Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу №4-194 квартири [ADDRESS] (Богоявленському) в м. Миколаєві, яка складається з двох житлових кімнат житловою площею 28,30 кв.м., загальною площею 45,20 кв.м., зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Миколаївська Нерухомість 2000» 22 березня 2002 року, зареєстрований в ММБТІ 23.04.2002 р. за №18059, укладений між, [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого боку. На теперішній час він не має можливості належним чим оформити свої спадкові права, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Сторони у судове засідання не зявились, що не перешкоджає розгляду справи по суті у відповідності до приписів статей 223, 279 ЦПК України. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 22 березня 2002 року між, [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу №4-194 квартири [ADDRESS] (Богоявленському) у місті [PERSON]. Вказана квартира, яку [PERSON], придбав у відповідачів по даній справі, згідно договору купівлі-продажу, складається з двох житлових кімнат житловою площею 28,30 кв.м., загальною площею 45,20 кв.м. Раніше квартира [ADDRESS] (Богоявленському) у місті [PERSON] належала відповідачам [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.01.2002 року, виданого на підставі розпорядження №3888-р від 15.01.2002 року, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.01.2002 року за р.№18059. Договір купівлі-продажу №4-194 квартири був зареєстрований на Універсальній товарній\~біржі "Миколаївська\~Нерухомість 2000", 22 березня 2002 року . Договір купівлі-продажу вказаної квартири підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його\~нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Позивач [PERSON] являється рідною донькою [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про народження позивача серії VII-УР №0949904, який згідно вищезазначеного договору купівлі-продажу купив зазначену квартиру. Дівоче прізвище позивача «Охримчук», змінила прізвище на «Альохіна» у звязку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від ІІ-ФП №270699 від 22.08.1987 року. Батько позивача, який є власником квартири [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП №268674 помер 14 грудня 2017 року, про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 21 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис №4205. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] (Богоявленському) у м. Миколаєві. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом було зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу №62376329. В межах спадкової справи приватним нотаріусом Позивачу було надано роз'яснення №984/01-16 від 21.05.2018р., згідно з яким угоди, зареєстровані на біржі не прирівнюються до нотаріально посвідчених, які визначені ст. 40 Закону України «Про нотаріат», а відтак, дійсність цього договору має бути встановлена відповідним рішенням суду. Відповідно\~\~до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами позивачем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у березня 2002 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. У відповідності до приписів\~статті 55 Конституції України\~як Основного Закону держави, статей\~4,\~16 ЦК України,\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як розяснено у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008\~Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на те що нотаріусом було розяснено, що в подальшому для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, необхідно звернутись до суду для визнання вищезазначеного договору дійсним, суд вважає, що задоволення вимоги про визнання угоди дійсною є достатньою підставою для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, тому вимога про визнання договору дійсним підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлялось вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача, витрати повязані зі сплатою судового збору несе позивач.

Outcome: approved