Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій просила визнати втратившим право користування житлом свою невістку - відповідача по справі. В поданій заяві позивач зазначила, що вона зареєстрована та мешкає за адресою : [ADDRESS] , квартира не приватизована, ордер на квартиру № 55 від 08 червня 1984 року. У вищевказаній квартирі зареєстрована відповідач - невістка [PERSON] , [INFO] . З 2014 року невістка виїхала, в зазначеній квартирі не залишилося речей та документів відповідача. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації відповідач не бажає. За викладених обставин, позивач не може звернутися за державною допомогою на покриття комунальних виплат, бо реєстрація відповідача в цьому її перешкоджає. За таких підстав, позивач звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, являється родичем позивача, ніяких обов`язків по оплаті комунальних послуг не несе. До початку судового засідання позивач надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити поданий позов та справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке не знаходиться у приватній власності позивача - позивач являється наймачем житла (за ордером), квартира, в якій мешкає позивач неприватизована. З встановлених обставин при розгляді даного позову випливають правовідносини між наймачем житла та членами його сім"ї (невістки), які користуються зазначеним житлом. Таким чином, до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом наймача житла та його членів сім"ї , а саме положення Житлового Кодексу України Згідно з положеннями ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців за умов, встановлених також положеннями ст.71 ЖК України. При цьому, статтею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. При тім, на підставі ст.72 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 р. за № 207 затверджено «Правила реєстрації місця проживання», з яких реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної ради або міської ради сільським головою ( у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради . Згідно ст. 12,81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Із наданих письмових доказів судом встановлено. З копії Ордеру за № 55 від 08.06.1984 р., вбачається, що позивач дійсно винаймає квартиру, за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані позивач її чоловік, син, невістка та онука, що вбачається з довідки про склад сім*ї (а.с.6). При цьому, Актом (а.с.8), складеним депутатом Гірської міської ради підтверджено, що, [PERSON] , 1988 року народження невістка - не мешкає за місцем своєї реєстрації з 2014 року. Відповідач ніяких обов`язків по утриманню житла не несе її особистих речей та речей повсякденного використання в квартирі не має. Вказаними матеріалами підтверджено, що відповідач має інше місце проживання і ніяких домовленостей щодо житла за адресою: [ADDRESS] - між сторонам не встановлено. Добровільно відповідач з реєстрації не знялася, що створює труднощі у позивача у зв*язку з тим, що вона має намір звернутися за державною допомогою на покриття комунальних виплат. Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що підстав, передбачених ст..78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у даному судовому розгляді - судом не встановлено, оскільки, позивачем доведено, що відповідач тривалий час не виконує свої обов`язки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутня у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнала даний позов, в добровільному порядку та надала суду відповідну заяву. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] - понад 5 роки, а тому на підставі положень ст.71,72 ЖК України повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки. На підставі ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України, 29 ЦК України,

Outcome: approved