Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . На підставі договору купівлі-продажу від 28.06.1972 року їй належав житловий будинок [ADDRESS] . Він проживав з матір`ю до її смерті, місце проживання зареєстроване 09.07.1991 року, що підтверджується записом домової книги та витягом з єдиного державного демографічного реєстру, крім нього спадкоємців немає. Після прийняття спадщини він звернувся до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , але 30 липня 2019 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в звязку з тим, що договір, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, а саме договір купівлі-продажу, посвідчений Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою 28.06.1972 року, зареєстрованим під №2570, в тексті якого наявне незастережне виправлення (дописка), а саме в номері відчужуваного за даним договором житлового будинку. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, подав письмове уточнення, що позовні вимоги стосуються саме визнання власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.02.2017 року серії [NUMBER] . 28 червня 1972 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбала недобудований будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано в КП БТІ 04.02.1974 року за реєстровим номером 5445/34. Позивач є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.03.1962 року. Згідно довідки №25 від 04.03.2020 року [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . На момент її смерті за вказаною адресою проживав син [PERSON] , факт проживання позивача разом зі спадкоємцем підтверджується також Витягом з Єдиного демографічного реєстру №3512-1253935-2018. Отже, в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до архівної довідки №1087 від 21.11.2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Постановою державного нотаріуса Олександрійської державної міської нотаріальної контори Кіровоградської області Глазкова Ю.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в зв`язку з наявністю в договорі купівлі-продажу виправлення (дописки). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦКУкраїни відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.1 глави 8 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Судом встановлено, що в договорі купівлі-продажу від 28.06.1972 року, посвідченому Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому за №2570 в тексті наявна дописка в номері житлового будинку, а саме до номеру будинку дописано літеру "а". В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування. Позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що він є спадкоємцем померлої [PERSON] , в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, до складу спадщини входить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та визнання права власності за позивачем не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved