Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований її син - [PERSON], який є відповідачем по даній справі. З 2014 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у житловому будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачу у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач подала заяву в якій позов підтримує та просить його задовольнити, справу слухати у її відсутності та повернути їй 50% сплаченого нею судового збору при поданні даного позову. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій позов визнав повністю та просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічним паспортом. [PERSON] є сином [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Згідно акту обстеження від 28.08.2018 року та будинкової книги, в житловому будинку з господарсько-побутовим будівлями, що по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який з 2014 року в даному господарстві не проживає. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідачч - [PERSON], понад три роки без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved