Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власницею житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира), де також зареєстрований відповідач у справі. Зазначила, що [PERSON] є її рідним братом та останніх 15 років фактично проживає в м. Ківерці . Факт реєстрації відповідача у її квартирі призводить до нарахувань по утриманню житла у завищеному розмірі. Враховуючи те, що [PERSON] вищевказаною квартирою не користується, його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі ним не сплачуються, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Судові витрати просить залишити за нею. До початку судового засіданні від представника позивачки надійшло клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 36). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними судовими повістками (а.с. 29, 42), які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області - а.с. 34), а також судовим оголошенням про виклик до суду (а.с. 41), які містяться у матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Від третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивча [PERSON] , [PERSON] надійшли до суду аналогічні за своїм змістом заяви з проханням розгляд справи здійснювати у їх відсутності, заперечення щодо заявлених позовних вимог у них відсутні (а.с. 35, 38). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується договором дарування квартири від 04.03.2015 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 35361179 від 24.03.2015 року (а.с. 10-11). Як вбачається з будинкової книги А № 74770 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] даному житловому приміщенні з 25.05.1998 року зареєстрований, зокрема, [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-16). Як слідує з листа Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області № 8022/54/ос2018 від 13.11.2018 року, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , близько останні 15 років (а.с. 19). Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач будучи членом сім`ї власника жилого приміщення, близько 15 років без поважних причин не проживає в ньому. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У своїй позовній заяві позивачка просила судові витрати залишити за нею. Враховуючи викладене,

Outcome: approved