Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 19.07.2002р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] року позивачка народила доньку [PERSON], яка на даний час проживає з нею. Відповідач пішов проживати до іншої жінки. Позивачка повністю матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, зустрічі дитини з батьком проходять у присутності його жінки, це негативно впливає на доньку, яка після таких зустрічей стає замкнутою, не бажає більше спілкуватися з батьком навіть по телефону. Тому позивачка просить визначити постійне місце проживання малолітньої доньки разом з нею, зі своєю матір`ю [PERSON] В судове засідання позивачка не з`явилась, суд ухвалив розглянути справу за наявними доказами у справі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з її матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] 19.07.2002р. уклали шлюб у відділі РАГСу Святошинського РУЮ у м. Києві. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з її матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню як такий, що доведений матеріалами справи та обгрунтований на законі. Визначити постійне місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], разом з її матір`ю, позивачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved