Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтовуванні позовних вимог позивач посилається на те, що у ніч з 24.11.2013 року на 25.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] відпочивали у кафе «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] У вказаному кафе свою господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець [PERSON] на підставі договору суборенди нежитлового приміщення №1 від 17.08.2013 року. У кафе відповідачі здійснили замовлення блюд із меню на загальну суму 3 719,30 грн., при цьому сплатити вказану суму відмовилися. Після виклику співробітників міліції відповідачі зобов'язалися сплатити вказану суму боргу у найближчій час. Однак до теперішнього часу суму боргу не погасили, на зв'язок не виходять. В судове засідання представник позивача надала заяву про слухання справи за її відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про слухання справи за їх відсутністю до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у ніч з 24.11.2013 року на 25.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] відпочивали у кафе «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] У вказаному кафе свою господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець [PERSON] на підставі договору суборенди нежитлового приміщення №1 від 17.08.2013 року. У кафе відповідачі здійснили замовлення блюд із меню на загальну суму 3 719,30 грн., при цьому сплатити вказану суму відмовилися. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином між позивачем та відповідачами виникли правовідносини, з яких виникають цивільні права та обов'язки. Згідно ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення договору в разу односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміни умов зобов'язання, сплати неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. На час розгляду справи загальна сума заборгованості складає 3 719,30 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За аналізом ст. 27 ЦПК України, сторони судового процесу зобов'язані надати до суду усі наявні у них докази. Пунктом 2 статті 57 ЦПК України встановлений перелік способів доказування, зокрема, дані що мають важливе значення для вирішення спору встановлюються поясненнями сторін, письмовими і речовими доказами, висновками експерта. Згідно зі ст.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом також встановлено, що внаслідок саме неправомірних дій відповідачів позивач зазнав моральної шкоди, оскільки між шкодою та діями відповідачів є прямий причинний зв'язок. Таким чином, суд приймаючи тої факт, що є причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідачів та наслідками для позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Враховуючи викладене та враховуючи, що боржники не виконали свої зобов'язання перед позивачем, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими наданими до матеріалів справи документами та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved