Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 01.06.2012 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з нею.\~ Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з тим, що у них протилежні погляди на шлюб та сімю. З серпня 2015 року ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору щодо місця проживання дитини немає. На час подачі позову до суду, майновий спір відсутній. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою (а.с. 5). Згідно позовної заяви, спільне життя не склалося у звязку з протилежними поглядами на шлюб та сімю, погіршенням сімейного життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільного господарства сторони не ведуть. Відповідач подав заяву, де вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачка та відповідач просять заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., про що надано відповідну квитанцію №14906312-1 від 19.05.2016 року. [PERSON] України « Про судовий збір» від 08.07.2011 року (із змінами, внесеними згідно із [PERSON] України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 19.10.2013 № 590-/ІІІ), вбачається, що за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому саме таку суму суд стягує з відповідача на користь позивачки, у відшкодування сплаченого нею судового збору\~

Outcome: approved