оскільки з липня 2013 року за зазначеною адресою не проживає, визначив собі інше місце проживання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши представника позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 01.04.2005 р. між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири разом із сином [PERSON], за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.12.2006 року (а.с. 6). Згідно довідки форми № 3 від 13.08.2014 р. № 643, виданої КП «Мостицький Подільського району міста Києва» у вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Тобто відповідача зареєструвала як чоловіка після реєстрації шлюбу 24.05.2012 р. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року шлюб, між позивачем та відповідачем, розірвано (а.с. 23-24). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі з липня 2013 року. Факт не проживання [PERSON] також підтверджується актом перевірки на предмет проживання (не проживання) в квартирі [ADDRESS] затвердженого директором КП «Мостицький Подільського району міста Києва» від 20.08.2014 року (а.с. 8). А також поясненнями свідка [PERSON], який пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] на одному поверсі з позивачем, з цією родиною знайомий з грудня 2007 року, часто приходив в гості як до сусідів, і зараз товаришують сім'ями, але з позивачем, оскільки відповідач в цій квартирі не проживає. Зазначив, що [PERSON] працювала на ринку разом з колишнім чоловіком, в їх сім'ї іноді відбувалися сварки (відповідач приходив додому в стані алкогольного сп'яніння). Вказав, що з відповідачем приблизно з літа 2013 року не зустрічався та не спілкувався, речей [PERSON] у квартирі позивача не бачив. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, з вищевикладеного вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, а саме з 2013 р., проте по теперішній час зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, а позивач є власником даної квартири і сплачує кошти за житлово-комунальні послуги за відповідача, чим порушуються її права,тому суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved