Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що після смерті їх батька відкрилась спадщина, до якої входять, з поміж іншого, земельні ділянки, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їм відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку невідповідністю правовстановлюючих документів, спадщину вони прийняли шляхом подачі відповідних заяви до нотаріальної контори, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їм спадкові права не набути, просять суд визнати за ними право власності по 1/2 на земельні ділянки кожному. В судове засідання позивачі не зявились, про місце та час слухання справи були належним чином повідомлені, надіслали до суду заяви в якій просять слухати справу без їх участі, свої позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] дійсно був батьком позивачів відповідно до свідоцтв про народження серії V-УР № 0263109 та серії ЯЛ №492484, він помер 06.01.2008 року у віці 81 року згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 080221, він був власником земельної ділянки площею 3,8988 га (кадастровий номер 1825084400:04:000:0170) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Кичкирівська сільська рада, - та земельної ділянки площею 0,0989 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:0558) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада, що належали померлому [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 238508 від 14 червня 2005 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 188 від 20.09.2004 року. Також встановлено, що оригінал вищезгаданого державного акта має неточності у визначені площі та місця розтащування земельних ділянок, тому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за законом. Встановлено, що позивачі фактично вступили у спадщину шляхом подачі заяви, в шестимісячний строк, про прийняття спадщини до нотаріальної контори, внаслідок чого нотаріусом була заведена спадкова справа № 486/2008, згідно якої позивачі є єдиними спадкоємицями померлого за законом та прийняли спадщину, оскільки згідно спадкової справи інша спадкоємиця за законом - [PERSON], письмово відмовилась від прийняття спадщини. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд їх позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved