Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 04.04.2008 року зареєстрували шлюб. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подати до органу ДРАЦС спільну заяву про розірвання шлюбу у порядку, встановленому ст. 106 СК України, він не має можливості через відсутність інформації про фактичне місце перебування відповідачки, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. Зазначає, що підставою припинення сімейних відносин між ними стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра. З ініціативи відповідачки у них виникали сварки. Проживаючи у шлюбі вони почали розуміти, що не збігаються ані характерами, ані типами темпераменту. Все це призвело до того, що з червня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені та вони проживають окремо. Вважає, що їх шлюб вичерпав себе і збереженню не підлягає. Спору про поділ майна у них не має. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, примирення вважає неможливим. Відповідач на розгляд справи не явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224-226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Згідно позовної заяви від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подати до органу ДРАЦС спільну заяву про розірвання шлюбу у порядку, встановленому ст. 106 СК України, позивач не має можливості через відсутність інформації про фактичне місце перебування відповідачки, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. З позовної заяви вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки. Сімейне життя фактично між ними припинено з червня 2015 року, спільного господарства вони не ведуть. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як згідно позову, сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~Позивачем при зверненні до суду 17.03.2016 року сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., про що надано відповідну квитанцію №8133245 від 17.03.2016 року. [PERSON] України « Про судовий збір» від 08.07.2011 року (із змінами, внесеними згідно із [PERSON] України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.10.2013 № 590-/ІІІ), вбачається, що за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн. \~Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому саме таку суму суд стягує з відповідачки на користь позивача у відшкодування сплаченого судового збору, підстав для звільнення відповідачки від відшкодування сплаченого позивачем судового збору не вбачається.

Outcome: approved