Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до Богуславського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та призначити опікуна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року у її сина [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] її син, [PERSON] помер. На протязі останніх років, її онук постійно проживає у неї та перебуває на повному її утриманні. Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає, кошти на його утримання не надає, таким чином повністю усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали викладені у позовній заяві обставини та просили задовольнити. Відповідачка, [PERSON] , не з`явилась у судове засідання, але надіслала заяву з проханням слухати справу без її участі, заявлені вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Богуславської РДА Київської області Калінська О.А., щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідачка по справі, [PERSON] , самоусунулась від виховання сина [PERSON] .. Останні роки взагалі не цікавиться розвитком дитини, матеріально не допомагає, дитина перебуває на повному утриманні баби, позивачки по справі. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є свекрухою відповідачки [PERSON] [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає з бабою, позивачем у справі, за адресою: [ADDRESS] , що ніким не заперечується. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із пояснень позивача, а також свідків, та досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи, встановлено, що відповідачка ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, та не приймає участі у її вихованні та утриманні, не проявляє батьківської турботи, хоча має таку можливість. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачкою батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню дитини належним чином, а показання допитаних в судовому засіданні свідків повністю підтверджують викладені в позовній заяві обставини щодо ухилення відповідачки від утримання та виховання її малолітньої дитини, залишивши її на піклування бабусі, позивача по справі. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що, дійсно, поведінка відповідачки вказує на те, що вона не виявляє батьківського піклування щодо своєї дитини, не має бажання займатися її вихованням, утриманням та належним доглядом, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, слід позбавити відповідачку батьківських прав, що не позбавляє відповідачки можливості, у разі усунення встановлених судом обставин її ухилення від виховання та утримання дитини, порушувати перед судом питання про відновлення її батьківських прав, та, водночас, сприятиме забезпеченню якнайкращих інтересів малолітньої дитини, на її належне утримання, виховання та захист її інтересів позивачкою, у разі призначення її його опікуном. Так, відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 1 ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Частинами 2, 3 та 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до ч. 1 ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно ч. 1, 2 ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи вище викладене, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що слід встановити опіку над дитиною, яка позбавлена батьківських піклування та призначити опікуном його бабу [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved