Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, до Маріупольської міської ради, про визнання членом сім`ї наймачата право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.02.1969 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради [PERSON] видано ордер на користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до зазначеного ордеру до складу сім`ї, що мали право користування квартирою входили його жінка [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] та його баба [PERSON] . На підставі рішення колегії Жовневої районної адміністрації № 194/3 від 25.08.2010 року єдиним наймачем квартири став дядько позивача [PERSON] , який 10.11.2010 року звернувся до органу приватизації із заявою про передачу вищезазначеної квартири у його приватну власність. [PERSON] , який проживав разом із сином [PERSON] протягом останнього часу сильно хворів, тому починаючи з 2015 року позивач постійно проживав разом з дядьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , допомогав піклуватися про хворого діда та вести домашнє господарство, тобто вони спільно несли витрати на їжу, сплату комунальних послуг, ліки діда. [INFO] [PERSON] помер. З метою подальшої можливості користування квартирою [ADDRESS] виникла необхідність визнання позивача членом сім`ї [PERSON] , як наймача квартири. На даний час позивач продовдує проживати у вищезазначеній квартирі та виконувати усі обов`язки наймача за договором найму житлового приміщення. Та з метою подальшого переоформлення раніше укладеного договору найму жилого приміщення позивачу необхідно визнати право на користування житловим приміщенням, тому він вимушений звернутись до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 липня 2020 року відкрито провадження, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимги підтримує у повному обсязі. Представнк позивача в судовому засіданні 27.11.2020 року адвокат Косенко С.С. підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні, викладеним у позові, зазначивши, що спірна квартира була віділена його діду [PERSON] , дружині діда [PERSON] , їх дітям [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю позивача, та бабі [PERSON] . Позивач також раніше разом із матір`ю проживав у цій квартирі, в подальшому вони з матір`ю мали інше місце проживання. Але починаючи з 2015 року позивач постійно проживав разом із своїм дядьком та дідом у спірній квартирі, оскільки останніхворіли та потребували допомоги, вели сумісне господарство.Коли помер дядько, то позивач займався його похованням. На цей час позивач продовжує проживати у квартирі та утримувати квартиру, сплачує комунальні послуги. За життя дядько не встиг оформити приватизацію квартири, тому вона має статус державного майна. В подальшому представником позивача адвокатом Косенком С.С. надано заяву про самовідвід у вказаній справі, оскільки 02.12.2020 року ним складено присягу депутата Маріупольської міської ради, що може суперечити інтересам відповідача. Представник позивача адвокат Шебаніц Ф.Ф. в наступне судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує. Представник Маріупольської міської ради Зінов`єв І.Г. в судовому засіданні заперчень проти позову не висловив, зазначивши, що остаточно позиція відповідача буде сформована після дослідження усіх доказів. В подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення справи залишив на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали свідчення на підтвердження постійного проживання позивача у квартирі [ADDRESS] з 2015 року разом із дядькою [PERSON] , якому позивач допомогав доглядати діда, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, купували харчі, разом готували їжу, купували речі, новий телевізор, позивача бачила в квартирі у домашньому одязі, який займав одну кімнату в квартирі. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази, матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно вимогс т.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. На підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів від 07.02.1969 року [PERSON] видано ордер на користування трикімнатною вартирою [ADDRESS] . Склад сім`ї : [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (баба). Згідно копіії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.07.1968 року [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 23.12.1989 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини змінено на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.10.1990 року [PERSON] народився [INFO] , батьками заначені [PERSON] та [PERSON] . Отже судом встановлено, що позивач є онуком померлого [PERSON] та рідним племінником померлого [PERSON] . Рішенням колегії Жовневої районної адміністрації № 194/3 від 25.08.2010 рокупро зміну умов договору найму житлового приміщення було вирішено: у зв`язку зі смертю [PERSON] (знято з реєстраційного обліку 22.01.2010 року) визнати наймачем трикімнатної квартири [ADDRESS] сина [PERSON] .Склад родини одна особа. Відровідно до довідки про склад сім`ї наймача квартири, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 28.03.1969 року. Згідно копіії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер, [INFO] . Із відповіді відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг від 17.12.2020 року №099-99.02-08263 вбачається , що за відомостями реєстру територіальної громади м.Маріуполя за адресою: [ADDRESS] станом на теперішній час жодної особи не зареєстровано. У судовому засіданні встановлено і підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , що з 2015 року [PERSON] поселився і постійно проживав разом з дідом [PERSON] та дядьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . В процесі проживання, вони вели разом спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, вели сумісне господарство. Також, позивач в процесі спільного проживання з [PERSON] постійно здійснював і після його смерті продовжує здійснювати оплату вартості комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. Судом також було встановлено, що позивач здійснював поховання [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням від 26 жовиня 2019 року. Згідно ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Крім шлюбу, кровного споріднення та усиновлення, сім`я може бути створена і на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом статті 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Необхідними умовами для вселення в жиле приміщення інших осіб є дотримання порядку вселення та правил реєстрації, разом з тим, відсутність доказів про їх дотримання та письмової згоди хоча б одного з користувачів не узгоджуються із вимогами статей 64,65 ЖК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Як пояснює стаття 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У частині 1 статті 106 ЖК України зазначено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року (з відповідними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, які обставини мають бути з`ясовані судом, при вирішенні спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 липня 2012року (справа № 6-60цс12) у осіб, які вселились до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які поживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У разі вселення особи до житлового приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування жилим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилась як член сім`ї наймача. При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Судом було встановлено, що покійний [PERSON] жодного разу не чинив спротиву щодо проживання і користування позивачем квартирою, який має кровне споріднення із попереднім наймачем квартири. З пояснень представника стало відомо, що позивач не значиться зареєстрованим за даною адресою, оскільки дядько [PERSON] отримував субсидію та не бажав її втратити, що підтверджується рішеннями про призначення субсидії на ЖКП [PERSON] протягом 2016-2019 років. Відповідно до наданих медичних довідок за 2019 рік [PERSON] , 1933 року народження, мав хронічні захворювання, перебував на диспансерному обліку в КНП "Онкологічний диспансер м.Маріуполь" Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», згідно якого, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Оскільки позивач вселився в спірне жиле приміщення як член сім`ї наймача за його згодою та продовжує нести обов`язки наймача, суд вважає, що відповідно до вимог Житлового кодексу України, позивач має право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з померлим рідним дядькою [PERSON] з 2015 року по день його смерті [INFO] та визнання його як члена сім`ї наймача, а також визнання за ним права користування вищевказаною квартирою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved