Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вище вказаним позовом. Посилались на те, що [INFO] року померла їх мати [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить 1/3 частки квартири [ADDRESS] про прийняття якої позивачі звернулись з заявою до Першої чернівецької державної нотаріальної контори. Вказували на те, що постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори Літун М.В. від 05.08.2014 року №1899/02-31 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної вище квартири у зв'язку з тим, що ними не було надано нотаріусу документів про державну реєстрацію прав власності на квартиру, яка успадковується, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що спірна квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.08.2001 року, виданого Департаментом ЖКГ ЧМР згідно розпорядження №37639 від 10.08.2001 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї померлій [PERSON] та [PERSON], проте право власності вказаних осіб на спірну квартиру не зареєстроване. Вказували на те, що [PERSON] за життя заповіту не залишила, а тому вони являються спадкоємцями першої черги, які не усуненні від права на спадкування та подали заяву до органів нотаріату про прийняття спадщини, [PERSON], який є онуком померлої майнових прав на спадкове майно не має, інших спадкоємців після смерті [PERSON] також немає, а тому звернулись з даним позовом. На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 частку квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/6 частку спірної квартири. В судове засідання позивачі не з'явились, діяли через представника [PERSON], від якого надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Як вбачається з копій свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах спадкової справи №157/2007, позивачі являються доньками [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 7). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачі звернулись до Першої чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON], що підтверджується відповідними заявами наявними в копії матеріалів спадкової справи №157/2007. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори Літун М.В. від 05.08.2014 року відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] що належала покійній [PERSON] у зв'язку з тим що ними не подано державній нотаріальній конторі документів про державну реєстрацію прав власності на квартиру, яка успадковується, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії і що вчинення такої нотаріальної дії без таких документів суперечить законодавству України (а/с 9). Згідно ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації. Так, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Таким чином, належність правовстановлюючих документів на спадкове майно слід встановлювати відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на спірне майно. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10.08.2014 року покійній [PERSON], позивачу [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить спірна квартира (а/с 10). Як вбачається з довідки ЧКОБТІ №1447 від 01.08.2014 року, яка міститься в копії спадкової справи та матеріалів інвентаризаційної справи №12939 на житловий будинок [ADDRESS] у вказаному будинку не зареєстроване. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності, останнє видане на підставі розпорядження №37639 від 10.08.2001 року відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а/с 10). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували, що спірна квартира вибула із власності покійної [PERSON], а тому відсутні підстави вважати, що на момент смерті [PERSON] вона не була співвласником спірної квартири. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved