Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~\~ [PERSON]В про визнання права власності на 1/2 будинку ., Свій позов позивач мотивував тим, що він проживав з [PERSON], [INFO] однією сімєю без укладення шлюбу з 2007 року до дня його офіційного укладення. Протягом девяти років вони разом з дінкою проживали в будинку м. Ужгород, по вул. Підградська, 21 який зареєстрований на [PERSON], вели спільне господарство, підтримували повноцінні подружні стосунки мали спільні кошти, купували спільні речі домашнього вжитку, здійснювали необхідні поточні ремонти в оселі, разом відмічали родинні свята та разом відвідували родичів і знайомих, разом відпочивали. 24 січня 2017 року сторони уклали шлюб . За час спільного проживання у шлюбі вони за спільний кошт подружжя провели на підставі дозвільної документації перебудову старого будинку за адресою м. Ужгород, вулиця Підградська, 21 внаслідок чого збільшилася площа будинку з 42, 3 квадратні метри до 225, 9 квадратних метрів. Внаслідок перебудови збільшилася вартість будинку до 1\~787\~390 грн. Дані обставини відповідач по справі не заперечує та заперечувати не буде однак добровільно не погоджується усунути порушене право позивача шляхом реєстрації за ним ? частини житлового будинку , внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду із захистом свого порушеного права. В підготовче судове засідання позивач не з"явилася, причини її неявки суду невідомі. Представником позиваач до суду подано заяву про задоволення позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач в судове засідання також не з"явився. Позивач подав до суду заяву про визнання позову . Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено , що [PERSON] [INFO] проживав з [PERSON], [INFO] однією сімєю без укладення шлюбу з 2007 року до дня його офіційного укладення. Протягом девяти років вони з жінкою [PERSON] проживали в будинку м. Ужгород, по вул. Підградська, 21 який зареєстрований на [PERSON], також вели спільне господарство, підтримували повноцінні подружні стосунки мали спільні кошти, купували спільні речі домашнього вжитку, здійснювали необхідні поточні ремонти в оселі, разом відмічали родинні свята та разом відвідували родичів і знайомих, разом відпочивали. 24 січня 2017 року [PERSON]О та [PERSON]В уклали шлюб про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу від 24 січня 2017 року про що зроблений актовий запис 1 ФМ № 147670. За час спільного проживання у шлюбі вони за спільний кошт подружжя провели на підставі дозвільної документації перебудову старого будинку за адресою м. Ужгород, вулиця Підградська, 21 внаслідок чого збільшилася площа будинку з 42, 3 квадратні метри до 225, 9 квадратних метрів. Даний факт підтверджується повідомленням про початок будівельних робіт від 24 березня 2017 року, Декларацією про готовність обєкту від 13 квітня 2017 року, будівельним паспортом будинку від 20 березня 2017 року, технічним паспортом від 04 квітня 2017 року. Внаслідок перебудови збільшилася вартість будинку до 1\~787\~390 (один мільйон сімсот вісімдесят сім тисяч триста девяносто гривень), що підтверджується технічним паспортом з встановленою інвентаризаційною вартістю будинку. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до вищевказаної норми СК України воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України частки майна дружити та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі так і після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ч.1, 2 ст. 372 ЦПК України майно, що є у спільній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При встановлених обставинах, з метою захисту майнових прав позивача [PERSON]О на набуте у шлюбі нерухоме майно, позов є обґрунтований та підлягає до задоволення. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved