Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача в якому вказала, що з 2013 року, вона проживала з [PERSON] , однією родиною за адресом: [ADDRESS] по день його смерті, а також проживає у квартирі по теперішній час. За зазначеною адресою вона зареєстрована не була. З [PERSON] проживали разом однією родиною, вели сумісне господарство. [PERSON] був зареєстрований за адресом: [ADDRESS] , та був основним наймачем зазначеної квартири. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті вона продовжує проживати за зазначеним адресом, як його цивільна дружина, іншого місця проживання вона не маю, що підтверджується довідкою з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Крім того, факт сумісного проживання з [PERSON] з 2013 року по день його смерті підтверджується актом від 02 вересня 2019 року, складеного головою ОСББ «Металургів 31». Зазначений факт підтверджується довідкою-характеристикою, виданою дільничним інспектором, вироком суду, викликами КВІ м. Маріуполя за спірною адресою. Крім того, зазначений факт може бути підтверджено свідками. Після смерті її цивільного чоловіка [PERSON] вона звернулася до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з проханням оформити на неї договір найму житлового приміщення за адресом: [ADDRESS] , де їй роз`яснено, що необхідно звернутися за вирішенням цього питання до суду, оскільки я не зареєстрована за спірною адресою. Незважаючи на те, що вона не зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , вважає що набула права користування зазначеною квартирою, просить позов задовольнити. Позивач та її представник підтримали позовні вимоги на підставах викладених в позові. Представник відповідача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, ухваленні рішення на розсуд суду відповідно до вимог діючого законодавства. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає за адресою: [ADDRESS] з 1965 року, [PERSON] мешкає в кв.№26 з 2013 року. З померлим [PERSON] вона мешкала по день його смерті як цивільна дружина. Також пояснила, що [PERSON] працює реалізатором на ринку, зранку йде на роботу та в обід повертається, бачить її майже кожен день. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є головою ОСББ "Металургів 31", працювала начальником ЖЕКУ у вказаному будинку з 2006 по 2017 рік, спілкувалася з померлим [PERSON] та його матір`ю, яка також померла десь у 2013-2014 році. [PERSON] в квартирі мешкала ще у 2013 році, оскільки бачила її коли відбувалася заміна стояку, [PERSON] представляв її як дружину. Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно особового рахунку № [NUMBER] у кв. [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] 1952 р.н., яка померла [INFO] , та [PERSON] 1972 р.н. Відповідно до актового запису про смерть №814 від 05.04.2018р. [PERSON] помер [INFO] . Суду представлена довідка Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19.06.2019р. в якій вказано, що [PERSON] не має місця реєстрації в м. Маріуполі. Згідно акту від 02 вересня 2019 року, складеного головою ОСББ «Металургів 31» від 02.09.2019р. [PERSON] проживала в кв. [ADDRESS] з [PERSON] з початку 2013 року по день його смерті [INFO] . Суду також представлений вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.07.2016 року, який набрав законної сили, згідно якого [PERSON] засуджена за ч.1 ст.263 КК України, у даному вироку також встановлена адреса мешкання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Згідно довідки-характеристики від 03.09.2019р. виданою дільничним інспектором Центрального ВП відносно [PERSON] , адреса мешкання останньої з 2013 року зазначена як: [ADDRESS] . Крім того, суду надані виклики інспектора Центрального районного сектору пробації з яких вбачається, що останні направлялися у 2016-2017 році на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. При цьому ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. На підставі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Враховуючи надані суду докази, вислухавши пояснення свідків, суд приходить до про обґрунтованість позовних вимог та визнає за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved