Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Підставами своїх вимог позивач вважає те, що рішенням Монастирищенського районного суду від 29.10.2014 присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2014 до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на ст. 180-182, 184, 192 СК України, позивач просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи про що подала в суд письмову заяву. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, вівзиву та заяви про відкладення розгляду справи в суд не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.10.2014. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2ст. 182 СК України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них; у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Монастирищенського районного суду від 29.10.2014 підлягають до задоволення повністю, розмір аліментів необхідно збільшити і стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved