Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 12575,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.11.2012 та 02.10.2013 відбулось залиття квартири [NUMBER] у будинку [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності, що підтверджено актами залиття та висновком експертного дослідження. Оскільки залиття сталось з вини відповідача, що потягнуло за собою нанесення матеріальної шкоди позивачу, просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просить такий задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що позовні вимоги частково пред'явлені до неналежного відповідача, а щодо розміру матеріальної шкоди заперечив повністю. При цьому, згідно з додаткових пояснень представника відповідача та письмових заперечень відповідача, які надав суду 19.05.2014, доводи позивача заперечує щодо факту затоплення квартири, яке сталось у 2013 році, оскільки таке було з вини батька відповідача - [PERSON], що останній підтвердив при опитуванні проведеного адвокатом [PERSON] від 05.06.2014; разом із тим, що розмір нанесення матеріальної шкоди визначено висновком від 26.11.2013 № 013/13, однак, такий не доводить тих обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги у розмінні ст.60 ЦПК України та висновок не відповідає вимогам ст.66 цього Кодексу, а тому не підтверджує будь-яких фактичних даних залиття квартири та нанесеної шкоди позивачу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить наступного. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Разом із тим, судом розглянуто цивільну справу у відповідності до ст.11 ЦПК України у межах заявлених позивачем позовних вимог і на підставі доказів сторін поданих у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [NUMBER] у будинку [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням від 07.05.1997 виданого ЛОДК «БТІ та ЕО» та записано в реєстрову книгу № 13 за реєстровим № 13338. 19 листопада 2012 року відбулось залиття зазначеної вище квартири внаслідок «…проведення ремонтних робіт у своєму помешканню мешканцями квартири [NUMBER] даного будинку (відповідно до довідки ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 26.02.2014 № 549 співвласниками квартири [NUMBER] у будинку [ADDRESS], окрім відповідача є [PERSON] (батько відповідача), [PERSON] (дочка відповідача), а саме залиття бетонної стяжки на підлогу у малій кімнаті…». Даний факт стверджується актом про залиття від 19.11.2012 та затвердженого директором ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів». Так, 02 жовтня 2013 року у цій же квартирі відбулось «… часткове затоплення квартири, а саме: коридору, кімнати, ванної кімнати та таке затоплення сталось з квартири [NUMBER] даного будинку, що розташована вище поверхом, через халатне відношення мешканцями такої квартири до свого помешкання». Ці обставини встановлені з акта від 02.10.2013 затвердженого директором ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів». З відповідними актами ознайомлена сторона відповідача, однак жодних заперечень відносно них не подано. Висновком експертного дослідження ТзОВ «СЕРБ» № 013/13 від 26.11.2013, проведеного спеціалістом [PERSON], встановлено вартість відновлювального ремонту приміщень квартири [NUMBER], що знаходяться у будинку [ADDRESS] що сталось внаслідок залиття 19.11.2012 та 02.10.2013, становить 12575,00 грн., що є розміром заподіяної шкоди. Щодо доводів сторони відповідача, якими останній заперечує позов у зв'язку із відсутністю доказів заподіяння відповідачем шкоди у конкретному розмірі суд оцінює критично, виходячи з наступного. Так, ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайнових прав фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, відповідач визнав факт залиття квартири [NUMBER], що підтверджено актом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 19.11.2012, однак залиття що сталось 02.10.2013 то таке відбулось не з її вини, а [PERSON], що підтверджено письмовими опитуваннями адвоката [PERSON] від 05.06.2014: [PERSON], який вину свою у залитті 02.10.2013 квартири [NUMBER] визнав та [PERSON] (працівник ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» учасник складання акту затоплення від 02.10.2013, яка повідомила про факт і причину затоплення), однак, такі опитування суд оцінює критично, оскільки не є належними та допустимими доказами у розмінні ст.ст.57-60 ЦПК України, а тому не приймаються судом до уваги, як відсутність підстав, передбачених ч.2 ст.1166 ЦК України. Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що оскільки, обов'язок доведення відсутності вини в завданні шкоди позивачу покладено на відповідача, однак такий не довів, адже, не подав жодних доказів відсутності його вини у залитті квартири позивача у відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України, то суд вважає, що встановлена вина є юридичною підставою для висновку про її наявність у складених між сторонами відносинах, а відтак відповідача необхідно визнати особою, яка відповідальна за заподіяну шкоду. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов'язок нести витрати, пов'язані з утриманням належного власнику майна, до яких, зокрема відносяться витрати, що пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, передбачено Законом України „Про житлово-комунальні послуги", що набув чинності з 1 січня 2005року /далі Закон/, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінет Міністрів України №572 від 08.10.1992 р. /із змінами/. Таким чином, утримання належного власнику майна, яка знаходиться в межах квартири [NUMBER] на [ADDRESS], є обов"язком власника (співвласників) - відповідача [PERSON], а відтак така є належним відповідачем з якої необхідно стягнути понесену матеріальну шкоду заподіяну залиттями. Попри те, щодо доводів сторони відповідача відносно неналежності та не допустимості доказу, який визначає розмір матеріальної шкоди (висновку № 013/13 від 26.11.2013) суд приходить до переконання, що такі голослівні, оскільки жодних фактичних даних заперечення розміру шкоди відповідачем не подано, клопотань про проведення експертизи у відповідності до ст.143 ЦПК України перед судом не заявлено, а відтак, такий висновок признається судом як належний і допустимий письмовий доказ відповідно до ст.64 цього кодексу, яким позивач обґрунтовує розмірі заподіяної матеріальної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та обґрунтовані, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, обставинах залиття квартири позивача, особу, яка відповідальна за залиття, розмір заподіяння шкоди внаслідок залиття, а відтак позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 12575,00 грн., необхідно задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. Позивачем при звернення до суду із позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією, наявною у матеріалах справи, а тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.ст. 22, 322, 1166 ЦК України,

Outcome: approved