Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.04.2013 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільне проживання та ведення господарства вони припинили в лютому 2015 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, відповідач повинен надавати матеріальну допомогу і на її утримання до досягнення дитиною віку 3-х років. Відповідач на обліку в медичних закладах не перебуває, не є інвалідом, тому може працювати та сплачувати аліменти на її утримання та на утримання дружини. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів, щомісячно, до досягнення дитиною віку 3-х років, тобто до 16.07.2016 року. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Будучи допитаним за судовим дорученням Ковельським міськрайонним судом Волинської області відповідач пояснив, що позовні вимоги визнає частково. Погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання дитини в повному обсязі, а саме в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Що стосується позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, заперечував. Також зазначив, що на даний час він не працює, постійного заробітку не має. Не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серія І-ЕГ № 079412, 03.04.2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «Савчук». З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 445728, вбачається, що його батьками є сторони по справі. Згідно довідки Іларіонівської селищної ради № 1432 від 22.06.2015 року, [PERSON] проживає за адресою : [INFO]. Разом з нею проживає та перебуває на її утриманні син - [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Частиною 1 ст.184 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Пунктом 17 абз.1,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, не має постійного заробітку, але є працездатним, інших зобовязань не має, а також враховуючи вищезазначені норми закону та розяснення Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає необхідним визначити аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення [PERSON] [INFO], повнолітнього віку, та в розмірі 500 гривень, щомісячно, аліменти на утримання дружини до досягнення [PERSON] трирічного віку. Заперечення відповідача проти позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років є безпідставними, оскільки не відповідають нормам чинного сімейного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та ст. ст. 80,84, 179, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, абзац 1 ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», п. 17 абз.1,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

Outcome: approved