Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. В 2007 році до неї звернувся її знайомий [PERSON] з проханням надати йому дозвіл на реєстрацію його місця проживання у належній [PERSON]. квартирі. Своє прохання [PERSON] обґрунтував тим, що перебування на реєстраційному обліку в місті Одесі йому потрібно для працевлаштування. [PERSON] відгукнулася на прохання [PERSON] та погодилася надати останньому письмовий дозвіл на реєстрацію місця проживання відповідача в її квартирі за умови, що [PERSON] протягом року у добровільному порядку зніметься з реєстраційного обліку. Відповідач в належній позивачці квартирі жодного часу не проживав і не перебував. Оскільки відповідач до теперішнього часу не виконав своєї обіцянки щодо зняття з реєстраційного обліку в належній позивачці квартирі, позивачка спробувала в 2012 році самостійно зняти відповідача з реєстраційного обліку. Але при зверненні до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по даному питанню, їй було відмовлено, тому як існує певний порядок, передбачений ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому позивачка змушені звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи: Головного управління державної міграційної служби в Одеській області, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився, заперечень стосовно предмету позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надавав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, шляхом надіслання судових повісток, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Оцінивши наявні та зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11833958 від 14.09.2006р., виданого КП «ОМБТІ та РОН», номер запису: 3348 в книзі: 177 дод-1. Позивач зареєстрована та постійно проживають за вказаною адресою. Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Також у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 18.09.2007 року, згідно довідці-формі№1, від 23.09.2013року за №1638. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що на прохання відповідача, позивачкою було надано згоду на його реєстрацію у квартирі [ADDRESS], у зв*язку з неможливостю [PERSON] працевлаштуватися, за умовами, що [PERSON] протягом року у добровільному порядку зніметься з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідач в належній позивачці квартирі жодного часу не проживав і не перебував. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правових підстав для проживання або перебування відповідача в належній позивачці квартирі не має. Відповідач не є родичем або членом сім'ї позивача, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власників в користуванні цією жилою площею. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS], перешкоджає власнику при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує його право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням . Вирішити це питання в несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Суд вважає, що відповідач втратив право на спірне житлове приміщення, а саме на квартиру [ADDRESS]. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved