Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття ним та його матір`ю спадщини, а саме: по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини він та його мати [PERSON] фактично вступили в управління і володіння майном, а тому, в зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на зазначений будинок, які б підтверджували право власності померлого відсутні, а тому йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірного будинку. Крім того, [INFO] померла його мати [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , однак за життя не оформила своє право на 1/2 частину вказаного будинку. Відтак позивач порушує питання про встановлення факту прийняття ним та його матір`ю [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . Уточнивши свої позовні вимоги, представник позивача просив визнати за позивачем право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом на 1/2 його частину після смерті батька позивача [PERSON] та іншу 1/2 його частину після смерті матері позивача [PERSON] Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа направила суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Належність цього майна померлому стверджується даними виписки з погосподарської книги № 1 за 2001-2005 р.р. та копією будинкової книги на вказаний будинок, з яких встановлено, що власником домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , який в ньому був зареєстрований та постійно проживав. Будинок побудовано в 1972 році. З копії рішення засідання виконавчого комітету Руднє-Димерської сільської ради депутатів трудящих Іванківського району Київської області УРСР від 15 серпня 1970 року вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на забудову на його земельній ділянці в с. Рудня-Димерська. 27 жовтня 1970 року [PERSON] видано свідоцтва на забудову індивідуальної садиби № 1, яку зареєстровано у виконкомі під № 4. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29 серпня 2002 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . Його спадкоємцями стали дружина [PERSON] та син [PERSON] . З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 14 березня 1974 року вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 30 серпня 1961 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] по справі не має. Відповідно до довідки Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області № 02-23/297 від 04 вересня 2019 року після смерті [PERSON] [INFO] 2002 року його син [PERSON] та [PERSON] фактично вступили в управління і володіння житловим будинком [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Київській області Пушняк М.О. від 14 грудня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлючих документів на житловий будинок. За життя [PERSON] право власності на успадковану 1/2 частину житлового будинку на себе не переоформила, умови для видачі останній нотаріусом свідоцтва про право власності на успадковане майно відсутні з викладених вище підстав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27 липня 2018 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, як установлено вимогами ст. 548 ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 531 ЦК України 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємця. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцями на той час стали дружина та син (позивач) померлого [PERSON] , які у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступили в управління і володіння згаданим будинком, що підтверджується довідкою Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області № області № 02-23/297 від 04 вересня 2019 року. На час побудови у 1972 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів`я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду», почалася робота по проведенню обов`язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з погосподарської книги № 1 за 2001-2005 р.р. спірний житловий будинок побудовано в 1972 році. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, 1/2 частина спірного будинок [PERSON] , перейшла у спадщину його дружині [PERSON] , а інша 1/2 частина - позивачу, який належав [PERSON] на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об`єкт спадкування після смерті свого батька. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у позивача відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачем та його матір`ю спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за ними слід визнати право власності на успадковане майно, а саме по 1/2 його частині. Відтак позов в частині встановлення цього факту є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Що стосується прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] , то суд зазначає наступне. Після смерті [PERSON] 26 грудня 2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1269 ЦУ України відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину. Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи 235/2018 від 26 грудня 2018. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок після смерті [PERSON] позивач не отримав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцю. Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Київській області Пушняк М.О. від 26 липня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на згаданий житловий будинок з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23\~постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За позивачем слід визнати право власності на Ѕ частину житлового будинку, яка належала за життя [PERSON] , а після його смерті успадкована його дружною [PERSON] , але не оформлена нею у встановленому законом порядку, за відсутності умов для видачі позивачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивач набув право власності на вказане спадкове майно, яке належало його матері, яка померла і не оформила його, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відтак, за позивачем після смерті [INFO] [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину згаданого житлового будинку за законом та визнати право власності на іншу його 1/2 частину цього ж житлового будинку за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Таким чином, заявлені позивачем права підлягають визнанню, а пред`явлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved