Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та його представник пояснила у судовому засіданні, що позивачу належить квартира в якої без його згоди зареєстровані та проживають відповідачі, так як колишній власник квартири [PERSON], після укладання угоди дарування не висилився з неї та залишився гам зареєстрований. Відповідачі добровільно виселитися та знятися з реєстрації з квартири, не бажають, чим перешкоджають позивачу, у вільному користуванні та розпорядженні власним майном. Просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування даною квартирою та висилити їх. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, з підстав спливу позовної давності. Інші відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнали. Відповідно до наданих сторонами доказів, досліджених у судовому засіданні, судом, встановлені наступні обставини та визначені відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до договору дарування від 06.11.2001 року позивачу належить квартира №3 в корп.З будинку 166 по пр-ту Сенявіна в м.Херсоні. Після укладення вказаного договору колишній власник відповідач І [PERSON] з вказаної квартири не висилився, залишився зареєстрованим та проживати в цієї квартирі, та став оспорювати в судовому порядку договір дарування. Повий власник цієї квартири, а саме позивач у зв'язку з розглядом судами спорів щодо договору дарування не вимагав виселення [PERSON] В 2003 році [PERSON] зареєстрував в цієї квартирі без згоди власника- позивача своїх чотирьох неповнолітніх - інших відповідачів, які на даний час досягли повноліття. Після відчуження квартири за договором дарування, між сторонами будь-яких договорів на право користування квартирою не укладалося до наступного часу. Па даний час у позові [PERSON] щодо визнання договору дарування недійсним відмовлено, він добровільно знявся з реєстрації в спірної квартири, однак залишається проживати неї разом із своїми дітьми. Виходячи з цього суд приймає до уваги надані позивачем зазначені вище докази та вважає встановленим наявність вказаних вище фактів. якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, відповідач фактично визнав зазначені обставини. Виходячи з встановленого, суд зазначає, що відповідачі необгрунтовано перешкоджають позивачу в користуванні квартирою. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п.1 ч. 1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна і відповідно він втрачає з моменту відчуження права володіння, користування та розпоряджання цим майном, окрім випадків продовження цих прав за договором з новім власником. Таким чином, з часу відчуження спірної квартири [PERSON] в порушення ст.ст.317,346 ЦК України, незаконно не звільнив цю квартиру, та в наступному не маючи на цю квартиру ніяких прав зареєстрував в неї своїх неповнолітніх дітей, та продовжує утримувати квартиру, чим порушує права власника позивача, передбачені ст.ст. 317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, і передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на свій власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном будь-яким способом, в даному випадку шляхом визнання того що вони не мають права користування, що відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для зняття з реєстрації, а також вимагати звільнення його майна від сторонніх осіб, шляхом виселення, так як жодних угод між сторонами про безоплатне користування даним приміщення не існує, що свідчить про безпідставність проживання у даній квартирі відповідачів. Доводи відповідача про те що пройшли строки позовної давності суд вважає необгрунтованими, оскільки перешкоджання є тривалим порушенням, тому право позивача використовувати і розпоряджатись своїм житлом на свій власний розсуд, в тому числі це було його право не пред'являти позову до вирішення спорів відносно договору дарування у судах. На підставі викладеного,

Outcome: approved