Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що13.05.2016 р. його син керував належним йому на праві власності, транспортним засобом марки NissanTeana, д.н.з. [NUMBER], по вул. Винниченка 3, в м. Львові. Близько 8 год. 15 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода. А саме відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Mazda CX-5, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Винуватцем даного ДТП був водій транспортного засобу Mazda CX-5. А саме, водій автомобіля Mazda CX-5 здійснив зіткнення з транспортним засобом NissanTeana, шляхом вїзду в задню частину автомобіля. Відновлення власного автомобіля позивач здійснював власними силами. Просить стягнути 20000,00 грн. страхового відшкодування. Штрафні санкції за період з 14.12.2016 р.: 3% річних у сумі 233 грн., пеню у розмірі 2155,63 грн., інфляційні втрати у сумі 976,91 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про те, 02.08.2017 р. ним було подано заперечення на позовну заяву, згідно яких просив суд відмовити у задоволенні позову. /а.с.41 48/. Третя особа [PERSON]-Л.М. у судове засідання не зявилася, оскільки подала заяву про розгляд справи у її відсутності. /а.с.26, 27/. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 13.05.2016 р. [PERSON] керував транспортним засобом марки Nissan Teana, д.н.з. [NUMBER], належним [PERSON] на праві власності, рухаючись по вул. Винниченка 3, в м. Львові. Близько 8 год. 15 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода. А саме відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Mazda CX-5, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Після ДТП, водії даних транспортних засобів склали Євро протокол, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно даного проколу вбачається, що водій автомобіля Nissan Teana є потерпілим, а водій транспортного засобу Mazda CX-5 є винним. В додатку до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду [PERSON]-Л.М. вказала, що вона керуючи автомобілем Mazda CX-5д.н.з. ВС 8171 ЕН рухалася в м. Львові по вул. Винниченка, 3 та відповідно недотрималась безпечної дистанції до автомобіля [NUMBER], який рухався попереду, вдарила його в задню частину. Таким чином, [PERSON]-Л. М. визнала свою вину в ДТП. Після даного ДТП у встановлений законом термін усі учасники ДТП звернулися у страхову компанію. Де були написані відповідні заяви про відшкодування шкоди завданої ДТП (виплату страхового відшкодування), та відповідно було надані усі необхідні для такого відшкодування документи. 18 січня 2017 р. відповідач надіслав позивачу лист, в якому відзначив, що ними для встановлення дійсних обставин ДТП було залучено ТОВ «Українська експертна Компанія» для проведення дослідження механізму настання пригоди. Згідно висновку спеціаліста, ТОВ «Українська експертна Компанія», пошкодження наявні в автомобілів не могли настати внаслідок настання вищезгаданої пригоду. З тих підстав відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Згідно висновку експерта ТОВ «Українська експертна компанія» №3 від 12.01.2017 р./а.с.46-48/, «комплекс пошкоджень автомобілів [NUMBER] та Mazda CX-5 д.н.з. [NUMBER] в дорожній обстановці, зафіксованій в представлених на дослідження матеріалах та за обставин, викладених у поясненнях водія [PERSON] та [PERSON]-Л. М. не міг утворитись в результаті заявленого механізму пригоди, тобто пояснення водіїв [PERSON] та [PERSON]-Л. М. стосовно механізму пригоди, технічно не спроможні». Не погодившись з висновком експерта ТОВ «Українська експертна компанія», представником позивача було подано клопотання про призначення авто-технічної експертизи. Ухвалою суду від 24.04.2018 р. у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, призначено судову експертизу. /а.с.105-106/. Експертом Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України [PERSON] було проведено експертизу та надано висновок№3031 від 21.11.2018 р. /а.с.111 116/, згідно якого по 3 наданих на дослідження фотознімків на автомобілі [NUMBER] проглядаються пошкодження задньої частини, які детально описані в дослідницькій частині. З фотознімків із зображенням автомобіля [NUMBER] на а.с. 89 жодних пошкоджень або слідів на автомобілі не проглядається. По даних, які є в матеріалах цивільної справи встановити чи мав місце факт контактної взаємодії між передньою частиною автомобіля марки Mazda СХ5 та задньою частиною автомобіля марки Nissan Теаnа не видається можливим. В зв'язку з цим, що даною транспортно-трасологічною експертизою не видалось можливим встановити чи мав місце факт контактної взаємодії між автомобілем [NUMBER] та автомобілем [NUMBER] дати оцінку показам водіїв транспортних засобів відносно обставин дорожньо-транспортної події не видається можливим. Згідно положень ЦПК України в редакції до 03.10.2017 року, чинній на момент відкриття провадження в справі та поданням висновку експерта ТОВ «Українська експертна компанія» не передбачалось проведення експертизи на замовлення учасників справи. Згідно ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року), учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Таким чином, висновок експерта ТОВ «Українська експертна компанія» не відповідає вимогам передбаченим ЦПК України, щодо експертних висновків, а отже не може братися судом до уваги як доказ. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] надав покази про те, що він керував автомобілем [NUMBER], коли трапилось ДТП, підтвердив, що 13.05.2016 р., рухаючись вулицею Винниченка в м. Львові, в зад автомобіля [NUMBER], яким керувала [PERSON], та що остання визнала що ДТП трапилося з її вини. Свідок [PERSON] була пасажиром в автомобілі [NUMBER], в момент зіткнення, підтвердила, що саме автомобіль [NUMBER], яким керувала [PERSON] вїхав в автомобіль [NUMBER] чим спричинив пошкодження автомобілів. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з пунктами 2, 3-4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992р."Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором. У відповідності до\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статями\~22,\~29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до даних розяснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК України). Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди з врахуванням позовних вимог, суд приходить до висновку, що сума завданої матеріальної шкоди складається з наступного: 20\~000 грн. страхового відшкодування. Штрафні санкції за період з 14.12.2016 р. (останній день для проведення виплати): 3% річних у сумі 233 грн., пеню у розмірі 2155,63 грн., інфляційні втрати у сумі 976,91 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в т.ч витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Крім цього, позивач поніс витрати повязані із проведення експертного дослідження визначення вартості матеріальних збитків у розмірі 4004 гривень та витрати у розмірі 640,00 гривень судового збору, а тому суд вважає, що такі витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved