Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що 16 червня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого, відповідач під розписку позичив у нього грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. строком до 31 серпня 2015 року. Враховуючи, що в обумовлений в договорі термін [PERSON] борг не повернув, перестав відповідати на телефонні дзвінки, уникає будь-яких контактів та зустрічей з ним, позивач просить суд відновити його порушене право на належне виконання умов договору позики, стягнувши з відповідача заборгованість за вказаним договором в розмірі 16061,16 грн. (шістнадцять тисяч шістдесят одна грн. 16 коп.), з яких: 13074,00 грн. - основний борг з урахуванням вcтановленого індексу інфляції за весь час прострочення; 239,67 грн. - 3% річних від простроченої суми, 2747,49 грн. - проценти від суми договору позики та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Галичина" №56(5205) від 26.07.2016 року. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 16.06.2015 року року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Факт передачі коштів за договором позики підтверджується борговою розпискою від 16.06.2015 року , за якою відповідач отримав в борг від позивача 12000,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався до 31.08.2015 року повернути борг (а.с.11). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики (розписки) від 30 липня 2012 року. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три про центи річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 02.06.2016 року заборованість [PERSON] за договором позики становить 16061,16 грн., з яких: - 13074,00 грн. - основний борг з урахуванням вcтановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати заборгованості( за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року); - 239,67 грн. - 3% річних від простроченої суми(за період з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року); - 2747,49 грн. - проценти від суми договору позики ( за період з 16.06.2015 року по 02.06.2016 року) . На даний час відповідач не виконав обов'язку по поверненню позивачу коштів. На день розгляду справи в суді неповернутою залишається вся сума заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем в судове засідання не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики (розпискою) є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527,530, 612,625, 1046,1047, 1049,1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved