Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою та просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269715 від 20.07.2007 року, видане [PERSON] державною нотаріальною конторою Житомирської області на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-1225 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269718 від 20.07.2007 року, видане [PERSON] державною нотаріальною конторою Житомирської області на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-1234 щодо спадкування земельної ділянки площею 0.0150 гектарів для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 155847, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 16 квітня 2004 року на підставі рішення № 407 від 24.12.1997 року та рішення одинадцятої сесії ХХІV-го скликання від 30.09.1997 року [PERSON] міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010421700311 після смерті [PERSON], мотивуючи тим, що їй на підставі свідоцтва на право на спадщину серії ВСТ №538200 від 22.06.2006 року належить Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0150 гектарів для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою:м.Овруч, вул.Франка, 22, яка (Ѕ частини земельної ділянки) помилково нотаріусом була включена до свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269715 від 20.07.2007 року на ім'я [PERSON] та серії ВЕТ № 269718 від 20.07.2007 року, на ім'я [PERSON], також просить стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати та витрати, пов»язані з наданням правової допомоги. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позову заперечував, оскільки вважає, що спірна земельна ділянка набута їм правомірно, що підтверджується відповідними документами, а також на його думку позивач пропустила трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки мала дізнатись про свої порушені права як з моменту видачі спірних свідоцтв про спадщину за заповітом, так і з моменту надання ним в 2009 році позивачу копії рішення Овруцького районного суду Житомирської області, яким визнано за ним право власності на спірну ділянку, а також з моменту проведення державної реєстрації його права власності на вказану земельну ділянку. Крім того, вважає себе неналежним відповідачем у справі, так як до нього в позові не предявлено жодних вимог. Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON] пояснила, що державний нотаріус [PERSON] при оформленні свідоцтв про право на спадщину серії ВЕТ № 269715 від 20.07.2007 року на ім'я [PERSON] та серії ВЕТ № 269718 від 20.07.2007 року на ім'я [PERSON], допустив помилку у визначенні їх часток щодо спадкування земельної ділянки, площею 0,0150 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22, з кадастровим номером 1824210100:01:012:0031, не врахувавши, що зазначена земельна ділянка також на праві спільної часткової власності належить [PERSON], частка якого у спільній власності становила 1/2 частини. Тому, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представник позивача належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до п.19 ч.1 Розділу Х111 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» належним чином повідомлялись шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] державною нотаріальною конторою Житомирської області були видані свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269715 від 20.07.2007 року на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-1225 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269718 від 20.07.2007 року на ім'я [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-1234 щодо спадкування, в тому числі і земельної ділянки площею 0.0150 гектарів для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 155847, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 16 квітня 2004 року на підставі рішення № 407 від 24.12.1997 року та рішення одинадцятої сесії ХХІV-го скликання від 30.09.1997 року [PERSON] міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010421700311 після смерті [PERSON] (а.с.6,7 том 1). Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 03.09.2008 року у справі №2-1875/08 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на майно визнано неналежно оформлений договір кулівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку № 22 по вул.І.Франка в м.Овруч з відповідними до неї господарськими будівлями і спорудами та земельними ділянками площами: 0,0150 га., 0,0123 га., та 0,0247 га для будівництва та обслуговування вказаної частини житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] дійсним, визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку № 22 по вул. І.Франка в м. Овруч з відповідними до неї господарськими будівлями і спорудами, визнано за [PERSON] право власності на земельні ділянки площами: 0,0150 га, 0,0123 га та 0,0247 га для будівництва та обслуговування 1/4 частини житлового будинку № 22 по вул. І.Франка в м. Овруч з відповідними до неї господарськими будівлями і спорудами (а.с.61 том 1). Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.65 том 1), під реєстраційним номером 341557818242, на підставі вказаного рішення суду за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.015 га, яка знаходиться за адресою: м.Овруч, вул.Франка, 22, кадастровий номер 1824210100:01:012:0031. Водночас, позивач успадкувала 1/2 частину спірної земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку №22 по вул. І.Франка в м. Овруч Житомирської області (кадастровий номер якої 1824210100:01:012:0031) після смерті свого діда [PERSON], якому ця земельна ділянка належала на праві спільної часткової власності, частка якого у спільній власності становила 1/2 частини. Вказані обставини підтверджуються копіями державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №155846, виданого 02.11.2005 (а.с.219 том 2), свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2006 по спадковій справі № 45/2006, зареєстрованого в реєстрі за №2-786 (а.с.5 том 1), що підтверджує право власності позивача на Ѕ частини спірної земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку №22 по вул. І.Франка в м. Овруч, кадастровий номер якої 1824210100:01:012:0031. При огляді\~спадкової справи\~№41/2007\~(а.с.228-256\~том 2),\~заведеної після\~померлого [PERSON],\~померлого 15.01.2007\~року,\~суд встановив,\~що нотаріусом\~допущено помилку\~при оформленні\~права на\~спадщину за\~заповітом,\~зокрема на\~спірну земельну\~ділянку площею\~0,0150\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~за адресою:\~по вул.\~І.Франка,\~22\~в м.\~Овруч (кадастровий\~номер якої\~1824210100:01:012:0031)\~за дітьми\~померлого:\~[PERSON] та\~[PERSON],\~які в\~послідуючому і\~продали відповідачу\~[PERSON],\~серед іншого\~вказану земельну\~ділянку. Так, [PERSON] та [PERSON] (діду позивача) належала спірна земельна ділянка площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку №22 по вул. І.Франка, в м. Овруч на праві спільної часткової власності, частка кожного у спільній власності становила 1/2 частини, що підтверджуються копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №155847, виданого 16.04.2004 (а.с.241 том 2) та копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №155846, виданого 02.11.2005 (а.с.219 том 2). [PERSON] все своє майно заповів в рівних частках своїм дітям: [PERSON], [PERSON] (а.с.230 том 2), тобто останні мали успадкувати відповідно по 1/4 частини спірної земельної ділянки. Однак, свідоцтва про право на спадщину останнім були видані на всю земельну ділянку, по 1/2 частини кожному. Вказані обставини в свою чергу підтверджуються наявними в спадковій справі документами, а саме копіями: державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №155847, виданого 16.04.2004 року (а.с.241 том 2), заповіту [PERSON] від 13.06.2006 року (а.с.230, зворотня сторона, том 2), свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.07.2007 по спадковій справі № 41/2007, зареєстрованого в реєстрі за №1-1225 (а.с.246, зворотня сторона, том 2), свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.07.2007 року по спадковій справі № 41/2007, зареєстрованого в реєстрі за №1-1234 (а.с.252 том 2). Крім цього, як слідує із витягу з технічної документації про нормативну оцінку земельної ділянки [PERSON] відділу земельних ресурсів від 19.07.2007 року за вих. №1430 (а.с.242 том 2) вбачається, що загальна площа земельної ділянки, належної [PERSON] в розмірі 445 кв.м., розташованої за адресою: м.Овруч, вул.Франка, 22 відповідає сумі площ земельних ділянок, на які видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом його дітям, якщо врахувати, що Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,0150 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22, з кадастровим номером 1824210100:01:012:0031, на праві спільної часткової власності належала [PERSON] на час їх (свідоцтв про право на спадщину за заповітом) видачі, що також є свідченням факту допущення помилки при оформленні спадщини після смерті [PERSON] До того ж, позивачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №103549 від 27.04.2010 року (а.с.62-63 том 1), який також підтверджує той факт, що остання є власником Ѕ частини спірної земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку №22 по вул. І.Франка в м. Овруч, кадастровий номер якої 1824210100:01:012:0031. Відповідно, допущення помилки державним нотаріусом при оформленні спадщини після смерті [PERSON], померлого 15.01.2007 року, дітьми померлого [PERSON] та [PERSON], потягло продаж відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки в більшому розмірі, ніж на який вони фактично мали право та відповідно і оформлення права власності на вказану ділянку. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК). Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.66 Закону України «Про нотаріат», спадкоємець має право одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину - це саме той документ, який посвідчує права спадкоємця на спадкове майно, точніше перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця. Відповідно до абз. 2.3 п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" іншими підставами визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за рішенням суду можуть бути: визнання заповіту недійсним: визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Отже, видачею свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269715 від 20.07.2007 року та серії ВЕТ № 269718 від 20.07.2007 року, виданих на ім'я [PERSON] та [PERSON] на всю земельну ділянку площею 0.0150 гектарів для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22, були порушені права позивача, як спадкоємця, якому належить частина спірної ділянки, яка незаконна успадкована [PERSON] та [PERSON]. Помилка, допущена нотаріусом при видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину, у визначенні часток останніх щодо спадкування спірної земельної ділянки, а також рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03.09.2008 року, не можуть бути підставою для припинення права власності позивача на спадкове майно. Враховуючи викладене, суд вважає, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕТ № 269715 від 20.07.2007 року та серії ВЕТ № 269718 від 20.07.2007 року, видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] є недійсними в частині визначення часток останніх щодо спадкування земельної ділянки площею 0.0150 гектарів для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22. Згідно ст.ст.256,257 ЦК України для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як пояснила в судовому засіданні позивач, що вона довідалася про порушення свого права, тобто, про реєстрацію відповідачем [PERSON] права власності на всю спірну земельну ділянку, з відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області за вих.№1006-к-12/3891/15 від 05.11.2015 року (а.с.123 том 3), лише в листопаді 2015 року, що жодним належним доказом у справі не спростовано. Факт надання позивачем копії рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 03.09.2008 року до Держкомзему у [PERSON] районі для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0150 га. для обслуговування житлового будинку,розташованої в місті Овруч Житомирської області по вулиці Франко, буд. 22, з кадастровим номером 1824210100:01:012:0031, та ознайомлення з його змістом, в суді останньою заперечувався та не підтвердився. Крім того, внесення 14.04.2014 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформації про реєстрацію прав власності відповідача [PERSON] на спірну ділянку, на думку суду теж не підтверджує той факт, що позивач була ознайомлена з цією інформацією, і відповідно знала чи могла знати про порушення своїх прав, а отже суд вважає, що позов предявлено з додержанням трьохрічного строку, встановленого ст.257 ЦК України.\~ Оцінюючи твердження відповідача [PERSON] про те, що він є неналежним відповідачем у справі, так як вважає, що вимоги позивача не стосуються його конкретно, суд з цього приводу зазначає, що відповідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно, під реєстраційним номером 341557818242, за [PERSON] зареєстровано право власності на всю спірну земельну ділянку, площею 0.015 га, Ѕ частка якої, як встановлено судом по справі, належить позивачу, тобто, з огляду на це, були порушені права останньої як спадкоємця, якому належить частина спірної ділянки, а тому [PERSON], який зареєстрував право власності на всю спірну ділянку, безумовно є належним відповідачем по справі. Позивач сплатила\~судовий збір\~в сумі\~1280\~грн.,\~від сплати\~судового збору\~відповідача [PERSON]\~звільнено згідно\~пункту 9\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~„ Про\~судовий збір\~,а тому в порядку ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1280 грн. слід стягнути з відповідачів [PERSON] державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON], в розмірі 426 грн. 67 коп., з кожного. Оскільки позивач не надала суду жодних належних доказів щодо понесення нею витрат на правничу допомогу та інших витрат, повязаних з розглядом справи, тому суд з огляду на положення частин 2, 3 статті 137 ЦПК України та ст.ст. 138-140 ЦПК України, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідачів судових витрат по оплаті витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Outcome: approved