Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 серпня 2007 року між банком і [PERSON] укладено кредитний договір №КRНТАN201450 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12513,29 доларів США на термін до 27.08.2014, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми за період з 06.04.2018 по 06.04.2021 у розмірі 460,93 грн., що за курсом НБУ станом на 06.04.2021 складає 12873,77 грн., які просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно і належним чином. В позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за останнім відомим місцем реєстрації останнього. Будь - яких заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідача. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 28 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №КRНТАN201450. За умовами договору банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 12513,33 доларів США, з яких на споживчі цілі- купівлю автомобіля в розмірі 8705,41 доларів США, а також для сплати інших супутніх витрат: за реєстрацію автомобіля в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, перерахування за договором особистого страхування, винагороди за надання фінансового інструменту, сплату страхових платежів, із сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. За умовами договору погашення заборгованості по договору повинно відбуватися щомісячно в період з 24 по 28 число кожного місяця в сумі 177,32 доларів США. Договір підписаний сторонами (а. с. 5-6). Видача позичальнику кредитних коштів в сумі 8705,41 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 29.08.2007 та ордером-розпорядженням бухгалтерії №1 від 29.08.2007 на видачу кредиту (а.с.6 -зворотній бік, а.с.7). Із розрахунку наданого позивачем видно, що сума заборгованості за договором за період з 06.014.2018 по 06.04.2021 складає 5116,80 доларів США. Позивачем здійснено нарахування 3% річних від простроченої суми, яка за вказаний період прострочення - 1097 днів, складає 460,93 доларів США, що за курсом офіційним курсом НБУ станом на 06 квітня 2021 року (1 долар США еквівалентно 27,93 грн.) складає 12873,77 грн. (а.с.3,4). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми зобов`язання в розмірі 460,93 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.04.2021 становить 12873,77 грн. Виходячи з висновків Верховного Суду викладених у постанові від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, у постанові від 20 вересня 2019 року у справі №638/10417/15ц, - у правовідносинах з неналежного виконання грошового зобов`язання поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи в судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Таким чином, оскільки заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем виникла з виконання кредитного договору, кошти за яким були надані у доларах США, тому нарахування 3% річних в доларах США не суперечить вказаним положенням законодавства. Відповідач відзиву на позов не подав, нараховану суму трьох відсотків річних не спростував. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved