Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Житлового кооперативу «ПРОСТОР-4», до Територіальної громади в особі Харківської міської ради, треті особи: Державний нотаріус відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельников Ігор Павлович, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування свого позову, позивачі зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] позивачі були зареєстровані та мешкали разом з ним в спадковій квартирі.За життя [PERSON] членом Житлово-будівельного кооперативу «Простор». Підставою для заселення [PERSON] в кооперативну квартиру слугував ордер серії А № 1882, виданий 10.07.1979 р. згідно Рішення Виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів від 04.07.1979 р. № 355-11.Спадкодавцем було повністю сплачено пайовий внесок за вказану квартиру. ЖБК «Простір» було видано довідку б/н від 16.08.1994 р.на ім`я [PERSON] (російською мовою) про повну сплату внеску, чим допущено помилку в імені по-батькові спадкодавця. На підставі вказаної довідки Харківським міським БТІ було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] та видано на ім`я [PERSON] (російською мовою) реєстраційне посвідчення реєстровий № 56192 від 30.09.1994 р. [PERSON] .10.2019 р. звернулась до державного нотаріуса відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова І.П. із заявою про фактичне прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.12.2019 р. державним нотаріусом відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельниковим І.П. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру в зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану квартиру.04.02.2020 р. [PERSON] звернулась до КП «Харківське міське БТІ» із заявою щодо виправлення помилки в реєстрації права власності на квартиру. КП «Харківське міське БТІ» повідомило про неможливість внесення змін в реєстраційне посвідчення через відсутність на те правових підстав. За свого життя [PERSON] не залишив заповіту, отже, позивачі є спадкоємцями першої черги. Оскільки на момент смерті спадкодавця позивачі проживали разом з ним в спадковій квартирі, то спадщину після смерті [PERSON] позивачі фактично прийняли, але юридично її не змогли оформити через помилку в реєстраційних документах в імені по-батькові власника квартири.Таким чином, позивачі позбавлені можливості провести державну реєстрацію за ними права власності на вказану вище квартиру не в судовому порядку. Ухвалою суду від 17.11.2020 р. відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.01.2021р. за клопотанням представника позивачів адвоката Жепко О.В. витребувано в якості доказів у Державного нотаріуса відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова І.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 446П/2019, що заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 02.03.2021 р. закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивачів адвокат Жепко О.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача ЖК «ПРОСТОР-4» своєю заявою вих. № 60 від 02.12.2020 р. позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у справі визнав, просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача Територіальна громада в особі Харківської міської ради до судового засідання не з`явився, заявою просив вирішити справу у відповідності до норм чинного законодавства, без його участі. Треті особи Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та державний нотаріус відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельников І.П. також просили вирішити справу у відповідності до норм чинного законодавства, без їх участі. У відповідності до чю1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд перевіряє чи визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази,які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 23.05.02 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла квартира [ADDRESS] . Судом встановлено, що станом на дату смерті разом із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] фактично проживали позивачі: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син). Дані обставини підтверджуються довідкою ЖЕК № 41 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Фрунзенського району м. Харкова вих. № 275 від 08.02.2002 року та довідкою ЖКО «Єліт-Простор» вих. № 103 від 23.09.2020 року. Родинні відносини [PERSON] та позивачів підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.02.1978 року та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.03.1987 року, серії [NUMBER] від 02.11.1990 року відповідно. 19 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова Ігоря Павловича із заявою про фактичне прийняття спадщини. Вказаним нотаріусом була заведена спадкова справа № 446П/2019. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 31 від 06.05.1956 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 446П/2019, інформація про заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] , [INFO] , відсутня. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 грудня 2019 року,державним нотаріусом відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельниковим І.П. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру в зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказану квартиру. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом слугували ті обставини, що відповідно до Довідки КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» вих. № 1070969 від 23.10.2019 року, квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Простор» від 16.08.1994 року. На підставі довідки ЖБК «Простор» від 16.08.1994 р. Харківським міським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] (російською мовою) було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] та видано на ім`я [PERSON] (російською мовою) реєстраційне посвідчення реєстровий № 56192 від 30.09.1994 року про реєстрацію права власності на спадкову квартиру. 04 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулась до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» із заявою щодо виправлення помилки в реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Листом вих. № 2760/04-10/20 від 04.03.2020 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило позивачу про неможливість внесення змін в реєстраційне посвідчення через відсутність на те правових підстав. Судом встановлено, що за життя [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Простор», створеного на підставі Постанови Виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів та Президіуму обласної Ради профспілок № 14 від 05.06.1978 року. Протоколом № 1 від 17.08.1978 року Установчих зборів громадян, яким Постановою Харківського Міськвиконкому і Президіуму обласної Ради профспілок № 14 від 05.06.1978 року надано право вступити в члени ЖБК «Простор» будинку № [NUMBER] на 626 мікрорайоні Салтівського масиву, було визначено кількість членів кооперативу «Простор» в кількості 144 особи, також визначено спосіб експлуатації кооперативу шляхом створення власного ЖЕКа (п. 5 протоколу). Будинок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію 31.05.1979 року на підставі рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 322. Рішенням Виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Харківської області від 04.07.1979 року № 355-11 було затверджено рішення житлової комісії Протокол № 20 від 01.06.1979 року про видачу ордерів членам ЖБК «Простор», будинок [ADDRESS] , в тому числі пунктом 31 (російською мовою) визначено: « [PERSON] - 1 чел., кв. 30, пл. 16,74 м.кв. (31,59 м.кв.). Підставою для заселення [PERSON] в кооперативну квартиру [ADDRESS] (будинок [ADDRESS] , ЖБК «Простор») слугував ордер серії А № 1882, виданий 10.07.1979 року згідно Рішення Виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів від 04.07.1979 року № 355-11. Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 11.07.1984 року № 282 «Про увіковічення пам`яті М. Островського і впорядкування найменування вулиць» вулицю Петрозаводську, в межах від проспекту Тракторобудівників до вул. Сонячної у Фрунзенському районі. Рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова від 16.10.1984 року № 347 «Про перейменування дільниці вул. Петрозаводської від пр. Тракторобудівників до вул. Сонячної у вул. Корчагінців» було затверджено нову нумерацію будинків, зокрема, старий номер: « [ADDRESS] » затверджено на новий номер: « [ADDRESS] ». Розпорядженням Харківського міського голови від 02.02.2016 року № 7 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» вулицю Корчагінців було перейменовано на вулицю Амосова. Відповідно до Списків членів ЖЕК ЖБК «Простор», проживаючих в будинку [ADDRESS] , [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу «Простор», номер в списку 30. В 1995 році ЖЕК ЖБК «Простор» було перейменовано в ЖЕК № 41 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Фрунзенського району м. Харкова на підставі Рішення Обласної Ради народних депутатів від 11.09.1987 року № 370. Судом встановлено, що ЖЕК № 41 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Фрунзенського району м. Харкова [PERSON] було повторно видано довідку вих. № 64 від 15.08.1997 року про повну сплату ним пайового внеску за 1 кімнатну квартиру [ADDRESS] та про те, що він є її власником. На підставі Закону України «Про кооперацію» від 30.04.2003 року ЖЕК № 41 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Фрунзенського району м. Харкова було реорганізовано в Житловий кооператив «Простор-4». Судом встановлено, що Житловий кооператив «Простор-4» (код ЄДРПОУ 33067182, місцезнаходження: 61176, м. Харків, вул. Амосова, будинок 36) є обслуговуючим кооперативом та входить до складу учасників Житлово-кооперативного об`єднання «Єліт-Простор». Згідно п. 1.1. Статуту Житлового кооперативу «Простор-4» (редакція 2016 р.) Житловий кооператив «Простор-4» перейменований 30.06.2004 р. із ЖБК «Простор-4», що був зареєстрований 05.06.1978 р.; вартість усіх квартир будинку була виплачена членами кооперативу повністю у червні 1991 року і вони стали власниками своїх квартир. Житловий кооператив «Простор-4» є правонаступником усіх прав та обов`язків ЖБК «Простор-4». Довідкою ЖК «Простор-4» вих. № 95 від 12.11.2019 року підтверджено членство померлого в ЖК «Простор-4» та вказано його як власника квартири [ADDRESS] . Відтак, посадовими особами ЖБК «Простор» при видачі [PERSON] довідки від 16.08.1994 року про повну сплату ним пайового внеску за 1 кімнатну квартиру [ADDRESS] було допущено помилку в його імені по-батькові: замість « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] ». В судовому засіданні судом встановлено, що на підставі довідки ЖБК «Простор» від 16.08.1994 р., Харківським міським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] (російською мовою) було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] та видано на ім`я [PERSON] (російською мовою) реєстраційне посвідчення реєстровий № 56192 від 30.09.1994 року про реєстрацію права власності. За ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року № 697-XII член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. визначався порядок державної реєстрації права власності на житлові будинки та споруди станом на 1994 рік. Згідно п. 23Інструкції від 31 січня 1966 р. на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4). Якщо на документі про право особистої власності на будинок немає місця для реєстраційного напису, власникові надається реєстраційне посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа (додаток N 5). В порядку, визначеному п. 23 Інструкції від 31 січня 1966 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] з видачею реєстраційного посвідчення власнику за формою Додатку № 5 Інструкції від 31 січня 1966 року. Але в реєстраційному посвідченні Харківського міського БТІ реєстровий № 56192 від 30.09.1994 року помилково вказано ім`я по-батькові власника « [PERSON] » замість правильного - [PERSON] . Таким чином, доказами справи підтверджується належність спадкодавцю квартири [ADDRESS] . Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Згідно частин 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкові правовідносини у даній справі визначаються як спадкування за законом. За ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. За частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. До вказаних висновків прийшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у Постанові від 25.03.2020 року по справі № 305/235/17. Позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вступили в управління спадковим майном, так як фактично проживали в спадковій квартиріразом із спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується довідками ЖЕК № 41 по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів Фрунзенського району м. Харкова вих. № 275 від 08.02.2002 р. та ЖКО «Єліт-Простор» вих. № 103 від 23.09.2020 р. За ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивачі в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не можуть, суд вважає що позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання за позивачами права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом ґрунтуються на чинному законодавстві та підлягають задоволенню. На підставі викладеного згідно ст. ст. 16, 328, 355, 368, 370, 372, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267-1270 ЦК України,

Outcome: approved