Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 3 на вул. Хутір Федорці в с. Далява Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 3 по вул. Хутір Федорці в с. Далява Дрогобицького району Львівської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2006. У вказаному житловому будинку з 20.05.2016 зареєстрований відповідач. Проте, останній з червня 2016 року у будинку не проживає, оскільки перейшов проживати до своєї дружини у м.Львів. Разом з тим відповідач не приймає жодної участі в утриманні житлового будинку та в оплаті за комунальні послуги. Реєстрація такого перешкоджає оформити субсидії на комунальні послуги, оскільки для цього необхідно подати довідку про доходи від усіх членів сімї. Відповідач такої довідки не надає. У разі відсутності субсидії, не зможе оплатити комунальні послуги, оскільки її дохід є незначним, що в результаті може призвести до припинення надання комунальних послуг. Зважаючи на викладене, звернулась з даним позовом до суду. 06.12.2018 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 20.12.2018. Ухвалою від 10.12.2018 у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження 28.01.2019 без виклику сторін, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 28.01.2019 розгляд справи відкладено на 19.02.2019 для повторного належного повідомлення про розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори [PERSON] 17.01.2006 року, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 18.04.2005, є [PERSON]. Спадкове майно складається з 1/3 квартири № 2 в будинку 20, що по вул. Мазепи в м. Дрогобичі, житлового будинку з господарською будівлею, що знаходиться в с. Далява Дрогобицького району по вул. Хутір Федорці, 3, земельної ділянки, площею 0,4558 га, розташованої на території Солонської сільської ради. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9643115 від 23.01.2006 вбачається, що власником будинку № 3, що знаходиться в с. Далява, вул. Хутір Федорци Дрогобицького району Львівської області являється [PERSON]. З копії будинкової книги будинку № 3, що знаходиться в с. Далява, вул. Хутір Федорци Дрогобицького району Львівської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 20.05.2016. З довідки про склад сімї № 814 від 30.11.2018, виданої Солонською сільською радою вбачається, що за адресою: с. Далява, вул. Федорци, 3 Дрогобицького району Львівської області до складу зареєстрованих входять - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З актів перевірки паспортного режиму проживання [INFO] за № 182/02-27 від 26.06.2018 та за № 491/02-27 від 30.11.2018, складених комісією Солонської сільської ради в складі: сільського голови, секретаря сільської ради, депутатів сільської ради, вбачається, що [PERSON] з червня 2016 року по даний час за вказаною адресою не проживає. Факт непроживання засвідчили сусіди. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обмеження чи втручання у право власника можливе з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України,\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени, сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частини 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. З роз'яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо. Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідач фактично добровільно залишив спірне житло і у ньому не проживає понад встановлені законом терміни (понад один рік), його особисте майно у будинку відсутнє, останній не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування будинком між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що відповідач самостійно залишив жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись, тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житлом. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved