Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області, в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є наймачем кімнати за адресою: [ADDRESS], в якій вона зареєстрована та фактично проживає. Відносно вказаної кімнати матері позивача - [PERSON] було видано ордер [NUMBER] на житлову площу, в якому помилково зазначено, що до складу сім'ї належить її син - [PERSON] Крім цього, зазначає, що у вказаній кімнаті зареєстрований відповідач, який з 01.08.2002 року та по даний час фактично в ній не проживає, і який не є членом її родини. У зв'язку з цим, позивач не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне користування своїм майном і тому позивач вимушений звернутись до суду. Також, просить суд звільнити її від сплати судового збору у зв'язку з тим, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей і немає змоги працювати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток та через оголошення на вебсайті судової влади України (а.с. 35), про причини неявки суд не сповістив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав, ані заперечень ані відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Від представника третьої особи за довіреністю - Посохової Н.Г. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу реєстрації Чугуївської міського ради Харківської області, проти задоволення позову не заперечує. Суд відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність не з'явившихся учасників за наявними доказами справи. За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 01.08.2002 року матері позивача - [PERSON] було видано ордер за [NUMBER] на житлову площу у гуртожитку, згідно якого їй надано право сім'єю у складі двох осіб щодо зайняття кімнати [ADDRESS]. Крім того, відповідно до заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2015 року по справі № 636/4663/14-ц встановлено, що у вищевказаному ордері помилково зазначено, що до складу сім'ї [PERSON] належить її син - [PERSON], адже до складу її сім'ї станом на 01.08.2002 року належала тільки її донька - [PERSON], [INFO]. Також, вказаним заочним рішенням визнано [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловою кімнатою [ADDRESS] (а.с.14,15). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 09.12.2017 року, позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 16). Відповідач [PERSON] зареєстрований у вище вказаній кімнаті, але з моменту видачі ордеру на дану кімнату фактично в ній не проживає, що підтверджується довідкою від 27.06.2018 року, виданої за підписом Головою вуличного комітету (старшого будинку [ADDRESS] керівника правління ОСББ), та посвідченої начальником КЖРЕП м. Чугуєва від 26.06.2018 року (а.с. 18). Відповідно до копії довідки Відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 21.05.2018 року, за вищевказаною адресою кімнати зареєстрована [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім цього, з наданих копій договорів про надання комунальних послуг, які укладені між позивачем з КЖРЕП м. Чугуєва та з КП «Чугуїввода», вбачається, що вони укладені про надання комунальних послуг відносно вищезазначеної кімнати. Відповідач зареєстрований у вказаній кімнаті, і врахуванням вказаних доказів та рішення суду, вбачається, що він в ній не проживає з 01.08.2002 року, його речей у даній кімнаті немає, однак на нього продовжують нараховуватися комунальні платежі, які позивач вимушений сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану житлового приміщення за весь час реєстрації відповідача за вказаною адресою останній не брав, позивач самостійно утримує кімнату в належному стані, здійснює її поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що за адресою зазначеною кімнати, наймачем якої є позивач, зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинний сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки відповідач фактично не проживає в кімнаті, наймачем якої є позивач, не здійснює оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та, враховуючи те, що у позивача з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаній кімнаті, відповідач вважається таким, що втратив право користування вказаною кімнатою. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Щодо заяви позивача про звільнення її від сплати судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позову), передбачено сплата судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, за подання до суду фізичною особою немайнового характеру у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. З аналізу вказаної статті вбачається те, що основною умовою за якою суд може звільнити від сплати судового збору - це скрутний майновий стан, який повинен бути доведений достовірними та належними доказами, а також наведеними обґрунтуваннями. Позивачем в обґрунтування своєї заяви про звільнення від сплати судового збору надано ксерокопії свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що позивач є наймачем кімнати у гуртожитку, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, що на теперішній час вона не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отже, дані відомості у сукупності вказують на її скрутний майновий стан, що є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору. За таких підстав позивач підлягає звільненню від сплати судового збору за подання даної заяви. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави суму витрат по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved