Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат загальною площею 48,00 кв.м. Відповідно до довідки - виписки з домової книги про склад сім`ї за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте реєстрація відповідачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] порушує право власності позивача. Згоди в добровільному порядку щодо зняття з реєстрації за вищевказаною адресою, відповідачки [PERSON] досягти не виявляється можливим, у зв`язку з тим, що відповідачка з 2017 року, за вказаною адресою не проживає, уникає спілкування, як з цього приводу так і з інших питань. Відповідно до актів від 20.12.2018 року та 25.02.2019 року затвердженого головою правління ОСББ "Вітязь" [PERSON] , відповідачка не проживає в квартирі [ADDRESS] з грудня 2017 року по теперішній час. Крім того, як вбачається з витягу з реєстру права власності, договору дарування від 17.07.2017 р. та довідки про склад сім`ї - [PERSON] , не є співвласником квартири. Також, як вбачається з пункту 13 Договору дарування від 17.07.2017 р. - відповідачка зобов`язалась до 15 грудня 2017 року, звільнити спірну квартиру та розрахуватися по існуючим на момент звільнення нарахуванням за комунальні послуги та до 17 липня 2018 року, знятися з реєстраційного обліку, тому пояснення відповідачки, які викладені в заяві про перегляд заочного рішення проте, що вона весь, зазначений в позовній заяві період проживала та проживає в спірній квартирі, спростовуються, як наведеними вище актами ОСББ, так і її особистими зобов`язаннями в договорі дарування . Крім того, що відповідачка не проживає за вказаною адресою, вона будь - якої зацікавленості до житла, де є тільки зареєстрованою, не проявляє, ніякої участі в утриманні житла в належному технічному, санітарному стані не приймала та не приймає. На підставі вищевикладеного просить, суд, визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат загальною площею 48,00 кв.м. та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, крім того подала письмовий відзив, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2017 року та договору дарування від 17.07.2017 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Встановлено, що згідно п. 13 договору дарування від 17.07.2017 року, сторони домовилися, що [PERSON] , що фактично проживає в квартирі, зобов`язується до 15.12.2017 року звільнити квартиру та розрахуватися по існуючим на момент звільнення нарахуванням за комунальні послуги та до 17.07.2018 року, знятися з реєстраційного обліку. Згідно довідки виданої ОСББ «Вітязь» № 102 від 04.03.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Згідно актів обстеження житла № 450 від 20.12.2018 року, № 54 від 25.02.2019 року, № 140 від 21.11.2019 року виданих ОСББ «Вітязь», встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте фактично там не проживає з грудня 2017 року по теперішній час. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням не проживання відповідачки в квартирі за адресою [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачу з метою захисту права власності та права вільного розпорядження своїм майном, суд вважає, що відповідачка [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , внаслідок її відсутності без поважних причин строком понад одного року, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом від 18.11.2019 року, ордер, розрахунок розміру витрат за надання професійної правової (правничої) допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг (професійної правової (правничої) допомоги) від 21.11.2019 року, квитанція № 11/19 від 21.11.2019 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що присутні підстави для задоволення витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та судові витрати, понесені ним по наданні професійної правової (правничої) допомоги в розмірі 2000,00 грн. Таким чином,

Outcome: approved