Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат, повязаних з навчанням на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.07.1997 року, однак має намір його розірвати. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, та [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Відповідач проживає окремо, протягом останніх двох років матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у скрутне становище. Неповнолітній [PERSON] навчається у 8 класі Загальноосвітньої школи-ліцеї № 23 Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника, відвідує різні гуртки, від народження хворіє, з 2-річного віку перебуває на обліку хворих бронхіальною астмою, яка загострюється у весняно-осінній період, потребує постійного сезонного лікування та догляду. За рекомендаціями лікарів відвідує басейн, оплата якого становить 280грн. в місяць. Тому додаткові витрати на неповнолітнього сина, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою, становлять не менше 600грн. Старший повнолітній син [PERSON] навчається на ІV курсі Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, на платній формі навчання, яка становить 7000грн. в рік, стипендії не отримує, ніде офіційно не працевлаштований. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обовязком для обох батьків. Вважає, що витрати на навчання протягом 2018-2019 років на повнолітнього сина вона з відповідачем повинні нести порівно (14000грн/2= 7000грн.). У відповідача інших дітей на утриманні немає, стягнень по виконавчим документам не проводяться, інших осіб на утриманні у нього немає, в той час як позивач змушена самостійно утримувати та виховувати спільних дітей. Позивач ніде офіційно не працевлаштована, перебивається непостійними заробітками, на даний час працює нянею на неповний робочий день та її заробітна плата становить 2500грн. на місяць, що не достатньо для належного та необхідного забезпечення та утримання спільних дітей та особистого проживання. Відповідач працює стоматологом в Івано-Франківській міській поліклініці № 2, зобовязаний та має можливість утримувати своїх дітей. На підставі наведеного просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина із врахуванням додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою у розмірі 1500 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом до досягнення ним повноліття, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, повязані з витратами на навчання повнолітнього сина з 2017 року по 2019 навчальні роки в розмірі 7000грн. разово, або по 3500грн. протягом 2018-2019 років, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 16.04.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат, повязаних з навчанням на утримання повнолітньої дитини в частині заявлених позовних вимог про стягнення додаткових витрат, повязаних з навчанням на утримання повнолітньої дитини залишено без розгляду. Позивач в судове засіданання не з"явилася, подала заяву про підримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання нез"явився, подав заяву в якій позовні вимоги по стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 гривень визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їи правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-НМ № 041508 (а.с.6). Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], та повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обовязку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись на норми ст. 185 СК України, просить стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500грн. з урахуванням додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, які викликані хворобою. На підтвердження вказаних обставин надає довідку від 01.02.2018 року про те, що дитині [PERSON] встановлено діагноз бронхіальна астма в стані загострення, однак дана довідка не містить інформації, в який саме період дитина хворіла (а.с.5), не містить відомостей про вартість лікування, а тому не може вважатися належним доказом стягнення додаткових витрат. Враховуючи матеріальне становище сторін, заяву відповідача про визнання позову та те, що обов'язок утримувати неповнолітню дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з 02 лютого 2018 року до досягнення ним повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704грн. 80коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved