Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] ,1980 року народження відносно неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. До судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначивши, що позов підтримує. 24.09.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому [PERSON] заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2002 року народження. Після підготовчого судового засідання, в якому приймав участь відповідач, [PERSON] надав письмову заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. Представник Малиновської райадміністрації, як органу опіки та піклування до суду не з`явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності і зазначив, що висновок Малиновської рай адміністрації про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] ,2002 року народження підтримує. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з2001 року по 2003 рік. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] - актовий запис про народження №158, вчинений 28.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління м.Одеси. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з матір`ю. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 21.06.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] (після шлюбу в 2010 році -Пшенична) стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , 2002 року народження. Згідно з розрахунком, виконаним державним виконавцем Першого Приморського ВДВС, [PERSON] з жовтня місяця 2009 року не сплачує аліменти на утримання дитини і має заборгованість по аліментам в розмірі 131247,01 грн. Позивач стверджує , що з моменту народження дитини відповідач не піклувався про сина, приймає участі у вихованні і в утриманні дитини, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина, який повністю перебуває на утриманні та вихованні матері. Малиновська рай адміністрація, як орган опіки та піклування 30.10.2019 року склала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] ,2002 року народження. На підтвердження позову [PERSON] посилається на такі докази: довідку з місця проживання, свідоцтво про народження [PERSON] , свідоцтво про розірвання шлюбу між сторонами, рішення суду про стягнення аліментів, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, виконаний державним виконавцем Першого Приморського ВДВС міста Одеси від 19.09.2019 року, висновок Малиновської рай адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, пояснення в судовому засіданні [PERSON] ,2002 року народження, заяву відповідача про визнання позову. Дослідивши надані письмові докази і наведені у позові доводи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав: Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стаття 51 Конституції України, стаття 5 Сімейного кодексу України визначають, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А статтею 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 по 2003 рік. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . До народження дитини відповідач залишив дружину. З 2002 року сторони спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства. Відповідно до наданих до суду документів вихованням і утриманням неповнолітнього [PERSON] , 2002 року народження займалась тільки мати, а з 2010 року - мати разом з вітчимом - [PERSON] . У відповідності до положень ст.19 СК України Малиновська рай адміністрація, як орган опіки та піклування надала суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов`язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст. 19 СК України. Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження (а.с. 63-64). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і доведеним, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,4 грн.

Outcome: approved