Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідно до розпорядження Київської райадміністрації за № 373 від 13.07.2017 року [PERSON] , призначена опікуном малолітньої, на той час, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією розпорядження Київської райадміністрації № 373 від 13.07.2017 року. Згідно з розпорядженням Суворовської райадміністрації за № 258 від 28.04.2017 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти, що підтверджується копією розпорядження Суворовської райадміністрації № 258 від 28.04.2017 року. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ДНАП ОМР. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2018 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на праві приватної спільної часткової власності належить 224/1000 частки квартири під № 156, 158/155, 157, [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, витягом з ДРРП на нерухоме майно. Дана квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері. З інформаційного листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за № 859/01-02-19 від 23.09.2019 року позивачу стало відомо, що з 26.09.2015 року в належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] зареєстрований незнайомий громадянин, [PERSON] , [INFO] , дане підтверджується інформаційним листом ДНАП ОМР від 23.09.2019 року за № 859/01-02-19. [PERSON] ніколи в квартиру [ADDRESS] не заселявся, не проживав в ній та не проживає на даний час, належних йому речей в зазначеній квартирі немає, що підтверджується актом про непроживання. Наявність зареєстрованих людей у квартирі позбавляє власника законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Враховуючи зазначене, позивач просив його позов задовольнити, визнавши відповідача, [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 21 січня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 27.28). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 32). Відповідачу направлялись повістки за адресою реєстрації, однак листи повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 34,35,38,39). Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістив та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Київської райадміністрації за № 373 від 13.07.2017 року [PERSON] , призначена опікуном малолітньої, на той час, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією розпорядження Київської райадміністрації № 373 від 13.07.2017 року. Згідно з розпорядженням Суворовської райадміністрації за № 258 від 28.04.2017 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти, що підтверджується копією розпорядження Суворовської райадміністрації № 258 від 28.04.2017 року. (а.с. 18). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ДНАП ОМР. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2018 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на праві приватної спільної часткової власності належить 224/1000 частки квартири під № 156, 158/155, 157, [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, витягом з ДРРП на нерухоме майно. (а.с. 9-11). Дана квартира належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері. З інформаційного листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за № 859/01-02-19 від 23.09.2019 року позивачу стало відомо, що з 26.09.2015 року в належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] зареєстрований незнайомий громадянин, [PERSON] , [INFO] , дане підтверджується інформаційним листом ДНАП ОМР від 23.09.2019 року за № 859/01-02-19. (а.с. 7). [PERSON] ніколи в квартиру [ADDRESS] не заселявся, не проживав в ній та не проживає на даний час, належних йому речей в зазначеній квартирі немає, що підтверджується актом про непроживання. (а.с. 8). Наявність реєстрації [PERSON] в квартирі, змушує позивача сплачувати комунальні платежі за відповідача, який не користується та не проживає у вказаній квартирі. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців з урахуванням відповідача, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які [PERSON] вимушена сплатити таким службам за надані послуги. Наявність зареєстрованих людей у квартирі позбавляє власника законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном. Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, що розташований [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням». Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18. Відповідач залишаючись зареєстрованим у квартирі, порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Враховуючи встановлені у справі обставини, та те що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд дійшов висновку про те, що відповідач залишаючись зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , є сторонньою особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує права власника, [PERSON] . Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18. Відповідно до\~Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"\~- громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved