Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 01.07.1978 року зареєстрували шлюб. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Відповідач не бажає подати заяву про розірвання шлюбу до органу ДРАЦС, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. Зазначає, що підставою припинення сімейних відносин між ними стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра. Понад сімнадцять років тому відповідач покинула сімю і з того часу їх шлюбні стосунки фактично припинились, а тому їх шлюб вичерпав себе і збереженню не підлягає. Спору про поділ майна у них не має. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення вважає неможливим. Відповідачка також подала заяву, де вказала, що просить позов задовольнити, шлюб розірвати, однак просить судовий збір не стягувати з неї, так як відноситься до малозабезпечених верств населення та являється пенсіонеркою. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, де прізвища сторін після реєстрації шлюбу вказано Олексієв та [PERSON] (а.с.6) та свідоцтвом про шлюб, виданого повторно, в якому прізвище після державної реєстрації шлюбу зазначено: чоловіка - Алексеєв, дружини [PERSON] (а.с. 65). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Згідно позовної заяви , оскільки відповідачка не бажає подати заяву про розірвання шлюбу до ДРАЦС, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. З позовної заяви вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що відповідачка понад сімнадцять років тому покинула сімю і з того часу їх шлюбні стосунки фактично припинились. Спільного господарства вони не ведуть. Відповідачка заперечень в частині розірвання шлюбу не надала, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак заперечує проти стягнення з неї судового збору в звязку з тим, що відноситься до малозабезпечених верств населення та являється пенсіонеркою. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного суду вважає, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, але з врахуванням того, що у.свідоцтві про шлюб, яке видано повторно, вказано прізвище сторін після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - Алексеєв, дружини [PERSON] (а.с. 65), то шлюб розривається саме між цими особами. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як згідно позову, сторони припинили шлюбні стосунки та тривалий час проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~Позивачем при зверненні до суду 28.10.2015 року сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн., про що надано відповідну квитанцію №9 від 27.10.2015 року. [PERSON] України « Про судовий збір» від 08.07.2011 року (із змінами, внесеними згідно із [PERSON] України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.10.2013 № 590-/ІІІ), вбачається, що за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн. \~Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому саме таку суму суд стягує з відповідача на користь позивача, у відшкодування сплаченого судового збору, підстав для звільнення відповідачки від відшкодування сплаченого позивачем судового збору не вбачається.

Outcome: approved