Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за утримання житла і використані комунальні послуги в сумі 4906,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] та є споживачами комунальних послуг, що надаються позивачем. Однак, відповідачі не проводять оплату за вказані послуги, у зв'язку з чим, станом на 01.03.2014 року утворилась заборгованість в сумі 4906,40 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову з викладених у ньому підстав та просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач не бажає укладати із позивачем договір про надання комунальних послуг та нарахування їх вартості здійснюється позивачем відповідно до тарифів, затверджених рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідач надала письмові заперечення, в яких проти задоволення позову заперечила та вказала, що вона придбала квартиру в жовтні 2011 року і в період з жовтня 2013 року по 12.01.2013 року в квартирі проводилися ремонтні роботи і в ній ніхто не проживав. Під час проведення ремонту відповідач платила за воду і водовідведення , все будівельне сміття відповідач вивозила самостійно. Тому відповідач вважає, що має право не сплачувати вартості житлово-комунальних послуг за вказаний період на підставі п.6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В свою чергу з жовтня 2011 року, відповідач неодноразово зверталася до позивача з тим, щоб укласти договір, про що зверталася до позивача із заявами починаючи з травня 2013 року. Після чого відповідач надіслав договір від 06.06.2013 року. Натомість відповідач з ним не погодилась та не підписала. В наступному позивач надсилав проект договору від 01.01.2013 року, який на думку відповідача складено не у відповідності до законодавства, а тому вона його також не підписала. На думку відповідача, позивачем не доведено того, що саме він має право натягнення вартості комунальних послуг. У позивача відсутні документи, які підтверджують площу прибудинкової території.Відповідач вважає, позивач вимагає сплати заборгованості за незаконними тарифами. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечили. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника та дослідивши письмові докази по справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідач придбала 05.10.2011 року квартиру за адресою: [ADDRESS] (що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.10.2011 року № 2082)та є споживачем відповідних комунальних послуг, що надаються позивачем. Із положень Статуту ДЖЕП «Дослідницьке» вбачається, що останнє створено відповідно до рішення Дослідницької селищної ради для задоволення комунально-побутових потреб населення смт. Дослідницьке; предметом діяльності підприємства є, в тому числі, надання послуг з водопостачання, водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території, а також інших житлово-комунальних послуг населенню. Згідно із наданого позивачем витягу з особового рахунку за адресою відповідачів, у відповідачів виникла заборгованість за надані їм послуги з утримання житла і житлово-комунальні послуги за період з квітня 2012 року по березень 2014 року в розмірі 4906,40 грн., яку станом на час постановлення судом рішення не погашено. Нарахування плати за надані відповідачам житлово-комунальні послуги здійснено на підставі тарифів, встановлених рішеннями Виконавчого комітету Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської області від 21.04.2011 року № 28-5 та від 10.05.2012 року № 19-5. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, якізалежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст. 29 цього ж Закону Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Як видно з акту передачі-приймайння з державної власності до комунальної власності Дослідницької селищної ради на 01.06.2001 року, затвердженого 30.07.2001 року будинок по вул. Сільскогосподарська, буд. 4 передано до комунальної власності. Рішенням Дослідницької селищної ради Васильківського району від 24.10.2008 року № 256-27-V затверджено акт від 01.06.2001 року та передано на баланс позивача житлові будинки. Отже, позивач є належним позивачем у справі і останній має право на звернення до суду із таким позовом. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено принципи здійснення права власності, зокрема, власність зобов'язує. Пунктами 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 151 ЖК Української РСРпокладає обов'язок на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Нормою ст. 179 ЖК Української РСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачають, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил). Отже, законодавством покладено на власника (споживача комунальних послуг) обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг і оплачувати житлово-комунальні послуги навіть у випадку відсутності такого договору. Посилання відповідача на його відсутність в квартирі в період з жовтня 2013 року по 12.01.2013 року, оскільки в квартирі проводилися ремонтні роботи і в ній ніхто не проживав, а тому в силу п.6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач не повинен оплачувати комунальні послуги в цей період судом відхиляються, оскільки, по-перше, позивачем не надано доказів його відсутності саме в цей період, по-друге, не надано доказів того, що позивач у встановленому порядку повідомив про цей факт позивача. Також відповідачем не надано доказів того, що все будівельне сміття відповідач вивозила самостійно. Такі дії відповідача свідчать про те, що вона, користуючись усіма наданими їм комунальними послугами, відмовляються сплачувати за їх споживання. Суд зазначає, що сама по собі відсутність договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати за комунальні послуги. Доводи сторони відповідача про безпідставність вимог позивача, а також надані на підтвердження своїх заперечень копії листів, звернень, заяв, актів, фотозображень та інших документів, які, як вважає сторона відповідачів, свідчать про неякісне та неналежне надання послуг позивачем, судом відхиляються, оскільки останні складено без дотримання, встановленої ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», процедури та порядку оформлення актів-претензій споживачів до виконавців, а тому не усувають і не скасовують обов'язку відповідача здійснювати на користь позивача оплату за утримання житла і використані комунальні послуги та погасити заборгованість, що виникла. Оскільки, між сторонами не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг та відповідачі не виконують положень наведених нормативно-правових актів, у зв'язку з чим, мають заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved