Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ТОВ «Сиурат-2011» про звернення стягнення, вказавши в заяві, що 22.10.2013 року між АТ „Український інноваційний банк" в особі Запорізької філії ПАТ «Укрінбанк» і третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМФ «Сиурат-2011» було укладено кредитний договір № 27-2013 про відкриття відновлюваної кредитної лінії, згідно якої третя особа отримала кредит в сумі 3 000 000 грн., зі сплатою 22,5 % по траншу в сумі 2 200 000,00 грн. та 20 % по траншу в розмірі 800 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 21.10.2014 року. Для забезпечення виконання третьою особою зобов'язань по кредитному договору між позивачем, відповідачкою [PERSON] був укладений іпотечний договір № 23-2013-3з від 22.10.2013 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1262, згідно п.1.2 якого, іпотекодавець з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, передала в іпотеку нерухомість, а саме: житловий будинок літ.З-2, загальною площею 199,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0203 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 2310100000:04:022:0483, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Незважаючи на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши третій особі кредит в розмірі 3 000 000,00 грн., а відповідач та третя особа в порушення норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують. Станом на 07.03.2014р. утворилася заборгованість в сумі 3 213 859,89 грн., що складається з: строкова заборгованість за кредитом - 3 000 000,00 грн., сума строкової заборгованості по процентам - 61 013,70 грн., сума простроченої заборгованості по процентам - 134 768,46 грн.; сума строкової заборгованості по комісіям - 5 000,00 грн., сума строкової заборгованості по комісіям - 10 000,00 грн., сума пені за прострочення сплати процентів - 2896,09 грн., пеня за порушення строків сплати комісій - 181,64 грн. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 27-2013 від 22.10.2013 року в сумі 3 213 859,89 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок літ.З-2, загальною площею 199,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0203 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 2310100000:04:022:0483, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день слухання була повідомлена через оголошення в газеті «Запорізька правда» від 24.05.2014р. відповідно до 74 п.9 ЦПК України, своїх заперечень на позов суду не представила, у зв'язку із чим, проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача на підставі ст.169 ч.4 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлявся, судова повістка повернулася з позначкою: «за зазначеною адресою не проживає». Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона / позикодавець/ передає у власність другій стороні / позичальникові/ грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів / суму позики/. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику / грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем/ у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.. 546 ЦК України виконання зобов`язання можу бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Згідно ст.. 572, 589 ЦК України в силу застави кредитор /заставодержатель/ має право у разі невиконання боржником / заставодавцем/ зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Як підтверджено наданими суду доказами, дійсно, 22.10.2013 року між АТ „Український інноваційний банк" в особі Запорізької філії ПАТ «Укрінбанк» і третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМФ «Сиурат-2011» було укладено кредитний договір № 27-2013 про відкриття відновлюваної кредитної лінії, згідно якої третя особа отримала кредит в сумі 3 000 000 грн., зі сплатою 22,5 % по траншу в сумі 2 200 000,00 грн. та 20 % по траншу в розмірі 800 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 21.10.2014 року. Для забезпечення виконання третьою особою зобов'язань по кредитному договору між позивачем, відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № 23-2013-3з від 22.10.2013 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1262. До теперішнього часу зазначене зобов'язання відповідачем не виконано. Згідно приписів ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» зазначається, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року зі змінами від 07.02.2014р. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідачка ніяких заперечень та доказів суду не надала та не спростувала вказаних обставин, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.10, 11 ЦПК України. Оскільки відповідачка не виконала умови договору позики, то позивач набув право в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, яким було забезпечено виконання зобов`язання.

Outcome: approved