Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , 1983 р.н., являється донькою позивачу, прописана в даному будинку з 24.04.2009 року, проте з 2008 року не проживає в ньому ,що підтверджується актом депутата міської ради. Фактично відповідач виїхала за кордон і не має можливості самостійно виписатись з будинку. Позивач має право вимагати усунення будь-яких обмежень, перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм нерухомим майном, тому просить визнати [PERSON] , 1983 року народження, такою, що втратила право користування будинокм, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайти суду, відзив чи будь-яких інших заяв до суду не направила. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України та приходить до такого. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 30.10.2003 року (а.с. 3), договору дарування частину житлового будинку від 12.08.2002 року (а.с. 4), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5886197, то житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . З витягу із Рішення Коростишівської міської ради від 13.10.2015 року № 1055, вбачається, що вулицю «Куйбишева» перейменували на «Олександра Довженка». Відповідно до акту депутата Коростишівської міської ради Дейчука Л.В. від 29.01.2020 р. № 155 встановлено, що в будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , 1983 р.н., з 2008 року не проживає. Згідно довідки № 03-32/106 від 30.01.2020 року Коростишівської міської ради, то за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1983, яка знаходиться за межами країни. Також, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, то [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Слід зазначити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] , 1983 р.н. не проживає у вищевказаному будинку понад 1 рік, не користуються житлом, не несе витрат по його утриманню, а тому її слід визнати такою, що втратили право користування даним житловим приміщенням, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved