Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за спірною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому та членам його сім*ї на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 22.11.1995 року зареєстрований колишній чоловік дочки позивача [PERSON], [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.07.2009 року, актовий запис №206 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З 2003 року відповідач за спірною адресою не проживає, постійно мешкає за кордоном, однак знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку відмовляється. При зверненні позивачів до паспортного відділу з вказаного питання, їм було відмовлено. З метою відновлення свого порушеного права, позивачі змушені звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтвердив, просили суд позов задовольнити, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, зокрема шляхом надання оголошення у засобах масової інформації, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Оцінивши наявні та зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та членам його сім*ї на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1995 року, видане УЖКГ Виконкому ОМР народних депутатів за №56075, зареєстроване та записане у реєстровій книзі за №3-5914, зареєстроване у КП «ОМТБІ та РОН» від 25.04.1995 року, №116пр. стор. 94 реєстр 226. Позивач зареєстрований та постійно проживає зі своєю родиною за вказаною адресою. Відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Також у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], згідно довідці-формі№1, за №1222 від 09.09.2013року. Позивач пояснив, що з 22.11.1995 року року за спірною адресою зареєстрований колишній громадський чоловік дочки позивача, [PERSON], [PERSON], відповідач по справі. З 2003 року відповідач перестав проживати в зазначеній квартирі, постійно мешкає за кордоном, у добровільному порядку залишив дану квартиру. Теперішнє місце знаходження [PERSON] не відомо. Знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку, відповідач не приймає ніяких зусиль. Особистих речей [PERSON] за вказаною адресою немає, комунальні платежі та інші витрати по утриманню квартири він не сплачує, ремонтні роботи, пов'язані з підтриманням помешкання у належному стані ніколи не проводив, претензій на дану житлову площу не заявляв. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за вказаною адресою з 2003 року, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні цією жилою площею. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS], перешкоджає власнику при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує його право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням . Вирішити це питання в несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Суд вважає, що відповідач втратив право на спірне житлове приміщення, а саме на квартиру [ADDRESS]. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved