Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Заява обґрунтована тим, що після смерті матері відкрилась спадщина, але державним нотаріусом йому відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, оскільки віпдсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Справа 21.09.2016 року надійшла в провадження судді Подільського районного суду м. Києва Супрун Г.Б. Позивач та його представник в судовому засіданні зменшили розмір позовних вимог та просили в порядку спадкування за заповітом визнати за [PERSON] право власності на 55/100 частини квартири [ADDRESS], оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2015 року за його батьком [PERSON] визнано право власності на іншу частину квартири в розмірі 45/100 в порядку поділу спільного майна. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, та прийняти рішення згідно чинного законодавства, на підставі наявних доказів у справі. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник 3-ї особи ЖБК «Моторист» в судове засідання не з»явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належно. Представник 3-ї особи ГТУЮ у м.Києві в судове засідання не з»явився, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити, оскільки постанова державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 01.12.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій є законною. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що на ім»я [PERSON] 25.02.1976 року видано ордер на жиле приміщення на сім»ю з трьох осіб: [PERSON], [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), на право зайняття трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 165, зворот). Відповідно до довідки ЖБК «Моторист», [PERSON] була членом даного кооперативу на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 11.12.1972 року №2093. Сума пайового внеску за квартиру в розмірі 6384,82 крб. виплачена 21.05.1991 року в повному обсязі, що складає суму паєнакопичення (а.с. 165). Згідно статті 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ч. 1 ст. 19-1 Закону України "Про коооперацію" у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Сплативши частку в пайовому внеску в період шлюбу з [PERSON], спадкодавець за життя набула право власності на відповідну частку в спірній квартирі. Рішенням Апеляційного суду м. Києві від 10.12.2015 року визнано за [PERSON] право власності на 45/100 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 60,82 кв.м. (а.с. 68-71). Відповідно до заповіту [PERSON] від 25.12.2013 року на випадок своєї смерті спадкодавець заповідала все своє майно своєму сину позивачу [PERSON] (а.с. 160). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №7985 (а.с. 156). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй на праві власності майно. А отже, враховуючи рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2015 року, їй належить 55/100 частини квартири, ця частка вирахована відповідно до паєнагромадження, яку вона з чоловіком вносила безпосередньо в період шлюбу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З матеріалів спадкової справи №354/14 Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відкритої щодо майна померлої 20.06.2014 року [PERSON], вбачається, що позивач 20.06.2014 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 155, зворот). 01.12.2014 року державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно (вищезазначену квартиру) з причин ненадання правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності померлої на квартиру. Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] за життя набула право власності на 55/100 частини квартири, а спадкоємець - її син має право прийняти спадщину за заповітом після смерті матері, тому позовні вимоги обґрунтовані і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved