Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

позивач звернулася до суду 07 вересня 2015 року з позовом, вказавши, що 19 грудня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], який 22 грудня 2013 року було розірвано Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу. Шлюбні відносини були припинені з відповідачем фактично в січні 2012 року, до того часу вони проживали як подружжя в Угорщині, а потім вона виїхала до України. На сьогоднішній день місцезнаходження відповідача їй не відоме. [INFO] вона народила доньку [PERSON], батьком дитини у свідоцтві про народження вказаний [PERSON], оскільки дитина народжена до спливу 10-місяців після розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється добровільно утримувати сумісну дитину, ніякої участі у вихованні не приймає, не спілкується, не цікавиться її життям. Тому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на задоволенні своїх вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 49 - оголошення). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради Виноградов Д.В. вважає, що в інтересах малолітньої дитини позовні вимоги підлягають задоволенню. Вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 19.12.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року між ними розірвано (а.с. 5 - копія рішення). [INFO] народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Згідно акту сусідів від 14.01.2016 р., [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], [PERSON] з 2013 року по теперішній час до своєї доньки не приїжджає, умовами проживання дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає (а.с. 30 - копія акту). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку з дитинства. Надія в 2009 році вийшла заміж та поїхала до Угорщини. В 2012 році повернулась. В 2014 році народила доньку [PERSON]. [PERSON] сама займається вихованням доньки, відповідач не допомагає їй, не займається вихованням дитини, не підтримує духовно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з позичачкою знайома з березня 2014 року, ні разу не бачила її чоловіка. [PERSON] самостійно займається вихованням та утриманням доньки, чоловік нічим не допомагає. Про нього вона нічого не чула, зі слів позивачки він не є батьком дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачкою з 2014 року, вона ні разу не бачила батька дитини та не чула від [PERSON], щоб той їм допомагав. Враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням доньки, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не забезпечує дитину матеріально, не турбується про її духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 03.03.2016 р. в інтересах дитини виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 42-43 - висновок). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. Відповідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ухвалою суду від 11 грудня 2015 року позивача звільнено від сплати судового збору, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551 грн. 20 коп. (мінімальний розмір).

Outcome: approved