Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивований тим, що відповідач життям та здоров»ям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день дитині вже чотири роки, він не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки з дня свого народження жодного разу його не бачив. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей та прийняття законного рішення в інтересах дитини. У зв'язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у своїй сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 05 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві (а.с. 6). Відповідно до рішення Оболонського районного суду м.Києва від 08 лютого 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8). З постанови про відкриття виконавчого провадження № 47877841 від 18.06.2015 вбачається, що Оболонським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, згідно якого стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробіткуна утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідго довідки-розрахунку Оболонського районного відділу ДВС м.Києва заборгованість [PERSON] з аліментів за період з 01.04.2015 по 16.02.2018 становить 86863,15 грн. (а.с. 30-32). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 15.05.2014було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матір'ю (а.с. 12). Відповідно довідки наданої ДНЗ №280, питаннями виховання та навчання [PERSON] займається його мати, батько участі у вихованні сина не приймає, до садочку жодного разу не з'являвся. Дитина батька не знає (а.с. 11). Згідно медичного висновку №50наданого ЦПМСД №1Оболонського району, [PERSON] має хворобливий стан здоров'я (а.с. 7). Органом опіки та піклування державної адміністрації Оболонського района в місті Києві висновком від 16.04.2018 №104-3302 рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.53-54). Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз»яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, окрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача, стягнувши на користь [PERSON] судовий збір.

Outcome: approved