Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою і просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Крупської» Овруцького району, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2454 грн., що належала брату - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0136833, який було видано на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації №65 від 27.02.1997, мотивуючи тим, що вона дійсно прийняла спадщину після померлого брата, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, в оформленні права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) їй було відмовлено, так як нею не пред`явлено правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). В судове засідання позивач не з`явилася, але в позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, але надали лист, в якому просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ №1902000019 від 30.11.1995 свідчить, що КСП «ім. Крупської» с. Бондарі Овруцького району Житомирської області передано у колективну власність 1587,7 гектарів землі. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Бондарівської сільської ради від 30.11.1995 (а.с.14). З листа відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.05.2021 №І-120/0-0.29-126/138-21 вбачається, що державні акти на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0136833 (вартість земельної частки (паю) - 2454 грн., площею 2,34 га в умовних кадастрових гектарах), який належав померлому [INFO] [PERSON] , не друкувались, не реєструвались та не видавалися (а.с.11). З книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Овруцькою районною державною адміністрацією, вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0136833 був виписаний та виданий на ім`я [PERSON] 24.12.1998 на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 30 січня 1998 року №35. Вартість земельної частки (паю) по КСП «ім. Крупської» розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах становила 2454 грн.. Відтак, [PERSON] був включений до списку громадян - членів КСП «ім. Крупської», які мають право на земельну частку (пай) та отримав при житті сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0136833 (а.с.12-13). Відповідно, він при житті набув право власності на земельну частку (пай). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2021 (а.с.6). На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Крупської» с. Бондарі Овруцького району, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 2454 грн.. З копії довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №575 від 03.06.2021 вбачається, що [PERSON] постійно проживав і був прописаним по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] (а.с.7). Позивач є сестрою спадкодавця та спадкоємцем за законом 2-ї черги після смерті брата. Вона є такою, що прийняла спадщину після смерті останнього на підставі ст.549 ЦК України 1963 року, вступивши у шестимісячний строк з дня його смерті в управління та володіння спадковим майном, так як проводила ремонтні роботи (покраску та побілку) у житловому будинку по [ADDRESS] . Крім позивача, інших спадкоємців немає. Однак, у оформленні права на спадщину на зазначену земельну частку (пай) їй було відмовлено, по причині не пред`явлення правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.19554, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.09.1973, витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 за №00030706294 від 13.05.2021, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1270/02-31 від 18.06.2021, довідки виконавчого комітету Овруцької міської ради №576 від 03.06.2021, а також повідомленням Овруцької ДНК №1374/01-16 від 05.07.2021. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкову земельну частку (пай) на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. в дохід держави.

Outcome: approved