Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивують тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS], в якій також з 12.02.2014 року зареєстрований відповідач. Зазначають, що [PERSON] з 2014 року за фактичною адресою своєї реєстрації відсутній та взагалі не з'являється, оскільки добровільно змінив своє місце проживання. Відповідач вищевказаним житлом не користується, його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі ним не сплачуються, однак добровільно знятися з реєстраційного обліку самостійно останній не бажає. На підставі викладеного, просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути на їхню користь понесені судові витрати по справі. До початку судового засіданні від позивачів надійшли аналогічні за своїм змістом заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 53-54). Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними судовими повістками (а.с. 30, 37), які надсилалися [PERSON] за місцем його реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області - а.с. 22), а також судовим оголошенням про виклик до суду (а.с. 29), які містяться у матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS], є [PERSON] (3/4 частка власності) та [PERSON] (1/4 частка власності). Дана обставина підтверджується наступними документами: свідоцтвом про право власності від 04.02.1994 року, виданого комітетом по майну комунальної власності Луцької міської Ради народних депутатів, на підставі розпорядження (наказу) від 04/02/94 № 52-р і зареєстрованого в Комітеті по майну комунальної власності під № 52-р/28 (а.с. 46); свідоцтвом про право на спадщину від 21.10.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори Горбатюк Т.П., зарєстрованого в реєстрі за № 3-2642 (а.с. 47); Витягом Волинського обласного БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 19.01.2005 року (а.с. 48); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 128005950 від 18.06.2018 року (а.с. 11). З будинкової книги А № 72397 для прописки громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS], вбачається, що в даній квартирі з 12.02.2014 року та по даний час зареєстрований, зокрема, відповідач у справі [PERSON] (а.с. 12-16). Як вбачається з довідки № 3/6792 від 09.09.2018 року, виданої Луцьким ВП ГУНП у Волинській області, під час розгляду звернення [PERSON], співробітниками відділу дільничних офіцерів поліції при опитуванні сусідів останньої було встановлено, що гр. [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2014 року і по даний час (а.с. 52). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Також, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved