Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні іі малолітньої доньки [PERSON], крім того, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини. Позивач в позові зазначає, що відповідачка по відношенню до донки [PERSON]. є одинокою матір'ю (відомості про батька в акті народження записані зі слів матері згідно частини 1 ст. 135 СК України). [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS], інвалід з дитинства, має 3 групу (робочу), офіційно ніде не працює. Матір [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, самоусунулась від виховання доньок, в зв'язку чим позивач, на підставі ст. 164 СК України, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні іі малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Представник позивача в судовому засідання підтримала доводи позову, суду пояснила, що дитини під час розгляду справи в суді перебуває в КЗ «Запорізький обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» ЗОР на повному державному утриманні. [PERSON] не має регулярного самостійного доходу, з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не співпрацює, за допомогою у вирішенні соціально-побутових питань не зверталася, хоча й перебуває на обліку. Мати не проявляє жодного інтересу до дитини, не цікавиться станом її здоров'я, виховання та розвитку. А тому представник позивача вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини, а також стягнення аліментів на її утримання. Відповідачка до суду не прибула, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання повістки на адресу її реєстрації. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази і оцінивши їх у сукупності суд дійшов такого висновку. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня дитина [PERSON], [INFO] Мати дитини, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 25.07.2014 відомості про батька відносно [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 20.07.2016 року до відділу служби надійшло звернення мешканців ООО «Ласточка» щодо родини [PERSON]. У профілактичному рейді 11.08.2016 року було відвідано родину малолітньої [PERSON], [INFO] року, за адресою: [ADDRESS]. На момент відвідування родини житлово-побутові умови в помешканні незадовільні, дитячих речей, іграшок, ліків та їжі майже немає, в кімнаті дуже брудно, смердить сечею та бігає купа тарганів. Зі слів сусідів мати зловживає алкоголем. Малолітня дівчинка перебувала на вулиці сама, без нагляду дорослих. Згідно акту управління Національної поліції України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 11.08.2016 року [PERSON], [INFO], влаштована до КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5». За направленням відділу служби від 01.09.2016 року малолітня [PERSON] переведена до КЗ «Запорізький обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» ЗОР на повне державне утримання. За направленням відділу служби від 05.10.2016 року малолітня [PERSON] переведена до Запорізького обласного дитячого психоневрологічного санаторію за станом здоров'я. Мати періодично чинила по відношенню до малолітньої доньки психологічне та фізичне насильство, лаяла її, била. Гр. [PERSON] не дотримувалась режиму харчування та сну для своєї доньки. Дитина не відповідає віковим нормам розвитку, на вигляд неохайна, досить погано і нерозбірливо розмовляє, на конкретні питання не дає відповіді, що може свідчити про педагогічну занедбаність дитини. Дівчинка дуже легко вступає в контакт з незнайомою людиною, що проявляють до неї увагу, часто потребує тілесного контакту, обіймів. Така поведінка дитини демонструє недостатні прояви любові та турботи з боку матері. 24.01.2017 спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради разом зі спеціалістами Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було зроблено спільний вихід з метою перевірки умов проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Житлово-побутові умови в помешканні незадовільні, кімната неприбрана, є неприємний сморід, бігають таргани, дитячих речей, іграшок майже немає. В помешканні зроблено косметичний ремонт (частково наклеєні шпалери). 26 січня 2017 на комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було вирішено перенести розгляд питання щодо доцільності повернення в родину малолітньої дитини [PERSON] на наступне засідання комісії 09.02.2017. Матері було запропоновано усунути недоліки житлово-побутових умов у кімнаті гуртожитку, знайти офіційну роботу або стати на облік до Правобережного районного центру зайнятості про що принести підтвердження до відділу служби. [PERSON] 06.02.2017 з'явилася до відділу служби, де пояснила, що знайшла роботу в кафе (буде мити посуд), почне стажуватися з 10.02.2017, але довідки з місця роботи не надала, тим самим не виконала рекомендації комісії з питань захисту прав дитини. 07.02.2017 спеціалістами відділу служби перевірено умови проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Житлово-побутові умови в помешканні задовільні, але рекомендації, які неодноразово були запропоновані гр. [PERSON] комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з приводу роботи не були виконані. Таким чином встановлено, що відповідачка у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині позбавлення [PERSON] у відношенні іі малолітньої доньки [PERSON] є доведеними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному у обсязі. Відповідно до п.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідачка не страждає на хронічні захворювання, знаходиться в працездатному віці, а тому на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів забезпечить належний рівень матеріального забезпечення, розвитку і виховання дітей. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved