Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 11/037-К від 06.02.2007 року у розмірі 23 816, 93 доларів США та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.02.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №11/037-К на загальну суу 35 000 доларів США з терміном повернення кредиту до 05.02.2022 року, процентна ставка становить 10,5 % річних. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернув. Крім того, в подальшому між банком та [PERSON] було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору № 11/037-К від 06.02.2007 року, а саме додаткова угода б/н від 10.12.2011 р. та додаткова угода б/н від 14.12.2011 року. Вказаними додатковими угодами змінювались розміри відсоткових ставок за користування кредитними коштами. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 18.12.2014 року становить 23 816, 93 доларів США, з яких : 2 537, 40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 18 395, 62 доларів США- сума дострокового стягнення кредиту, 2 629, 81 - відсотки, 254,10 доларів США - пеня. Також, позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в обгрунтування якого покликається на те, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 11/037-К від 06.02.2007 року, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 06.02.2007 року, за умовами якого остання поручається перед банком за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 11/037-К від 06.02.2007 року та у випадку невиконання зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, а сума заборгованості за кредитним договором станом на 18.12.2014 року становить 23 816, 93 доларів США, з яких : 2 537, 40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 18 395, 62 доларів США- сума дострокового стягнення кредиту, 2 629, 81 - відсотки, 254,10 доларів США - пеня, просить стягнути таку також із поручителя. Відповідач [PERSON] звернулась до суд із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про припинення дії договорів поруки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.02.2007 року між нею та банком було укладено договір поруки № 11/037-л, відповідно до якого вона як поручитель зобов`язалася перед кредитором відповідати по зобов`язаннях позичальника - [PERSON] , що випливають із кредитного договору, за яким останній зобов`язаний до 05 лютого 2022 року згідно графіку погашення повернути кредит у розмірі 35 000 доларів США , сплатити проценти, комісію та штрафні санкції у розмірі, передбаченому кредитним договором. Крім того, 14.12.2011 року між нею та банком було укладено ще один договір поруки б/н, відповідно до якого вона поручилася перед кредитором за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором та додатковою угодою б/н від 14.12.2011 року до зазначеного кредитного договору, в повному осязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Вважає, що порука за зазначиними договором припинилася на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Вказує, що в договорах поруки № 11/037 від 06 лютого 2007 року та № б/н від 14 грудня 2011 року не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки б/н від 14 грудня 2011 року (п. 4.2 ) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, просить позов задоволити. 16.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 26.01.2015 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 16.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 03.04.2015 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою від 25.06.2015 року вказані справу об`єднано в одне провадження. 23.10.2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до АТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про припинення дії договорів поруки від 06 лютого 2007 року та 14 грудня 2011 року. Ухвалою від 23.10.2019 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним. Представник позивача в судовому засіданні, превісний позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні позовним заявам, просить такий задоволити. Щодо вимог зустрічного позову заперечив повністю, покликаючись на те, що у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість за кредитом, а тому банк в межах строку пред`явив вимогу до поручителя. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , просить відмовити в його задоволенні. Зокрема, представник відповідача вважає, що дія поруки [PERSON] припинилася у зв`язку із пропуском шестимісячного строку протягом якого кредитор міг предявити вимоги до поручителя. Окрім цього, представник вказує, що позивачем не підтверджено жодними належними, допустимими та достовірними доказами факт видачі позичальнику [PERSON] кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору, а також не доведено розмір заборгованості. На вимогу суду, банком не було надно первинних бухгалтерських документів. Вважає, що ненадання банком оригіналів доказів щодо виникнення договірних правовідносин, як того вимагає ст. 95 ЦПК України, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості. Вимоги зустрічного позову підтримала, надала пояснення аналогічні позовні заяві, просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості слід задоволити частково, а зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про припинення поруки слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно із ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 06.02.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/037-к, відповідно до умов якого останній отримав кредит розмірі 35 000 доларів США із терміном повернення - 05.02.2022 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 10,5 % річних. 06.02.2007 р. та 14.12.2011 р. між сторонами вказаного кредитного договору були укладені Додаткові угоди до кредитного договору, вказані додаткові угоди змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Судом встановлено, що в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного з [PERSON] , між позивачем та [PERSON] 06.02.2007 р. укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання поручається перед банком за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Крім того, 14.12.2011 року між кредитором та поручителем було укладено ще один договір поруки б/н, відповідно до якого [PERSON] поручилася перед банком за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору та додаткової угоди № б/н від 14 грудня 2011 року до нього, в повному обсязі як існуючих в тепеішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі, встановленому кредитним договором. Не заслуговують на увагу покликання представника відповідача на те, що позивачем не доведено та не надано належних доказів укладення спірного договору та отримання відповідачем за цим договором кредитних коштів, з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 06.02.2007 року відповідач [PERSON] підписав кредитний договір. На час укладення вказаного договору, а також додаткових угод до нього, сторонами була досягнута у письмовій формі згода за всіма істотними умовами кредитування у вигляді встановленого кредитного ліміту, відсоткової ставки та досягнута домовленість щодо їх виконання. Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач за кредитним договором отримав кредитні кошти, що підтверджується копіями заяв на видачу готівки, на яких наявний підпис одержувача коштів. Із виписок по рахунку, наданих позивачем, вбачається, що відповідач [PERSON] частково сплачував заборгованість, зокрема, останній платіж ним був здійснений у грудні 2014 року. Такі дії свідчать та підтверджують факту отримання [PERSON] кредитних коштів за договором, а відтак покликання представника відповідача про те, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору шляхом ненадання оригіналів документів, спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наявними у справі доказами. Крім того, фактичне отримання коштів підтверджує і факт укладення подальших додаткових угод із відповідачем [PERSON] , оскільки у разі їх неотримання у відповідача б не виникало потреби укладати вказані додаткові угоди . У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, станом на 18.12.2014 рік заборгованість [PERSON] становить 23 816, 93 доларів США, з яких : 2 537, 40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 18 395, 62 доларів США- сума дострокового стягнення кредиту, 2 629, 81 - відсотки, 254,10 доларів США - пеня. 19 серпня 2007 року АТ «Універсал Банк» було надіслано вимогу щодо погашення заборгованості за кредитом відповідачу [PERSON] про необхідність погашення простроченої кредитної заборгованості за кредитним договором № 11/037-к від 06 лютого 2007 року. Вимога відповідачем була отримана, однак така залишилась без виконання. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе умов кредитним договором № 11/037-к від 06 лютого 2007 року, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивача підлягає стягненню заборгованість у 23 816, 93 доларів США, з яких : 2 537, 40 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 18 395, 62 доларів США- сума дострокового стягнення кредиту, 2 629, 81 - відсотки, 254,10 доларів США - пеня. Разом з тим, не підлягає стягненню вказана сума заборгованості у солідарному порядку із відповідача [PERSON] з наступних підстав. Як вбачається з договору поруки, укладеного 06.02.2007 р. між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] , остання зобов`язується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме суму кредиту 35 000 доларів США, нараховані відсотки по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню). 14 грудня 2011 року між ПАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено ще один договір поруки б/н (без грошового покриття), відповідно до якого [PERSON] поручається перед кредитором за виконання [PERSON] усіх його зобов`язань за кредитним договором та додатковою угодою б/н від 14.12.2011 року до зазначеного кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зі змісту договорів поруки, що укладені між позивачем та [PERSON] вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється. Умова договору поруки (п. 4) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як вбачається з графіку платежів остання сплата коштів в погашення боргу відповідачем [PERSON] мала місце 10.12.2012р., після цього жодних коштів відповідач не сплачував, що давало підстави вимоги про дострокове стягнення боргу. Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі №6-53цс14 від 17.09.2014 року, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Відтак, зазначене свідчить про те, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Відтак, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором, що укладений з відповідачем [PERSON] банк звернувся лише 16.01.2015р., тобто після закінчення шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, що є підставою для визнання поруки припиненою з підстав, визначених ч.4 ст.559 ЦК України. З наведених підстав, суд приходить до висновку про те, що порука [PERSON] , за договорами поруки № 11/037 від 06 лютого 2007 року та № б/н від 14 грудня 2011 року, укладеними між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] припинилась, а тому зустрічний позов підлягає залдоволенню . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн., а також враховуючи те, що зустрічний позов [PERSON] задоволено повністю, з АТ «Універсал Банк`в користь останньої підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved