Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Посилалася на те, що вони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 06.04.2010 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя у них є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач офіційно працює лікарем-терапевтом - спеціалістом з медико-соціальної реабілітації ОКМУ «Центр медико-соціальної експертизи» та має регулярний дохід, добровільно допомоги на утримання дитини не надає, домовленості про сплату аліментів між ними не було досягнуто. Також вказувала на те, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач її вихованням не займається. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини від його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 02.11.2009 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони на даний час спільно не проживають, малолітня донька проживає разом із матір'ю. Зазначені обставини відповідач не заперечував. [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із пояснень відповідача видно, що він постійно працює та має щомісячний заробіток. Ця обставина підтверджена, дослідженою в судовому засіданні довідкою про доходи №301 від 01.07.2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] має постійне місце роботи, а саме працює лікарем-терапевтом - спеціалістом з медико-соціальної реабілітації ОКМУ «Центр медико-соціальної експертизи» та щомісячно отримує заробітну плату /а.с.10/. Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і відповідно до цієї норми на позивачці також лежить обов'язок по утриманню дитини. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1032 гривні, на дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Статтею 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей немає, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити: стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: approved