Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує наступне:відповідач по справі є марірю малолітніх дітей [PERSON], яка народилася [INFO], та [PERSON], який народився [INFO]. В 2012 році мати дітей [PERSON], покинула малолітніх та пішла з дому. З того часу з дітьми не проживає та не зустрічається, не цікавиться життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком. Шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей на користь батька. Громадянка [PERSON] негативно характеризується за місцем проживання, схильна до вживання спиртних напоїв, веде аморальний спосіб життя. У 2008 році вже позбавлена батьківських прав щодо свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В звязку з вище викладеним позивач був змушений звернутися до суду та просив позбавити [PERSON] батьківських прав. В судове засідання позивач не зявився, але до канцелярії суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, щодо прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно чинного законодавства, про що є відомості в матеріалах справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явились, але на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення, справу просив розглянути без його участі. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлені такі обставини та відповідні правовідносини: 25.01.2011 року по 18.03.2014 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] З 2012 року мати дітей [PERSON], покинула малолітніх та пішла з дому, з того часу з дітьми не проживає та не зустрічається. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.09.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Аліменти відповідачем не сплачуються. Рішенням Черкаського районного суду від 16.04.2008 р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON], який народився [INFO]. Відповідно до інформації адміністрації дошкільного навчального закладу (ясла-садок) санаторного типу № 74 "Лісова Пісня" від 01.02.2016 , вихованням малолітніх займаються батько та баба. Матір в закладі жодного разу не бачили, ні особисто, ні в телефонному режимі вона дітьми не цікавиться. Малолітні про неї не згадують. Відповідно до висновку № 159/30-03-03 від 22.04.2016 року виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування м. Черкас, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], щодо її малолітніх дітей. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.164 СК України, батьки або один із них може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовних розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори. Як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови свідомого нехтування батьками своїми обов'язками. Так в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON]ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, не цікавиться їхнім життям,не піклується та не займається вихованням. Вона самоусунулась від будь-якого спілкування з дітьми та їх виховання і утримання, а тому суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей.

Outcome: approved