Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що [INFO] в м. Путивль Сумської області помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить в тому числі й 17/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , які належали померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2001, а також земельна ділянка площею 0,059 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 5923810100:01:003:0078, розташована по [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору дарування земельної ділянки від 05.10.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 2715. Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, позивач прийняла спадщину після його смерті, на підставі її заяви державним нотаріусом 03.08.2018 заведена спадкова справа № 111/2018. В той же час, оформити свої спадкові права на частку будинку за вказаною адресою позивач позбавлена можливості в зв`язку з розбіжностями в правовстановлюючому документі на це майно та даними технічної інвентаризації, а саме: в свідоцтві про право власності на житло, виданого органом приватизації Путивльської міської ради народних депутатів Путивльського району Сумської області від 02.11.2001, зазначено, що квартира [ADDRESS] приватизована [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/3 частці кожному). В той же час, згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] в 17/100 частках, [PERSON] в 17/100 частках, [PERSON] в 17/100 частках, [PERSON] в 49/400 частках, [PERSON] в 49/400 частках, [PERSON] в 49/400 частках та [PERSON] в 49/400 частках. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на 17/100 часток житлового будинку загальною площею 147,3 кв.м, житловою площею 81,6 кв.м, з надвірними спорудами, розташовані по [ADDRESS] . Крім того, позивач також не може оформити в нотаріальному порядку свої права і на вище вказану земельну ділянку з тих причин, що її батько за життя не зареєстрував своє право власності на вказане майно. Посилаючись на зазначене, просила також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на земельну ділянку площею 0,0590 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № 5923810100:01:003:0078. Витрати по справі просила покласти на неї, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності його представника. При винесенні рішення покладався на розсуд суду. З`ясувавши\~обставини,\~якими позивач обґрунтовує свої\~ вимоги,\~ дослідивши надані \~докази,\~ суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань. Матеріалами справи підтверджено те, що [INFO] в м. Путивль Сумської області помер [PERSON] , батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 7-9). До спадкового майна входить частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , які належали померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2001, а також земельна ділянка загальною площею 0,059 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в м. Путивль Сумської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняла спадщину після його смерті, про що державним нотаріусом заведена спадкова справа № 111/2018 від 03.08.2018 (а.с. 14). В той же час, в оформленні спадкових прав на зазначену частку будинку позивачу було відмовлено в зв`язку з розбіжностями в правовстановлюючому документі на це майно та даними технічної інвентаризації, а саме: в свідоцтві про право власності на житло, виданого органом приватизації Путивльської міської ради народних депутатів Путивльського району Сумської області від 02.11.2001, зазначено, що квартира [ADDRESS] приватизована [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/3 частці кожному). В той же час, згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] в 17/100 частках, [PERSON] в 17/100 частках, [PERSON] в 17/100 частках, [PERSON] в 49/400 частках, [PERSON] в 49/400 частках, [PERSON] в 49/400 частках та [PERSON] в 49/400 частках (а.с. 29). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2001, виданого на підставі розпорядження від 15.10.2001 № 1645, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] загальною площею 77,5 кв.м (по 1/3 частці кожен). В той же час, згідно технічного паспорту від 10.04.2019 та даних Путивльського БТІтаП, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Путивльського міськвиконкому 02.11.2001 на підставі розпорядження від 15.11.2001 № 1645, є власниками по 17/100 часток кожен житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , загальною площею 147,3 кв.м, житловою площею 81,6 кв.м, побудовані у 1974 році, відсоток зносу 40 %, зареєстрований в реєстровій книзі № 22 по реєстру № 197. В свідоцтві про право власності на житло від 02.11.2001 вказана загальна площа 51/100 частки житлового будинку (квартира 1). Зміна загальної площі відбулася за рахунок переобладнання печей та грубок згідно «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» від 24.05.2001 № 127 із змінами. Будь-яких самочинних прибудов та перепланувань житлового будинку не проводилося (а.с. 15-21). Співвласником іншої частки будинку (по 49/400 часток кожен) за вказаною адресою є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни, посвідченого Путивльською державною нотаріальною конторою 27.10.1995 за реєстровим № 3156. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , також входить земельна ділянка площею 590 кв.м, цільове призначення якої будівництво житлового будинку та господарських будівель, розташована по [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору дарування земельної ділянки від 05.10.2001, посвідченого 05.10.2001 державним нотаріусом Путивльської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 2715. Згідно копії вказаного договору, його було укладено між [PERSON] та [PERSON] , якій вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 010497, виданого 19.01.2001 Путивльською міською радою народних депутатів Сумської області, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 81 (а.с. 11). В той же час, в оформленні спадкових прав на зазначену земельну ділянка позивачу було відмовлено з тих причин, що її батько за життя не зареєстрував своє право власності на вказане майно, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2019 № 1110/02-31 (а.с. 28). Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.08.2019, [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , на підставі державного акту від 19.01.2001 серії І [NUMBER] , є власником земельної ділянки з кадастровим № 5923810100:01:003:0078, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в м. Путивль Сумської області (а.с. 22-25). Пунктами 9-10 розділу VII \~Закону \~України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна \~реєстрація \~земельних ділянок, \~які передаються \~у \~власність \~із \~земель \~державної чи комунальної \~власності, \~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною \~ділянкою, \~видані \~до \~набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж. Відповідно до ч.1 ст. 21 цього ж Закону відомості \~про \~межі \~земельної \~\~ділянки \~вносяться \~\~до Державного земельного кадастру: \~на підставі \~відповідної \~документації \~із \~землеустрою \~щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі \~технічної \~\~документації \~із \~землеустрою \~щодо встановлення (відновлення) меж \~земельної \~ділянки \~в \~натурі \~(на місцевості) - у \~разі \~встановлення \~(відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням \~відповідно \~до \~статті \~107 ЗК України; на підставі \~проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж \~суміжних \~земельних \~ділянок \~їх власниками. Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. \~ Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved