Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25 жовтня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №ФЛ1124/25-10-06, а також 16 грудня 2008 року укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № ФЛ1124/25-10-06 від 25 жовтня 2006 року за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 96 000,00 грн. строком з 25 жовтня 2006 року по 25 жовтня 2021 року включно зі сплатою 16,5% річних. Крім того, для забезпечення гарантії повернення кредиту, того ж дня між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений договір поруки №600-024/Zфпор-08 від 16 грудня 2008 року, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність по зобов'язанням відповідача в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. 13 січня 2009 року між Державною іпотечною установою та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір відступлення право вимоги №3/09, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки. Відповідач належним чином не виконав своїх зобов'язань договором про іпотечний кредит, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2015 становить 56873,95 гривень, яка складається із такого: - 52645,50 грн. - заборгованість по основній сумі боргу; - 3891,45 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; - 337,00 грн. - інфляційні втрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.45) Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 16.09.2015 (а.с.47) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 21.09.2015, згідно зі ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №ФЛ1124/25-10-06 (далі - кредитний договір), згідно якого Банк надає позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 17000 доларів США на 180 місяців, датою повернення визначено 25 жовтня 2021 року, зі сплатою відсотків в розмірі 13,5% річних (п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору) Комісія за надання кредиту складає 2,1% від суми кредиту (п.1.6 кредитного договору), комісія за видачу готівкових коштів складає 0,3% від суми кредиту (п 1.6 кредитного договору) Для видачі кредиту банк відкрив рахунок [NUMBER] в Луганській філії ТОВ «Укрпромбанк». Згідно з п.2.2 договору надання кредиту здійснюється за письмовою заявою позичальника шляхом видачі готівкових коштів через касу банку. Повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менше як 94,44 долари США, процентів за користування кредитом, а також комісії здійснюється щомісячно по десяте число кожного місяця починаючи з наступного місяця після надання кредиту (п.2.4 договору). 16.12.2008 між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 про внесення змін і доповнень до кредитного договору № ФЛ1124/25-10-06 від 25 жовтня 2006 року яким змінено валюту зобов'язання за договором з доларів США в національну валюту України гривню по курсу 7,2 в день укладення цього додаткового договору та змінено назву договору на "Договір про іпотечний кредит" Згідно додаткового договору кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 96000 гривень , а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 96000 гривень, та сплатити відсотки в розмірі 16,5% річних в порядку на умовах та в строк визначений цим договором. Сторони в п.1.2 погодили , що кредит надається строком погашення не пізніше 25 жовтня 2021 року, при цьому він надається на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п.1.3). Погашення здійснюється виключно в національній валюті -гривні (п.1.4) Позичальник зобов'язався здійснювати сплату кредиту щомісячно до 16 числа кожного місяця в сумі не менше 619,35 грн., та процентів відповідно до Графіку погашення кредиту ( п.2.4) Пунктом 3.3 договору передбачено, що іпотечний договір укладається з одночасним укладенням договору поруки. Цього ж дня 16.12.2008 для забезпечення гарантії повернення кредиту, між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений договір поруки №600-024/Zфпор-08 відповідно до п.1 якого поручитель несе солідарну відповідальність по зобов'язанням відповідача в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі встановленому договором, відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Таким чином між сторонами виникли цивільно - правові (зобов'язальні) правовідносини у сфері кредитування. При вирішенні спору судом застосовано відповідні норми матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов,язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення частини позики, що залищилася та сплати прцентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу аналогічні положення містить п.5.3.3 договору про іпотечний кредит. Як вбачається з наданого розрахунку, позичальник до жовтня 2014 року включно умови договору про іпотечний кредит виконував своєчасно та в повному обсязі. В листопаді 2014 позичальник порушив зобов'язання по поверненню кредиту, з цього часу не сплачував ні кредит ні відсотків за користування кредитом внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 52645,50 грн 13 січня 2009 року між Державною іпотечною установою та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір відступлення право вимоги №3/09, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, іпотечним договором та договором поруки. Таким чином з листопада 2014 року позивач мав право вимагати повернення частини позики, що залищилася та сплати прцентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 3891,45 грн в тому числі за графіком 3510,44 грн. Також нараховано 337 грн інфляційних витрат., що відповідає вимогам ст.625 ЦК України Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно з п. 4.1, 4.2 договору поруки, договір поруки набуває чинності з моменту підписання і діє до припинення забезпеченого нею зобов'язання за договором про іпотечний кредит. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що [PERSON] своєчасно і у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а в силу положень ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд вважає вимогу позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 07.07.2015 був сплачений судовий збір у сумі 568,73 гривень. Що стосується витрат, пов'язаних з опублікуванням оголошення в газеті, то суд не вважає за необхідне їх стягувати з відповідачів, оскільки позивач не надав документу, що підтверджує понесені витрати, пов'язані з опублікуванням оголошення в газеті. Оскільки ст.88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку то вони підлягають стягненню окремо в рівних частках з відповідачів, а саме по 284,37 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved