Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 25.06.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] 31, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджений автомобіль «Деу-Ланос», д.н.з. АХ75333ВС під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві приватної власності. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2011 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 21349,70 грн., в тому числі 20% ПДВ. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.39 ч.2.1. Закону). Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. В звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17791,42 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 815,04 грн., а всього 18606,46 грн. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.І Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідача. 19.06.2015 року від позивача у справі надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 18586, 46 грн. та витрати по сплаті судового збору 243, 60 грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, до його початку подав до суду заяву, в якій уточненій позовні вимоги повністю визнав та проти їх задоволення не заперечував, просив суд розглядати справу за його відсутності. Суд, ознайомившись із заявами представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти на відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 25.06.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] 31, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджений автомобіль «Деу-Ланос», д.н.з. АХ75333ВС під керуванням водія [PERSON], який належить йому на праві приватної власності. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2011 року, копія якого є в матеріалах справи. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 21349,70 грн., в тому числі 20% ПДВ. Як вбачається з копії платіжного доручення № 4867, від 09.11.2011 року, яка є в матеріалах справи, [PERSON] перерахована сума страхового відшкодування у розмірі 17791,42 грн. Відповідно до ст.61 ЦК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з тим, що відносно [PERSON] винесена постанова, згідно якої він був визнаний винними, тому вважається, що його вина доказана. За змістом ст. 1166, 1187, ч. І п. 3 ст. 1188 ЦПК України та роз'яснень, які містяться у п. З постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна одному з власників з вини іншого, - відшкодовується винним. У разі зіткнення джерел підвищеної небезпеки питання про відповідальність кожного з їх власників за шкоду, заподіяну цим джерелам, перед іншим вирішується на загальних підставах. При цьому за наявності вини обох власників розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного з них. Відповідно до п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз'яснено й в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 5 березня 1977 року № 1 (з відповідними змінами) «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержана страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта, копія якого є в матеріалах справи, складає 21349,70 грн., в тому числі 20% ПДВ. З урахуванням ступеня вини водія [PERSON], а також уточнених позовних вимог позивача, на їх користь підлягає стягненню 18586,46 грн. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином, страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування на умовах і в обсязі, передбачених цим договором. Крім того, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), який набрав чинності з 1 січня 2005 року, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика. Відповідно до п.2.ч.2.ст.79, ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved