Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачі звернулися з даним позовом до суду, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва на будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Зважаючи на вказані вище обставини, позивачі просять визнати за ними право власності по ? частині житлового будинку з господарськими спорудами розташованого по [ADDRESS], після смерті [PERSON] в порядку спадкування. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити. Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], зареєстрований виконкомом Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом являються: [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - дружина. Як вбачається із спадкової справи № 47/2015 до майна померлого [PERSON], згідно заяви № 121 від 30 січня 2015 року [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] та згідно заяви № 122 від 30 січня 2015 року [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь своїх доньок [PERSON] та [PERSON] шляхом подачі заяви від 05 лютого 2015 року № 150 до Вишгородської районної державної нотаріальної контори. Відповідно до виписки з по господарської книги № 9 виданої 26 серпня 2015 року Хотянівською сільською радою Вишгородського району Київської області № 421,[PERSON] записаний головою домогосподарства за адресою [ADDRESS]. Даний житловий будинок побудований 1970 року. Відповідно до довідок (виписки з будинкової книги про склад сім»ї та реєстрацію) виданої Хотянівською сільською радою Вишгородського району Київської області від 26 серпня 2015 року № 425, № 422 будинок належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] постійно проживають та постійно зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідно до довідки про об'єкт нерухомості № 238 від 27 березня 2015 року, виданої комунальним підприємством «Вишгородське бюро технічної інвентаризації», про те, що вищезазначений житловий будинок станом на 31.12.2012 року не зареєстрований у КП «Вишгородське БТІ». Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], інвентаризаційна справа № 7001020, виданий КП «Вишгородське БТІ», житловий будинок був побудований 1973 року. Згідно постанови державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 19 червня 2015 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1973 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Отже, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду слід було керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року. Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відтак, згідно зі вказаними нормативними актами виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Однак, оскільки будинок був збудований в 1973 році, значиться в господарській книзі сільської ради, діюче на час введення будинку в експлуатацію законодавство не вимагало реєстрації прав власності, то на думку суду спірний будинок не є самочинним будівництвом, належав спадкодавцю і тому за позивачами слід визнати право власності на вказаний спірний будинок по ? частині кожній. Таким чином, оскільки житловий будинок належав [PERSON] на праві власності на день смерті, то житловий будинок є спадковим майном, яке входить до складу спадщини після її смерті. Зважаючи на те, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві власності на день смерті, при цьому позивачі [PERSON], [PERSON], як єдині спадкоємці за законом, прийняли спадщину у спосіб, встановлений ст. 1269 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про визнання за ними права власності на майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved