Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Слащев Андрій Геннадійович, про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання незаконними та скасування рішень та записів про державну реєстрацію права власності, в якому просить суд визнати недійсним договір дарування квартири, укладений в м. Донецьку 02 червня 2014 р. між громадянином України [PERSON] (Позивач) та громадянином України [PERSON] (Відповідач), посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Слащевим А.Г., зареєстрований в реєстрі за №221; скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.08.2016 року Канівець Любов Миколаївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31093175 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису №16073061 про реєстрацію права власності - квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 92,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. Згідно з положеннями процесуального закону, справи, у яких ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються у порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року задоволено заяву представника [PERSON], про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS], встановлено заборону Державному підприємству «СЄТАМ» (код ЄДРПОУ 39958500, місцезнаходження м. Київ, вул. Стрілецька, будинок 4-6), проведення торгів (реєстраційний номер лота 256620) по реалізації квартири за адресою: [ADDRESS], яка реалізується Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва в межах виконавчого провадження 53023946 (а.с. 58-59). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 20.02.2018 року на 17-45 год. (а.с. 71-72). 20.02.2018 року у зв'язку із неявкою відповідача та третіх осіб, по справі оголошено перерву до 12.04.2018 року на 12-00 год. (а.с. 75-76). 12.04.2018 року судове засідання знято з розгляду, у зв'язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадженні (а.с.93) на 31.05.2018 року на 12-00 год. Також 12.04.2018 р. через канцелярію Печерського районного суду м. Києва надійшло уточнення позову (а.с. 88-93), в якому позивач [PERSON] просить суд визнати недійсним договір дарування квартири, укладений в м. Донецьк 02 червня 2014 р. між громадянином України [PERSON] та громадянином України [PERSON] (Відповідач), посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Слащевим А.Г., зареєстрований в реєстрі за № 221; скасувати рішення державного реєстратору Канівець Любов Миколаївни, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.08.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31093175 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 16073061 про реєстрацію права власності квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 92,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. 31.05.2018 року в судовому засіданні по справі оголошено перерву у зв'язку із неявкою відповідачів та третіх осіб на 17.07.2018 року на 14-30 год (а.с. 98). 17.07.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на 30.07.2018 року на 11-40 год., у зв'язку із неявкою відповідачів та третіх осіб. (а.с. 101). 20.07.2018 року через канцелярію Печерського районного суду м. Києва подано клопотання в якому представник позивача [PERSON] просить суд закінчити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті, розгляд справи провести у відсутність [PERSON] та її представника. 30.07.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі згідно клопотання від 20.07.2018 р. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки не відомі. Представники третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки не відомі Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Слащев А.Г. у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки не відомі. Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (ч. 5 ст. 202 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно п. 9) ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію. Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Згідно до ч. 2. ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Згідно частини 1 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Відповідно до ч. 2 ст. 311 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Порядок ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (в редакції на момент вчинення реєстраційної дії). Згідно з пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. У разі, коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав. Так, із матеріалів справи вбачається, що 27.04.2012 року [PERSON] (Позивач) придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, реєстровий номер 1729 від 27.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. (а.с. 18-19). 11.01.2018 року представник [PERSON] отримав інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №110389813 з якої вбачалося, що 18.08.2016 року о 16:19:38 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Канівець Любовю Миколаївною, номер запису про право власності: 16073061; підстава виникнення права власності: договір дарування квартири, серія та номер:221, виданий 02.06.2014 року, видавник Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Слащев А.Г., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер 31093175 від 25.08.2016 17:22:25 Канівець Любов Миколаївна, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), форма власності приватна, розмір частки: 1, власник: [PERSON]. В матеріалах справи міститься копія договору дарування квартири, укладений в м. Донецьк 02.06.2014 року між [PERSON] та громадянином України [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Слащевим А.Г., зареєстрований в реєстрі за № 221 (а.с. 16-17). Згідно п.1 вказаного Договору, дарувальник (Позивач) безоплатно передає у власність, а обдарований (Відповідач) прийняв в дарування належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру під номером [ADDRESS] 25.08.2016 року о 17:22:25 державним реєстратором Канівець Любов Миколаївна, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31093175 щодо квартири за адресою: [ADDRESS]. Проте, суд приходить до висновку, що Позивач договір дарування квартири від 02.06.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Слащевим А.Г., зареєстрований в реєстрі за №221 не укладала, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, матеріали справи містять відповідь на адвокатський запит адвоката Горленка А.С. Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184- 3383/0/15-18 від 19.01.2018 року, згідно якого вбачається, що на момент укладення оспорюваного договору дарування квартири від 02.06.2014 року, Позивач не перебувала на території України. Крім того, факт перебування Позивача за межами України підтверджується копією її закордонного паспорту з відмітками Державної прикордонної служби України, а також відмітками відповідної прикордонної служби Швейцарії про перетинання кордонів України та Швейцарії (а.с. 26-33). Крім того, Позивачем було надано відповідь на адвокатський запит адвоката [PERSON] приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева Андрія Генадійовича №25/01-16 від 22.01.2018 року, в якому повідомляється, що ним не посвідчувався оспорюваний договір дарування квартири від 02.06.2014 року, бланк серії [NUMBER] хоча й був ним отриманий, не витрачався на посвідчення зазначеного вище договору. Також суд взяв до уваги ту обставину, що в тексті оспорюваного договору дарування квартири від 02.06.2014 року, зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], в той самий час згідно даних, які містять паспорт громадянина України, [PERSON] ніколи в зазначеній квартирі не проживала, а проживала за адресою: [ADDRESS]. Також судом було встановлено, що виконавче провадження 53023946, в ході якого відбувалася реалізація квартири за адресою: [ADDRESS] відкрите на підставі заяви громадянина [PERSON] та виконавчого листом №758/13652/14-ц про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 2 985 000,00 грн на користь [PERSON] В той самий час згідно відповіді на адвокатський запит адвоката Страннікова А.В. Подільського районного суду м. Києва №5/65/2018 від 19.01.2018 року (а.с. 67), вбачається, що відповідно до даних автоматизованої системи документообороту суду в провадженні Подільського районного суду м. Києва справи, де стороною є [PERSON] та [PERSON] не зареєстровано та не перебуває. Тобто виконавче провадження 53023946 було порушено на підставі виконавчого листа, який не видавався, що також підтверджує недійсність оспорюваного правочину. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved