Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Першої державної нотаріальної контори, Шевченківського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ в Харківській області про зняття арешту з нерухомого майна. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить 32/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] , а 68/100 часток належать [PERSON] . На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії № АА-149294 від 23.09.2004р., винесеної відділом ДВС Дзержинського (нині - Шевченківського) РУЮ на будинок [ADDRESS] накладений арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об*єктів нерухомого майна за № 1348297 від 01.10.2004 р. При зверненні позивача до Шевченківського ВДВС м. Харків з проханням зняття арешту, останній повідомлено, що виконавчі документи, де боржником є позивач, на виконанні у відділу не перебувають, також зазначено, що строки зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становлять 3 роки та після закінчення цього строку підлягають знищенню. Таким чином наявність арешту на нерухоме майно [PERSON] , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії № АА-149294 від 23.09.2004р., винесеної відділом ДВС Дзержинського (нині - Шевченківського) РУЮ є протиправним та таким, що порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами її право приватної власності. В судове засідання сторони надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, представники відповідачів просили розглядати справу за їх відсутністю. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 32/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 6 Харківською державною нотаріальною конторою 03.10.1985р. за реєстровим № 5-2864. 68/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2013р. за № 1008. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії № АА-149294 від 23.09.2004р., винесеної відділом ДВС Дзержинського (нині - Шевченківського) РУЮ на будинок [ADDRESS] накладений арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об*єктів нерухомого майна за № 1348297 від 01.10.2004 р. Відповідно до листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції від 04.02.2019 р. за № 181 вбачається, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження за про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Крім цього, документи після закінчення строку зберігання підлягають знищенню. На теперішній час у позивача відсутні будь які зобов`язання майнового характеру. Крім того на теперішній час у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції відсутні будь які відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача на користь будь яких осіб, а тому відсутні підстави для арешту майна позивача. Також позивачем надані копії заяв стягувача [PERSON] про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.07.2013р., про виключення майна [PERSON] з акту опису й арешту майна та звільнення майна з-під арешту від 14.06.2013р. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Непорушність права власності регулюється ст. 321 ЦК України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За правилами ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках неможливості скасування арешту органами ДВС, арешт може бути знято за рішенням суду. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved