Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди у його спілкуванні та вихованні його малолітнього сина, [PERSON], шляхом зобов'язання матір дитини, [PERSON] виконувати висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2014 року, яким вирішено спосіб участі батька, [PERSON], у вихованні його сина [PERSON], [INFO], шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з сином щопонеділка, щосереди, щоп'ятниці з 17:00 години до 20:00 години, а також щосуботи та щонеділі з 16:00 до 19:00 години, у святкові дні та дні народження, за попередньою домовленістю батьків. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачка чинить перешкоди у його спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON], [INFO], та відмовляється виконувати у добровільному порядку висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2014 року. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав, наведених у позові, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 30 жовтня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, [PERSON] який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року по справі №522/14109/14-ц було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження від 25 січня 2013 року №796 зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). Після розірвання шлюбу між батьками, дитина залишилась проживати з матір'ю. Сторони не дійшли згоди у визначенні порядку спілкування батька з дитиною. Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2014 року, вирішено спосіб участі батька, [PERSON], у вихованні його сина [PERSON], [INFO], шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з сином щопонеділка, щосереди, щоп'ятниці з 17:00 години до 20:00 години, а також щосуботи та щонеділі з 16:00 до 19:00 години, у святкові дні та дні народження, за попередньою домовленістю батьків. Однак, як вбачається з позовної заяви та письмових пояснень свідків, [PERSON] та [PERSON], відповідачка [PERSON], яка є матір'ю дитини у добровільному порядку не виконує вищезазначений висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.10.2014 року та всіляко перешкоджає у спілкуванні позивача з сином. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 8 статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст. 150. 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства", які регулюють права дитини та її батьків, дитина має право на регулярні особисті стосунки з батьками та прямі контакти з ними. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд дійшов висновку, що участь позивача у вихованні дитини і спілкування з ним буде сприяти нормальному розвитку дитини.

Outcome: approved