Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування. Позивач у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], [INFO], яка померла 05.12.2015 року на житловий будинок загальною, що знаходиться по вул. Базарна, 7 у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Представник Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви голова Підгородненської міської ради просив суд слухати справу за відсутності представника ради. Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05 грудня 2015 року померла [PERSON], [INFO] (свідоцтво про смерть серія І-КИ№ 662585 від 08.12.2015 року), якій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2006 року належала на праві приватної власності частини домоволодіння, а саме: житловий цегляний будинок Б, загальною площею цілого будинку 82,9 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м. та слідуючих господарських будівель і споруд: 1/2 частини гаража цегляного В, 1/2 частини літньої кухні цегляної Г, 1/2 частини погріба (входу) шлакобетонного Д, 1/2 частини колодязя залізобетонні кільця К, 1/2 частини огорожі дерев'яної, металевої 1-5, цілої зливної ями залізобетонні кільця з.я., що знаходяться в м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Базарна, 7 (сім), розташованих на земельній ділянці площею 1970 кв.м., кадастровий номер 1221411000:02:044:0053 (пізніше, при присвоєнні кадастрового номеру, земельну ділянку було поділено на дві: площею 1,00 га - для розміщення та обслуговування житлового будинку та 0,97 га - для ведення особистого селянського господарства - кадастровий номер 122141 1000:02:044:0054). Оціночна вартість домоволодіння складає 71 213,00 грн. Також [PERSON] належали земельна ділянка, на якій розташоване вказане вище домоволодіння, та прилегла земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Все своє майно [PERSON] заповіла позивачу згідно заповіту від 30.01.2013 року, реєстровий номер 38, бланк ВТВ№824928, витяг про реєстрацію заповіту №33 156549. 06.06.2016 року приватний нотаріус [PERSON] видала пози вачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що належали [PERSON],проте оформити в нотаріальному порядку право власності на будинок нотаріус не змогла, про що видала відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Так, Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/1477/13-ц від 29.03.2013 року домоволодіння, розташоване по вул. Базарна, 7 в м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області розділене на два окремих будинки, за спадкодавицею визнано право власності на житловий будинок загальною площею 82,9 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., що знаходиться по вул. Базарна, 7 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області та складається з: літ. "А" 1 1 - кухня загальною площею 13,6 кв.м.; 2- коридор загальною площею 7,3 кв.м.; З- передпокою загальною площею 16,1 кв.м.; 4- кімната загальною площею 24,1 кв.м.; 5 - кімната загальною площею 7,8 кв.м.; 6 - кухня загальною площею 8,1 кв.м.; 7- кімната загальною площею 5,9 кв.м.; прибудови - літ. а, аі, в; літ. Б - гараж; літ. В - Л.кухня; літ. Г - вхід в погріб; літ. К- колодязь; З/Я - зливна яма; №1-3-огорожа. Проте за життя спадкодавця не встигла провести реєстрацію права власності на будинок, хоча неодноразово зверталася до Реєстраційної служби, що підтверджується рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23094372 від 23.07.2015 року, довіреністю від 14.05.2015 року, скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей №237686498 від 30.01.2013 року, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.08.2015 року. У зв'язку із вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок загальною площею 82,9 кв.м. житловою площею 37,8 кв.м., що знаходиться по вул. Базарна, 7 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК Україна). Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Статтею 1299 ЦК України встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Частиною Зет. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтею 114 Цивільного процесуального кодексу встановлено, що позови по спорах з приводу нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням такого майна. Окремо маю зазначити, що спадщина, яка відкрилася після смерті матері Позивача, не є відумерлою, оскільки Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавиці був зареєстрований разом з нею, вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, надав всі необхідні документи, які підтверджують його права спадкоємця, відмови від спадщини не заявляв, не був усунений від права на спадкування, а тому залучення до участі у справі будь-яких органів місцевого самоврядування, що займаються відшукуванням та набуттям права власності на відумерлу спадщину є таким, що протирічить чинному законодавству. За таких обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Outcome: approved