Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №1433538 та виключити з реєстру вказаний запис. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема, на квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом КМНО Дьомкіною Г.С. було відкрито спадкову справу №1/2016. Видати свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру [ADDRESS] нотаріус не змогла, у зв`язку з наявним арештом на ній, на підставі постанови б/н від 11.05.2001 року ВДВС Залізничного РУЮ м. Києва. Власником квартири помилково було зазначено їх сина [PERSON] , однак насправді власником квартири був [PERSON] . З цього приводу, позивач звернулась до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, який повідомив, що згідно даних АСВП станом на 04.01.2019 року на виконанні у Відділі виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Виходячи зі змісту заяви, Відділ зробив висновок, що виконавче провадження саме щодо [PERSON] перебувало на виконанні у 2001 році. Однак, насправді він ніколи боржником не був. При цьому, в постанові б/н від 11.05.2001 року ВДВС Залізничного РУЮ м. Києва, власником квартири помилково зазначено [PERSON] , а не [PERSON] , тобто боржником у 2001 році був син позивача, а не її чоловік. При цьому, виконавчі провадження на даний час у Відділі не перебувають, оскільки строк зберігання їх пройшов. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву від відповідача та пояснення від третьої особи не надійшли. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 03.03.2001 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення КМДА. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] був накладений арешт на підставі постанови б/н від 11.05.2001 року Відділу державної виконавчої служби Залізничного РУЮ у м. Києві. Зазначене обтяження було зареєстровано 03.11.2004 року о 09:54:05 за №1433538 реєстратором: Першою Київською державною нотаріальною конторою. Позивач просила зняти арешт з квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 03.11.2004 року за №1433538 про арешт вказаної квартири, на що слід зазначити наступне. Як встановлено вище, власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, серед іншого входить квартира [ADDRESS] . Приватним нотаріусом КМНО Дьомкіною Г.С. було відкрито спадкову справу №1/2016. Видати свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру [ADDRESS] нотаріус позивачу не змогла, у зв`язку з наявним арештом на вказаній квартирі, на підставі постанови б/н від 11.05.2001 року ВДВС Залізничного РУЮ м. Києва. З листа №299/2019 від 04.01.2019 року Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві вбачається, що перевіркою АСВП встановлено, що станом на 04.01.2019 року на виконанні у Відділі виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Виходячи з тексту заяви, Відділ припустив, що виконавче провадження щодо [PERSON] перебувало на виконання у 2001 року, однак відповідно до п.п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постанови про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно з п. 9.10 Порядку, виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням які є знищеними. При цьому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.03.2017 року, власником квартири [ADDRESS] вказано [PERSON] , який є сином [PERSON] , що помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивача, як спадкоємця та можливого подальшого власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що відкритих виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] на виконанні у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не перебуває, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved