Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за угодою позики №2001-514 від 19.09.2001 року в розмірі 14272,83 гривень та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної угоди позики, [PERSON] отримав кредит в розмірі 1000 гривень. В порушення норм закону та умов угоди відповідач зобов'язання за вказаною угодою позики належним чином не виконав, отже станом на 04.08.2014 року має заборгованість в розмірі 14272,83 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.27, 34). Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча судом був повідомлений про день слухання справи належним чином, а тому за згодою представниці позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Врахувавши позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов КС "Львівська" підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеної угоди позики №2001-514 від 19.09.2001 року (а.с.4-5), [PERSON], 19.09.2001 року отримав кредит в розмірі 1000 гривень зі сплатою 53% річних за користування кредитом, терміном до 19.09.2002 року. В порушення умов угоди позики, відповідач зобов'язання за вказаною угодою на позику належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 04.08.2014 року має заборгованість в розмірі 14272,83 гривень, яка складається з наступного: 668,46 гривень - кредит; 3258,44 гривень - відсотки за користування кредитом; 3366,03 гривень - додаткові відсотки за користуванням кредитом; 3537,02 гривень - індекс інфляції; 184,44 гривень - заборгованість із врахуванням 3% річних; 3258,44 гривень - упущена вигода, що підтверджується розрахунком (а.с.3). Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 2 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 625 Цивільного кодексу встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1046 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд, у відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача порушені, оскільки відповідач ухиляється виконувати взяті на себе зобов'язання, та підлягають судовому захисту.

Outcome: approved