Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтвержується Договором дарування будинку від 17.12.2003 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав № 19977386 від 03.04.2014 року. На даний час відповідач, який являється її рідним братом хоч і зареєстрований за вказаною вище адресою, однак не проживає з 1998 року і по теперішній час. Відповідач не бере участі в утриманні житлового будинку та не оплачує комунальні послуги. [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтвержується Договором дарування будинку від 13.07.2006 року, отже має де проживати. Окрім, цього на ім`я відповідача надходить коресподенція, яку позивач не має можливості йому передававати. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 26.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Яворівська міська рада Львівської області в судове засідання не з`явилися, на адресу суду скерували клопотання про розгляд справи у їх відсутності, на підставі нявних доказів у матеріалах справи Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із Договором дарування будинку від 17.12.2003 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок [ADDRESS] , Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речових прав № 19977386 від 03.04.2014 року власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2536 від 23.04.2019 року, виданою виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] .. Згідно із будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в будинку по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Згідно із Договором дарування будинку від 16.03.2006 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок [ADDRESS] , Згідно із актом комісії створеної на підставі розпорядження міського голови Яворова № 305 від 22.04.2019 про встановлення місця проживання особи за місцем реєстрації від 22.04.2019 року [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1998 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у позовній заяві, а зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору, застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, є виключною прерогативою суду. Суд дійшов висновку про застосування норм ст. 405 ЦК України при вирішенні даного спору, а не ст. ст. 71, 72 ЖК України, як про це зазначила позивач. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однак не проживає в житловому будинку на час розгляду справи понад рік, не проводить оплату житлово-комунальних послуг, участі в утриманні житлового будинку не бере, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення йому перешкод у користуванні таким суду не надано, а тому позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved