Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.12.2008року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 13 по вул. Лісовій у с.Фурси, Білоцерківського району, який був придбаний під час шлюбу. За життя покійним чоловіком був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно [PERSON] заповів синові [PERSON], який не встиг оформити свої спадкові права за цим заповітом, оскільки 17.07.2015року помер. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги, вона прийняла спадщину після померлого [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості в зв»язку з тим, що спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на майно. В зв»язку з цим позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 13 по вул. Лісовій в с.Фурси Білоцерківського р-ну. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] міська рада Київської області не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали клопотання де просили провести розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа по справі - [PERSON] районна державна нотаріальна контора, не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 09.12.2008року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с.11). Встановлено, що за час життя померлий [PERSON] склав заповіт посвідчений виконкомом Фурсівської сільської ради 16.10.1984р. відповідно до якого заповів все своє майно, а саме житловий будинок № 13 по вул. Лісовій в с. Фурси ,Білоцерківського р-ну, своєму синові [PERSON]. Встановленим є те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька шляхом подачі заяви до держнотконтори, але не здійснив державної реєстрації права власності на будинок та 17.07.2015року помер. Позивач вже оформила спадкові права через органи нотаріату, отримала правовстановлюючі документи. Ніхто інший до держнотконтори із заявою про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не звертався. Зазначене підтверджується копіями спадкових справ, які були надіслані суду . Так, судом було оглянуто спадкову справу №36\\2009 до майна померлого 09.12.2008 р. [PERSON] та спадкову справу №16\\2016 до майна померлого 17.07.2015р. [PERSON] Позивач у справі прийняла спадщину після померлого сина [PERSON] в установлений законом строк, так як проживала разом із [PERSON] та подала в шестимісячний строк після його смерті заяву про прийняття спадщини.. Встановленим є те, що 01.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою с.Фурси,Білоцерківського р-ну, вул.Лісова,13, оскільки спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на майно. Дане підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2016 р. (а.с.9). При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, але оформити свої спадкові права на нерухоме майно вона не має можливості, отримала відмову нотаріуса. Однак, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства , що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селещах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Так, згідно витягу з рішення [PERSON] районної Ради народних депутатів від 16.06.1987 року за №89 в с. Фурсах по вул.. Лісовій 13 гр. [PERSON], склад сім»ї - 4 особи, дозволено будівництво будинку розміром 8.4. х 10.0 м. з встроєною верандою, житловою площею 47,5 кв.м.(а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Фурсівської сільської ради від 12.04.2005року за № 216, на підставі запису в погосподарській книзі № 356, визнано право власності на житловий будинок № 13, що знаходиться в селі Фурси по вул.Лісовій за [PERSON]. З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно після померлого 17.07.2015 р. [PERSON], сина позивача. Представник позивача зазначив, що судові витрати по спарві залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved