Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про позбавлення права користування житловим будинком, в якій зазначає що їй належить будинок за адресою: Запорізька область, Великобілозерський район, с. Велика Білозерка, вул. Пархоменка, 141. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які з листопада 2014 року у зазначеному будинку не проживають, у звязку з чим позивач просить суд позбавити їх права користування вказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що відповідачі у справі її син з невісткою та онуками близько трьох років мешкають у РФ, та повертатися до України не мають наміру. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які діють також в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON], яка має належні повноваження за довіреністю від 17.10.2017 року, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 141 по вул. Пархоменка в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області (а.с.9-10). В належному позивачу будинку зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). 08.08.2017 року складено акт обстеження матеріально-майнового стану, згідно з яким відповідачі в житловому будинку №141 по вул. Пархоменка в с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області не проживають з 2014 року, що підтверджено свідками [PERSON] і [PERSON] (а.с.14). Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію за місцем проживанням [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем проживання : Росія, Пролетарський район, м. Тверь, просп. 50 років Октября, буд. 16, кв.79, к.2 (а.с.15-16). Згідно з довідкою з паспортного столу м. Твері від 20.07.2017 року, [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], к.2 (а.с.11). Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, аналіз ст.\~16, ч. 1 ст.\~319, ч. 1 ст.\~321 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною 1ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. За ч. 2ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст. 11 ЦПК України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] права користування житловим приміщенням ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"\~зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved