Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Піскіської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані в с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Центральній,6, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вищевказане домоволодіння відноситься до типу «колгоспних дворів» головою якого була її мати [PERSON], котра померла 30.12.2015 року, проте, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належне [PERSON] домоволодіння, позивач, як спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину, що позбавляє її можливості в повній мірі реалізувати свої права на успадковану нею нерухомість, тому за захистом своїх прав вона змушена звернутися до суду. Згідно з ухвалою суду від 31.08.2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; представник відповідача та треті особи заперечень проти позову [PERSON] не мають. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. В судовому засіданні встановлено, що господарство, яке розташоване в с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Центральній,6 має статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року його головою була [PERSON], яка проживала разом зі своїм сином [PERSON]М.(а.с.7, 16, 17). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 Постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно із Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію ЗУ «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, які регулювали власність колгоспного двору, домоволодіння в с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Центральній,6, на праві власності належало в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] Проте, у власників відсутні правовстановлюючі документи на належні їм частини домоволодіння, оскільки на момент його зведення реєстрація будинку у сільській місцевості не вимагалася. Згідно зі свідоцтвом про смерть та копією актового запису про смерть, [PERSON] помер 21.12.2002 року (а.с.44,45). Відповідно до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 20.07.2017 року №1797/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, оскільки ніхто із спадкоємців із заявами до нотаріуса не звертався (а.с.51). [PERSON] померла 30.12.2015 року, залишивши за життя заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.5,7,8). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 19.06.2017 року №1516/01-16, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] була відкрита 23.02.2016 року за заявою [PERSON], якій видані свідоцтва про право на спадщину у виді земельних ділянок (а.с.28-30). Треті особи не заперечують проти того, щоб за позивачем було визнане право власності на домоволодіння в цілому. Проте наразі позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на вищевказану спадщину та належним чином зареєструвати своє право власності на успадковану нерухомість, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності спадкодавця на належне їй майно (а.с.18). Згідно з повідомленням КП «Прилуцьке МБТІ» від 01.06.2017 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований в с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Центральній,6, не зареєстровано (а.с.15). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, відомості про об»єкт нерухомості, розташований в с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Центральній,6, у вказаних реєстрах відсутні; за вказаною адресою зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 7420381500:01:002:0063, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником якої є [PERSON] (а.с.34) Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], у встановленому законом порядку прийняла спадщину, в померлої спадкодавиці відсутні правовстановлюючі документи на належний їй будинок з господарськими будівлями, які розташовані в с.Піски Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Центральній,6, що перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове нерухоме майно у нотаріуса, тому суд вважає за можливе її позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved