Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь: [PERSON] грошові кошти у розмірі 5104,02 грн як інфляційні втрати та 3716,11 грн як 3% річних; [PERSON] грошові кошти у розмірі 9609,24 грн як інфляційні втрати та 6866,01 грн як 3% річних, а також понесений позивачами судовий збір та правову допомогу у розмірі 3300,00 грн кожному. Свої вимоги обгрунтовують тим, що відповідач, [PERSON] взяв у [PERSON] в борг гроші в сумі 2850 доларів США, які зобов`язувався повернути до 03.08.2017. Проте своє зобов`язання не виконав в зв`язку з чим заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17.09.2018 (справа №742/1260/18) позовні вимоги про стягнення коштів в розмірі 74 354 грн задоволено та видано виконавчий лист. Станом на 07.12.2020 відповідач своє зобов`язання не виконав та має заборгованість у розмірі 60118,22 грн. Також відповідач, взяв у позивача [PERSON] в борг гроші в сумі 3500 Евро та 660 доларів США, які своєчасно також не повернув. Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 23.10.2018 року (справа №742/2530/18) позовні вимоги про стягнення коштів в розмірі 126547,26 грн задоволено. Проте, станом на 07.12.2020 відповідач своє зобов`язання не виконав та має заборгованість у розмірі 113183,76 грн.Предметом позову у справі є стягнення на підставі ст.625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за періоди, а саме з 16.11.2018 - 07.12.2020 (позивач [PERSON] ) та з 30.11.2018 - 07.12.2020 (позивач [PERSON] ) за невиконання грошового зобов`язання стягнення коштів згідно з рішенням суду, в зв`язку з чим і подано відповідний позов. Розмір понесених позивачами судових витрат становить 4140,80 грн., який складається із витрат на судовий збір 840,80 грн. та правничу допомогу адвоката 3300 грн., які вона також просить стягнути з відповідача. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, але останній подала заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за відсутності сторони позивачів. Відповідач на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За таких обставин, за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду даної справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17 вересня 2018 року (Провадження № 2/742/618/18, єдиний унікальний №742/1260/18) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі - 74354,45грн та судові витрати в розмірі 743,54 грн (а.с.11-12). На підставі даного рішення 16.11.2018 Прилуцьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ було відкрито виконавче провадження, щодо примусового стягнення коштів (а.с.7). Станом на 07.12.2020 відповідач своє зобов`язання не виконав та має заборгованість у розмірі 60118,22 грн (а.с.6). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 року (Провадження № 2/742/1068/18, єдиний унікальний № 742/2530/18) стягнуто з [PERSON] на користь на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі - 127812,74 грн (а.с.17-18). На підставі даного рішення 30.11.2018 Прилуцьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ було відкрито виконавче провадження, щодо примусового стягнення коштів (а.с.13). Станом на 07.12.2020 відповідач своє зобов`язання не виконав та має заборгованість у розмірі 113183,76 грн (а.с.21) На дату подання позову, як зазначено в позовній заяві - 07.12.2020, та на дату розгляду справи, сума боргу не повернута. Предметом позову у справі є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за вказані періоди, а саме з 16.11.2018 по 07.12.2020 (позивач [PERSON] ) та з 30.11.2018 по 07.12.2020 (позивач [PERSON] ) за невиконання грошового зобов`язання стягнення коштів згідно з рішенням суду. Згідно розрахунку заборгованості позивачу [PERSON] така становить - 8820,13 грн, що складається з 3% річних - 3716,11 грн, інфляційні втрати - 5104,02 грн з 16.11.2018 по 07.12.2020 (а.с.8-10). Згідно розрахунку заборгованості позивачу [PERSON] така становить - 16475,25 грн, що складається з 3% річних - 6866,01 грн, інфляційні втрати - 9609,24 грн з 30.11.2018 по 07.12.2020 (а.с.14-16). В силу ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь термін прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши зроблені позивачем розрахунки трьох процентів річних та інфляційних збитків, судом встановлено очевидну правомірність нарахування таких відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, коли відповідач у порушення договору позики не повернув позикодавцеві [PERSON] та [PERSON] суми позик які були стягнуті з нього на підставі відповідних рішень Прилуцького міськрайонного суду від 17.09.2018 та 23.10.2018, тобто порушив своє зобов"язання, тому вимоги позивачів є законними та обгрунтованими і суми в розмірі 8820,13 грн та 16475,25 грн підлягають стягненню з останнього в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачами сплачено судовий збір по 840,80 грн., який документально підтверджений квитанцією. Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачі надали суду ордери на надання правничої допомоги, копії договорів від 29.12.2020 про надання правничої допомоги, розрахунки витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги від 29.12.2020 та квитанції до прибуткового кассового ордеру від 29.12.2020 про сплату по 3300,00 грн. кожним на підставі договорів (а.с.19-27). Враховуючи, вище викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів витрати понесені ними на професійну правничу допомогу в розмірі 3300,00 грн кожним. На підставі викладеного,

Outcome: approved