Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Селезнівка Путивльського району Сумської області, є її матір'ю. Крім того, просила визнати за нею право власності на: земельну ділянку «рілля» площею 1,1459 га, кадастровий [NUMBER], земельну ділянку «сіножаті» площею 0,3131 га, кадастровий [NUMBER], земельну ділянку «пасовища» площею 0,5278 га, кадастровий [NUMBER], розташовані на території Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], які належали померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.12.1999. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (розпорядилася особистими речами померлої). До спадкового майна входять зазначені земельні ділянки. Посилаючись на те, що в документах, підтверджуючих її з матір'ю родинні відносини існують неузгодження, просила задовольнити позов в частині встановлення факту родинних відносин. Крім того, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на зазначене спадкове майно виданий після смерті матері, але зазначені земельні ділянки є сформованими, просила також визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] в с. Селезнівка Путивльського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої 18.09.2018 державним нотаріусом заведена спадкова справа № 146/2018 (а.с. 8, 13). На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (розпорядилася особистими речами померлої), що підтверджено довідкою Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 18.10.2018 № 274 (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 22.06.1948 повторно російською мовою, [INFO] народилася «[PERSON]», матір'ю якої зазначена «[PERSON]» (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 31.08.1966 в Казахській РСР, на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 01.08.1966 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі записів актів цивільного стану про розірвання шлюбу 31.08.1966 здійснено актовий запис № 61. Після розірвання шлюбу дружині було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 11). Копією свідоцтва про шлюб від 04.09.1966 підтверджена та обставина, що 04.09.1966 зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис за № 325 (а.с. 12). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожна окремо суду пояснили, що проживали в одному селі з померлою [PERSON] [PERSON], позивач у справі, є її єдиною дочкою. Вона двічі одружувалася, спочатку була «[PERSON]», а потім стала «[PERSON]». [PERSON] здійснювала догляд та поховання своєї матері [PERSON] Підстав для сумніву в достовірності таких показань у суду немає. Таким чином, виходячи з досліджених доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Селезнівка Путивльського району Сумської області, є матір'ю позивача. На підставі ст. 529 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - [PERSON], прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (розпорядилася особистими речами померлої), державним нотаріусом 18.09.2018 заведена спадкова справа № 146/2018 після смерті [PERSON] До спадкового майна входить земельна ділянка загальною площею 1,99 га (складається з трьох земельних ділянок площами 0,5278 га, 1,1459 га та 0,3131 га), надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сафонівської сільської ради Путивльського району, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.12.1999. Водночас, позивач не може оформити свої права на успадковане майно через відсутність правовстановлюючого документу на нього, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2018 (а.с. 25). Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], його видано 29.12.1999 [PERSON], яка померла [INFO], тобто після смерті останньої. В той же час, Витягами з Державного земельного кадастру від 28.10.2018 №№ НВ-5907993982018, НВ-5907993972018 та № НВ-5907993992018 підтверджено, що [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] від 29.12.1999 є власником земельних ділянок: «сіножаті» кадастровий [NUMBER], площею 0,3131 га, «пасовища» кадастровий номер [NUMBER], площею 0,5278 га, «ріллі» кадастровий номер [NUMBER], площею 1,1459 га. Пунктами 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж. Відповідно до ч.1 ст. 21 цього ж Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Частиною 1 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, коли на час розгляду справи вказані земельні ділянки є сформованими та виділеними в натурі, тобто входять до складу спадщини, тому таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, отже може бути прийняте судом. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved