Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010 у розмірі 92403,45 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Підставою свого позову позивач зазначив неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010 у розмірі 92 403,45 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010 між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені Договори поруки № 1 від 14.01.2010, відповідно до якого поручителі зобов'язуються перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за Кредитним договором. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені Кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено листи про усунення порушень умов Кредитного договору та попередженням про захист прав та інтересів позивача в судовому порядку. Вимоги позивача щодо погашення заборгованості на сьогоднішній день не задоволені, заборгованість відповідачами не погашена. Таким чином, станом на 06.03.2018, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення боргу перед позивачем, наявна заборгованість за Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010, яка складає 92 403, 45 грн. Дану заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача: начальник філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" Бондар Ірина Ігорівна та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] клопотань, на підставі ст. 279 ЦПК України, про участь у розгляді справи до суду не надіслали. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористалися. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.01.2010 між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений Договір відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010. Згідно п.1.1 Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 62900, 00 грн, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 26,0 % та комісійні винагородив порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п.1.2 Договору кредит надається на споживчі потреби окремими частинами у період до 14.01.2012 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010 між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені Договори поруки № 1 від 14.01.2010, відповідно до якого поручителі зобов'язуються перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за Кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором, станом на 06.03.2018 рахується заборгованість за Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010, яка складає 92403,45 грн., у тому числі: борг за кредитом - 38245,41 грн., відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 05.03.2018- 35725,28 грн.; інфляційні втрати банку з квітня 2012 по січень 2018 року за прострочення сплати кредиту та процентів - 4642,81 грн, інфляційні втрати Банку з квітня 2012 року по січень 2018 за прострочення сплати відсотків - 10871, 10 грн. , три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.04.2012 по 05.03.2018 року - 1041,84 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків з 02.04.2012 по 05.03.2018 року - 1877, 01 грн. У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені Кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, Позивачем на адресу відповідачів було направлено листи про усунення порушень умов Кредитного договору згідно рекомендацій УДППЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта». Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, позичальник погодився з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписання даного договору позичальник висловив свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов'язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При вирішенні позову суд враховує також, що відповідно до положень ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору, [PERSON] та [PERSON] як фінансові поручителі відповідно до умов договору поруки, зазначеного вище, мають відповідати за зобов'язаннями боржника за Договором відновлюваної кредитної лінії № 1 від 14.01.2010. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі відзиву на позов та доказів на їх підтвердження суду не надали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладених за участю сторін кредитного договору, договорів поруки, згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved