Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Харківської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив "Талісман", у якій просить суд встановити факт належності за життя гр. [PERSON] на праві власності квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; встановити факт прийняття спадщини за законом гр. [PERSON], після смерті його дружини гр. [PERSON], на квартиру яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за позивачем право власності на 2 кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51.2 кв.м., житловою площею 30.71 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В позовній заяві вказав, що [INFO] року помер рідний брат позивача [PERSON]. Після смерті залишилось майно, а саме квартира, розташована у [ADDRESS]. Квартира належала дружині померлого, яка будучи членом житлово-будівельного кооперативу «ТАЛІСМАН» отримала в користування квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення №097803, виданий виконавчим комітетом Червонозаводського району м. Харкова, 09.04.1992 року. Пайовий внесок за квартиру був повністю виплачений 06.12.1991 року, у розмірі 11545 руб., заборгованості не має. З липня 1994 року по [INFO] року [PERSON], була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі, разом з чоловіком, [PERSON] [PERSON], померла [INFO] року. Позивач є наслідником другої черги спадкування, інших спадкоємців у померлого [PERSON], не має. У встановлений законом час, а саме, 14.08.2013 року позивач звернувся до першої державної нотаріальної контори у м. Харкові, з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року, [PERSON], але постановою державного нотаріуса першої державної нотаріальної контори Харківського міського нотаріального округу Христенко Н.Л., №1942/02-03 від 01.04.2014 року позивачу, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON], на квартиру [ADDRESS] в зв'язку з тім, що на час відкриття спадщини право власності на зазначену квартиру не зареєстровано та не наданий правовстановлюючий документ, щодо належності вищевказаної квартири спадкодавцю [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення, у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної службою Харківського міського управління юстиції, серія [NUMBER], актовий запис, №6349 від [INFO] року. Після смерті залишилось майно, а саме квартира, що розташована у [ADDRESS]. Квартира належала дружині померлого [PERSON], яка померла [INFO] року. [PERSON], будучи членом житлово-будівельного кооперативу «Талісман», отримала в користування квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення №097803, виданий виконавчим комітетом Червонозаводського району м.Харкова, 09.04.1992 року, що виданий на підставі рішення РВК 55/5 від 07.04.1992 року. Згідно до довідки ЖБК «Талісман» від 19.02.2014 року №13, пайовий внесок за квартиру був повністю виплачений 06.12.1991 року, у розмірі 11545 руб. З 13.07.1994 року по [INFO] року [PERSON], була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі, разом з чоловіком, [PERSON] У судовому засіданні також встановлено, що 14.08.2013 року позивач звернувся до першої державної нотаріальної контори у м. Харкові, з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року, [PERSON]. Однак постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Христенко Н.Л. від 01.04.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON], на квартиру [ADDRESS] в зв'язку з тім, що на час відкриття спадщини право власності на зазначену квартиру не зареєстровано та не наданий правовстановлюючий документ, щодо належності вищевказаної квартири спадкодавцю [PERSON] Згідно до довідки Першої державної нотаріальної контори №3194/01-16 від 20.06.2014 року встановлено, що після померлого [INFO] року [PERSON], [INFO], який постійно мешкав в [ADDRESS], заведена спадкова справа № 520/2013. 01.04.2014 року до нотаріальної контори звернувся представник спадкодавця [PERSON], який діє від імені гр. [PERSON], згідно довіреності, з питання надання роз'яснень щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], але у зв'язку з відсутністю у нього необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів державним нотаріусом Христенко Н.Л. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих. № 1942/02-31 від 01 квітня 2014 року). Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п. 5-1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно до ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Таким чином, відповідно до діючого на той час Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, виникнення права власності на нерухоме майно не було пов`язане з реєстрацію права власності в реєстрі нерухомості. Таким чином, оскільки [PERSON] внесла у повному обсязі пайовий внесок за спірну квартиру, то, відповідно набула право власності, а тому вимоги в частині позову про встановлення факту належності за час життя спірної квартири [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Пайовий внесок за квартиру повністю виплачений, тому право власності на квартиру за життя [PERSON] набула. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 03.12.1966 року. Як зазначалося вище [PERSON], який помер [INFO] року, був зареєстрований та постійно проживав у [ADDRESS] з 01.02.1995 року по день смерті [INFO] року, що підтверджується довідкою ЖБК «Талісман» від 06.11.2013 року №57. Положенням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз'яснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Тобто спадщину прийняв фактично, однак, за час життя свідоцтво про право на спадщину, після померлої [PERSON] не отримав та право власності не зареєстрував Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже фактично [PERSON], прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], починаючи з березня 2007 року. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо встановлення факту прийняття спадщини за законом [PERSON], після смерті його дружини [PERSON], на квартиру яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стосовно позовних вимог в частині про визнання за позивачем права власності на 2 кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 51.2 кв.м., житловою площею 30.71 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст.1262 ЦК України, позивач є спадкоємцем другої черги, так як є рідним братом померлого. Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved