Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який переданий в провадження судді Жмуд Н.М. 28.07.2014 року, посилаючись на те, що 28 листопада 2012 року, між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2001639058, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22 600, 00 гривень. Зобов»язання по кредитному договору відповідачем не виконані, та станом на 17.04.2014 року заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 22 600,00 гривень, по нарахованим та несплаченим відсоткам складає 2,38 гривень та заборгованість по комісії складає 8559,80 гривень. Загальна сума заборгованості складає 31 162,18 гривень. Тому позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. У судове засідання позивачем не забезпечено явку свого представника, але ними надано письмове клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не з»явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом була повідомлений своєчасно та належним чином, однак про причини своєї неявки суду не повідомив і заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Згідно до відповідді на запит суду в порядку ст.122 ЦПК УКраїни, від Лозівського РВ ГУДМС України в Харківській області, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з»ясовано, що 28 листопада 2012 року між сторонами було укладено Кредитний договір № 2001639058 (а.с.№ 5-6). Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 22600,00 гривень. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним догором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"зується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.4.1 споживчого кредиту, позичальник зобов»язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов»язання встановлені договором не пізніше 28 листопада 2014 року. Отже, уклавши вказаний договір, сторони взяли на себе певні зобов»язання, адже, відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1.4.11 кредитного договору, належною сплатою чергового щомісячного платежу позичальником вважається надходження на рахунок банку грошових коштів в розмірах, що не менший за щомісячний платіж і не пізніше дати платежу, зазначеної у графіку платежу. Однак, із позову позивача з»ясовано, що з боку відповідача, не виконано взятих на себе зобов»язань за кредитним договором, про що свідчить Довідка про розрахунок суми заборгованості (а.с.№ 12-13). В результаті не виконання взятих на себе зобов»язань, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором на суму в 31 162 (тридцять одна тисяча сто шістдесят дві) гривні 18 копійки, яка складається з суми заборгованості за кредитним договором - 22 600 (двадцять дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок; заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам - 2 (дві) гривні 38 копійок; заборгованості по комісії - 8559 (вісім тисяч п»ятсот п»ятдесят дев»ять) гривень 80 копійок. Отже, на підставі викладеного, вивчивши матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам по справі, суд знаходить можливим позов позивача задовольнити. Згідно до п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення на його користь з відповідача судових витрат. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved