Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 62,60 кв.м. житловою площею 36,30 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що її батьки [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1955 року. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, батькові позивачу [PERSON] була надана земельна ділянка площею 700 кв.м для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] В 1963 році на зазначеній земельній ділянці батьками позивача були побудовані житловий будинок літ. «А-1», веранда «а», ганок «а1», огорожа №1,2. [INFO] року батько позивача [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді вищевказаного будинку, яку прийняла мати позивача - [PERSON], яка постійно мешкала у спірному будинку, була зареєстрована, однак свої спадкові права оформити не встигла та померла [INFO] року. Після смерті останньої позивач фактично прийняла спадщину, оскільки постійно доглядала за будинком, ремонтувала його, обробляла присадибну ділянку, крім того, в передбачений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити належним спадкові права не має можливості, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом В.о. селищного голови Палагута В.О., в якій він просить розглянути справу за відсутності представника Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області та у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 08 серпня 1960 року, [PERSON] була надана земельна ділянка загальною площею 700 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріусом Люботинської нотаріальної контори Медведєвою Ц.О. за реєстровим №3243. Згідно акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 01 грудня 1964 року, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], будівництво якого було розпочате в 1960 році, прийняте в експлуатацію. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Люботинське бюро технічної інвентаризації» №216 від 05 серпня 2015 року, житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, посвідченого Люботинською нотаріальною конторою 16 вересня 1960 року реєстр №3243 (книга №13 реєстр №1546). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області 01 квітня 2008 року. З матеріалів справи вбачається, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15 листопада 1955 року) та донька - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 1961 року, свідоцтво про одруження [NUMBER] від 04 серпня 1979 року). Згідно із ст..529 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] та донька [PERSON] фактично спадщину прийняли, оскільки по день смерті проживали у спірному будинку, повністю його утримували. При таких обставинах, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцями першої черги спадкування за законом, була прийнята спадщина після смерті чоловіка та батька [PERSON], померлого [INFO] року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на житловий будинок [ADDRESS] та є єдиними власниками зазначеного будинку. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 грудня 1998 року, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис №88. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її донька позивач по справі [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 1961 року, свідоцтво про одруження [NUMBER] від 04 серпня 1979 року). У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як вбачається зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіонової Т.І. від 27 серпня 2015 року, [PERSON] 02 червня 1999 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №473, в цей же день заведено спадкову справу, інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано підтвердження того, що померла [PERSON] прийняла спадщину після померлого [INFO] року [PERSON], який є власником майна. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, не отримала свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкодавцем не було оформлено належним чином право власності на зазначене спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved