Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 02 грудня 1997 року перебувала у шлюбі з відповідачем, проте спільне життя не склалося і як наслідок, 03 жовтня 2014 Рівненським міським судом шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем має трьох дітей - [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На сьогодні вона самотужки змушена виховувати та утримувати двох дітей, при цьому донька - [PERSON] системно займається спортом, а саме фігурним катанням на ковзанах. Відповідач не надає їй ніякої підтримки. Крім того, двоє дітей, які проживають із нею, часто перебувають за кордоном, а саме у Польщі. Однак, на даний час виїхати до вказаної країни з дітьми не має можливості з підстав того, що відповідач не надає дозвіл на виїзд дітей закордон з незрозумілих для неї причин та як наслідок не виконує свій обов'язок щодо фізичного, духовного та морального розвитку дітей. Просить стягнути на користь [PERSON] із [PERSON] щомісячно аліменти на дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - 06 березня 2015 року, надати [PERSON] без згоди батька [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон, а саме Республіки Польща, неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], до досягнення такими дітьми 16-річного віку, надати [PERSON] без згоди батька [PERSON] дозвіл на оформлення документів для виїзду або супроводу за кордон, а саме Республіка Польща, неповнолітніх дітей - [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. Представник третьої особи Мазанович Н.П. проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, враховуючи клопотання позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 1997 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають трьох дітей - доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Старша донька - [PERSON], [INFO], на даний час проживає з відповідачем. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Оскільки син [PERSON] та донька [PERSON] знаходяться на утримуванні позивачки, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримування, суд враховуючи обставини визначені ст. 182 СК України приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття починаючи із дня звернення до суду. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог щодо надання дозволу на виїзд закордон дітей без згоди батька суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-ХІІ оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадян України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків. За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1), батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає спільно з дітьми та не надає підтримки позивачу та матеріальної допомоги. В додаткових поясненнях позивач вказала, що діти [PERSON] та [PERSON] відвідують заняття з польської мови та культури в Товаристві польської культури на Рівненщині ім. Владислава Реймонта. Дане товариство час від часу організовує культурно-освітні поїздки до країни Польща, але через небажання надати дозвіл їхнім батьком на виїзд за кордон, діти можуть отримати психологічну травму, коли їхні друзі з даного Товариства зможуть поїхати на відпочинок за кордон, а вони - ні. Також наголосила, що в минулому році відповідач вже надавав річний дозвіл для багаторазового виїзду за кордон дітям, який діяв з 01.05.2014 по 01.05.2015 рік. З огляду на викладене та зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дітям позивача без згоди їх батька та визнає позов таким, що підлягає задоволенню в цій частині. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 243,60 грн. на користь держави, та 243,60 грн. судових витрат на користь [PERSON].

Outcome: approved