Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а саме: суму основного боргу в розмірі 13\~986,48 грн., 3 % річних у розмірі 408,77 грн., інфляційні витрати у розмірі 675,42 грн., пеню у розмірі 1\~024,59 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2015 між відповідачем та [PERSON] укладено договір № 203921 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідач своєчасно не оплачувала надані їй за адресою: [ADDRESS] , приміщення [ADDRESS] послуги з надання приміщенню теплової енергії, у зв`язку з чим, за період з січня 2018 року по квітень 2019 року, з врахуванням частково здійсненої оплати у неї утворилась заборгованість на суму 13986,48 грн., 3 % річних у розмірі 408,77 грн., інфляційних витрат у розмірі 675,42 грн., пені у розмірі 1\~024,59 грн., а всього 16095,26 грн. Ухвалою суду від 19.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 14.01.2020 року, яке було відкладено на 06.02.2020 року через першу неявку в судове засідання відповідача у справі. Учасники справи в судове засідання, призначене на 06.02.2020 року, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України. На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Господарським кодексом України,\~Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року\~за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198\~та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2009, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Капшуровою Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №2920 [PERSON] на праві приватної власності належить приміщення [ADDRESS] . 05.01.2015 між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району та [PERSON] був укладений Договір № 203921 Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до умов п. 1.1 Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами\~(цінами) в термін та порядку, встановленими умовами договору. Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи договір, погодилася з усіма його умовами, отже зобов`язалася приймати та оплачувати вартість спожитої теплової енергії за діючими тарифами (цінами) у встановлені умовами договору терміни та порядку: щомісяця до 20 числа, наступного за розрахунковим; а також\~пеню, нараховану за несплату або несвоєчасну сплату споживачем спожитої теплової енергії відповідно до п.7.2.8 Договору. На виконання умов договору позивач здійснював постачання теплової енергії у нежитлове приміщення №40 (Літ.А-5), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] власником якого є відповідач. Позивачем було відпущено теплової енергії Відповідачу за період з січня 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 19442,13 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахункам надісланими на адресу Відповідача. Відповідач за період з січня 2018 року по квітень 2019 року частково здійснила оплату, в сумі 5455,65 грн. у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 13986,48 грн. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Як вбачається з положень ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст.526, 530, 611, 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено що вона борг погасила, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно ст.ст. 546,\~549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних витрат за спірний період складає 675,42 грн., а 3% річних від простроченої суми складають 408,77 грн. Відповідно до п. 7.2.8. Договору, в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченої платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення в день фактичної оплати. Розмір пені складає 1024,50 грн. Таким чином, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних і нарахованої пені, загальна суми заборгованості Відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 16095,26 грн. Виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд доходить до висновку, що відповідач [PERSON] , не виконуючи належним чином зобов`язання споживача зі сплати спожитої обумовленої договором №202629 від 01.05.2007 теплової енергії, порушила встановлений законом строк і порядок її оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та пені є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved