Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить встановити, що [PERSON] на праві власності належить 17/100 частин земельної ділянки [ADDRESS] та припинити спільну часткову власність [PERSON] на 17/100 частин земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , стягнувши позивача [PERSON] на користь [PERSON] 13 606 грн., які знаходяться на рахунку ТУ ДСА України у Харківській області, банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172 та визнавши за позивачем право власності на 17/100 часток земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що право власності на земельну ділянку площею 0,0667 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з прибудовами літ. А-1 житловою площею 15,0 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 житловою площею 25,8 кв.м., та такі надвірні будівлі: гараж літ. «В», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», льох літ. «З», душ літ. «И», навіс літ. «К», огорожа № 1,2,5,6,7, замощення № 3. 58/100 частин домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] , а 42/100 частин домоволодіння зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 26 червня 2007 року, укладеного між нею та [PERSON] . На час укладення позивачем договору купівлі-продажу зазначених частини домоволодіння право власності на земельну ділянку, на якій зареєстровано домоволодіння, було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Договір купівлі-продажу частини земельної ділянки між позивачем, [PERSON] та [PERSON] не укладався. З 2007 року позивач користується належною йому частиною домоволодіння та відповідною чатиною земельної ділянки, а 58/100 частинами вказаного домоволодіння користується [PERSON] , [PERSON] земельною ділянкою не користується. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2018 року за позивачем було визнано право власності на 25/100 частин земельної ділянки площею 164 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться житловий будинок літ. «А-1» з сінями літ. «а», тамбуром літ. «а1» та надвірними будівлями: гаражем літ. «В», вбиральнею літ. «Д», льохом літ. «З», для обслуговування вказаного житлового будинку в порядку ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України. Право власності [PERSON] на вказані 25/100 частин земельної ділянки припинено. Крім того, зазначеним рішенням суду було встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 58/100 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Також [PERSON] було виділено в натурі вказані 58/100 частин земельної ділянки відповідно до варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 20114, складеного 30.03.2018 року. Між позивачем та [PERSON] фактично склався порядок користування житловими будинками та надвірними будівлями, а також земельною ділянкою. Позивач користується житловим будинком літ. А-1 з сінями літ.а, тамбуром літ. А1 та надвірними будівлями: гаражем літ. В, вбиральнею літ.Д, льохом літ. З, частиною огорожі. [PERSON] фактично користується житловим будинком літ. «Б-1» з житловою прибудовою літ. «Б1-1», прибудовою літ. «б» та тамбуром літ. «б1», сараями літ. «Ж» та «Е» частиною огорожі. Всі ці споруди знаходяться на тій частині земельної ділянки, що складає 58/100 частин, та яка виділена в натурі [PERSON] рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року. Як встановлено рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року 18 травня 2005 року на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , з якого вбачається, що співвласником вказаної земельної ділянки є також і [PERSON] . Земельна ділянка належала власникам на праві спільної сумісної власності. На теперішній час рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року була припинена спільна сумісна власність на земельну ділянку та встановлена спільна часткова з визначенням часток [PERSON] - 25/100, та [PERSON] - 58/100 часток. Частка [PERSON] залишилась невизначеною, хоча фактично становить 17/100 частин. Крім того, фактично з 2007 року [PERSON] не користується спірною земельною ділянкою, не несе ніяких витрат по її утриманню, не дбає про земельну ділянку. [PERSON] не має нерухомого майна, яке б було зареєстровано за цією адресою. За її відсутністю позивач не має можливості зареєструвати за собою право власності на належне йому майно (частину земельної ділянки) та в повній мірі володіти та розпоряджатися належним мені майном. Частина земельної ділянки, яка належить [PERSON] , не знаходиться на тій частині, яка виділена [PERSON] рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року. Крім того відповідно до вимог ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Таким чином, при розгляді цієї позовної заяви права [PERSON] не зачіпаються. Відповідач відзив на позов не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку площею 0,0667 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 201401. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з прибудовами літ. А-1 житловою площею 15,0 кв.м., житловий будинок літ. Б-1 житловою площею 25,8 кв.м., та такі надвірні будівлі: гараж літ. «В», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», льох літ. «З», душ літ. «И», навіс літ. «К», огорожа № 1,2,5,6,7, замощення № 3. 58/100 частин домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] . 42/100 частин домоволодіння [ADDRESS] за позивачем [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 26 червня 2007 року та посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Бакумовою А.В., р.№ 1317. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2018 р. за [PERSON] визнано право власності на 25/100 частини земельної ділянки, площею 164 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться житловий будинок літ. «А-1» з сінями літ. «а», тамбуром літ. «а1» та надвірними будівлями: гаражем літ. «В», вбиральнею літ. «Д», льохом літ. «З», для обслуговування вказаного житлового будинку та вказаних надвірних будівель, відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 20114, складеного 30.03.2018 року. Припининено право власності [PERSON] на 25/100 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Припинено право спільної власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] , належить на праві власності 58/100 частини земельної ділянки, [ADDRESS] . Виділено [PERSON] на належні йому 58/100 частини у праві власності земельну ділянку площею 387 кв. м., що розташована в [ADDRESS] з урахуванням конфігурації, розмірів та площі, що перебуває у його фактичному користуванні, відповідно до другого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи № 20114, складеного 30.03.2018 року. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В своєму позові позивач зазначив, що між ним та [PERSON] фактично склався порядок користування житловими будинками та надвірними будівлями, а також земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач користується житловим будинком літ. А-1 з сінями літ.а, тамбуром літ. А1 та надвірними будівлями: гаражем літ. В, вбиральнею літ.Д, льохом літ. З, частиною огорожі. [PERSON] фактично користується житловим будинком літ. «Б-1» з житловою прибудовою літ. «Б1-1», прибудовою літ. «б» та тамбуром літ. «б1», сараями літ. «Ж» та «Е» частиною огорожі. Всі ці споруди знаходяться на тій частині земельної ділянки, що складає 58/100 частин, та яка виділена в натурі [PERSON] рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року. Як встановлено рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року 18 травня 2005 року на ім`я [PERSON] був виданий Державний акт на право власності серія [NUMBER] 201401 на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , з якого вбачається, що співвласником вказаної земельної ділянки є також і [PERSON] . На теперішній час рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року припинена спільна сумісна власність на земельну ділянку та встановлена спільна часткова з визначенням часток [PERSON] - 25/100, та [PERSON] - 58/100 часток. Частка [PERSON] залишилась невизначеною, хоча фактично становить 17/100 частин. З матеріалів справи вбачається, що фактично з 2007 року [PERSON] не користується земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , не несе ніяких витрат по її утриманню, не дбає про земельну ділянку. [PERSON] не має нерухомого майна, яке б було зареєстровано за цією адресою. У зв`язку із чим, позивач не має можливості зареєструвати за собою право власності на належне мені майно (частину земельної ділянки) та в повній мірі володіти та розпоряджатися належним мені майном. Частина земельної ділянки, яка належить [PERSON] , не знаходиться на тій частині, яка виділена [PERSON] рішенням Московського районного суду м.Харкова від 23.07.2018 року. Відповідно до висновку ТОВ "Оцінка проексперт" вартість 17/100 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 13 606,00 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділеною в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок,, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення , у розмірах встановлених договором. Якщо договром про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власноті на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна , що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадк,у, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. ТОВ «Оцінка Проексперт» була встановлена ринкова вартість земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] станом на 20.06.2019 року. Ринкова вартість всієї земельної ділянки становить 80 040 грн., ринкова вартість 17/100 частин становить 13 606 грн. Підпунктом «е» п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, передбачено, що учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки, в тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають, або виплати рештою учасників грошової компенсації за що частку при неможливості її виділення та отримання його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки, за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимогипідлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved