Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], яка проживає: [ADDRESS] та [PERSON], який проживає: [ADDRESS] відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з останніх аліменти на користь установи в якій перебуває дитина (Сумський обласний спеціалізований будинок) на утримання їхнього малолітнього сина, у твердій грошовій сумі у розмірі по 746 гривень з кожного, щомісячно з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, з розрахунку мінімального прожиткового мінімуму встановленого у 2018 році. Позов мотивовано тим, що за заявами [PERSON] та [PERSON] та на підставі рішення виконавчого комітету Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області від 23.08.2017 № 77, їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] влаштовано до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини строком до 9 місяців в зв'язку з тим, що на той час вони не змогли створити належних умов для проживання, виховання та його утримання. Незважаючи на неодноразові попередження батьків про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини, ними проігноровано. Під час обстеження умов проживання сім'ї, мати та її співмешканець розпивають алкогольні напої, вчиняють сварки з сусідами. Для дитини не створено належних умов проживання та виховання. Коштів для поліпшення умов проживання [PERSON] не має взагалі. Батько [PERSON] зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров'я доньки та його синів, не дбає про їх інтереси та не виявляє бажання приймати участь в їх вихованні, постійно вживає спиртні напої, не працює, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. За час перебування дитини [PERSON] в закладі, мати відвідувала його лише один раз. Батьки добровільно звернулися з заявами до Великобубнівської сільської ради та не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Виконавчий комітет Великобубнівської сільської ради Роменського району прийняв рішення від 25.07.2018 № 75 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON]» у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в заяві до суду позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглядати без участі їхнього представника. Відповідачі, кожен зокрема, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи з опублікуванням оголошення про виклик до суду на офіційносу сайті «Судова влада України», в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надсилали, відзиву на позов не подавали. Представник третьої особи Служби у справах дітей Роменської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить справу розглядати без їхньої участі, не заперечують проти задоволення позову. У зв'язку з викладеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи позовної заяви, з'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2017 року (а.с.23). Згідно заяв від 21.08.2017 та від 29.08.2017 матері [PERSON] та батька [PERSON] на ім'я головного лікаря Роменської районної центральної лікарні «Про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини» та на підставі рішення виконавчого комітету Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області від 23.08.2017 № 77, малолітнього [PERSON], [INFO], влаштовано до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини строком до 9 місяців в зв'язку з тим, що на той час його батьки не змогли створити належних умов для проживання, виховання та утримання свого малолітнього сина.(а.с.21-22, 24). Згідно довідки Великобубнівської сільської ради від 28.08.2017 № 02-35/415 мати [PERSON], [INFO] на території сільської ради власного житла не має. (а.с.38). Згідно довідки Великобубнівської сільської ради від 28.08.2017 № 02-35/414, вбачається, що батько [PERSON], [INFO] має на території сільської ради житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] Згідно довідки - характеристики від 28.08.2017 року виданої сільським головою Великобубніської сільської ради [PERSON], встановлено, що мати - [PERSON] проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] та двома дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] на даний час перебуває в декретній відпустці, зловживає спиртними напоями, вчинаяє сварки з сусідами. Вказаний будинок належить [PERSON], [INFO]. (а.с.37). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], яка проживає в будинку свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS], встановлено, що в будинку прибрано, але прохолодно та задимлено, продуктами харчування родина забезпечена не в достатній кількості, опалення пічне, водопостачання з колодязя, мається земельна ділянка, утримують в господарстві корову та птицю, дров для опалення будинку дуже мало. Для дітей одяг та взуття є в наявності, але не в достатній кількості, для хлопчика, який в будинку дитини є коляска та ліжечко. Батьки мали намір забрати дитину в сім'ю.(а.с.32). Рішенням виконавчого комітету Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області від 23.03.2018 № 34, попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини [PERSON], [INFO], про що, останню ознайомлено з підставами та правовими наслідками, щодо позбавлення її батьківських прав (а.с.30). Згідно акту повторного обстеження умов проживання від 04 квітня 2018 року сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], Роменського району, встановлено, що у будинку на момент обстеження було прибрано, опалення пічне, дров майже не має. У будинку прохолодно та задушливо, родина розтоплює в грубі, оскільки не вистачає дров на опалення будинку. Постільна білизна брудна. Дитячі ліжка для дітей облаштовані, але все в занедбаному стані, одягом та взуттям діти забезпечені частково, але їм не вистачає сезонних речей. Засобами гігієни діти в повній мірі не забезпечені. На момент обстеження мати та її співмешканець зізнались, що з самого ранку до моменту обстеження вони розпивають алкогольні напої. Вели себе агресивано. Мати дітей [PERSON] знаходиться в декретній відпустці, зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки з сусідами. [PERSON] пояснила, що батько [PERSON] зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров'я доньки та його синів, не дбає про їх інтереси та не виявляє бажання приймати участь в їх вихованні.(а.с.33) Згідно актів повторного обстеження від 12.07.2018 та 22.07.2018 року встановлено, що покращень в умовах проживання [PERSON] не відбулося. Продуктів харчування є тільки на перший час, водовідведення відсутнє, для дитини не створено належних умов проживання та виховання, коштів для поліпшення умов проживацця [PERSON] не має взагалі.(а.с.34-35). Роменським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, сім'я [PERSON] була взята під соціальний супровід фахівцем із соціальної роботи Роменського районного центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді з 14 вересня 2017 року як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. В ході супроводу в сім'ї неодноразово проводились, бесіди, щодо профілактики зловживання алкогольними напоями, організовувались різноманітні заходи, спрямовані на формування навичок відповідального батьківства, покращення мікроклімату у сім'ї, проте мати постійно ігнорувала рекомендації та поради фахівця із соціальної роботи. За час перебування сім'ї під соціальним супроводом ситуація в родині не покращилася. Продуктами харчування і речами першої необхідності дитина забезпечена в недостатній кількості, санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення. Робота, яка проводиться з родиною не дає позитивного результату в зв'язку з цим продовжено термін соціального супроводу сім'ї [PERSON].(а.с.45). Згідно постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КпАП України за що була судом попереджена (а.с.31). Згідно акту обстеження умов проживання батька [PERSON] від 17.01.2018 року встановлено, що він проживає окремо від своєї дружини, разом зі своєю співмешканкою [PERSON], [INFO], у будинку який належить останній в [ADDRESS]. Будинок опалюється пічним опаленням, дуже прохолодно, відсутні дрова. Утримують підсобне господарство, яке знаходиться в будинку. Відсутні предмети довгострокового вжитку. В будинку дуже брудно та відсутні умови для проживання малолітньої дитини. [PERSON] постійно вживає спиртні напої, ніде не працює, про своїх дітей взагалі не піклується, їх станом здоров'я та розвитком не цікавиться та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З правовими наслідками, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] попереджено (а.с.39). Згідно актів від 04 квітня 2018 року та від 22 липня 2018 року про проведення повторного обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що житлові умови не покращились, будинок занедбаний та брудний, в будинку живуть домашні тварини, тому там нічим дихати. В родині постійно виникають сварки та відбувається вживання спиртних напоїв. Будинок знаходиться в аварійному стані. Предмети довгострокового вжитку відсутні, в будинку повна ангисанітарія (а.с.40-41). Згідно довідок Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини від 08.09.2017 № 821/1, від 26.03.2018 № 269/1, від 04.07.2018 № 644/1, [PERSON], [INFO], перебуває у закладі з 07.09.2017, за час перебування дитини, мати відвідувала його один раз - 24.10.2017 року та перебувала з дитиною під час поступлення (а.с.27-29). З висновку «Сумської міської дитячої клінічної лікарні Святої Зінаїди» від 17.01.2018 р. № 63/1 вбачається, що дитина [PERSON] має не уточнене ураження головного мозку, грижу черевної стінки без непрохідності, природжену ваду розвитку серцевої перегородки та потребує медико-соціальної та медико-педагогічної корекції (а.с.25). Згідно заяв [PERSON] та [PERSON] з якими останні вернулися до Великобубнівської сільської ради, вбачається, що діючи свідомо і добровільно без будь якого примусу, розуміючи українську мову, перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам'яті, повністю усвідомлюючи значення своїх дій, не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Згідно рішення виконавчого комітету Великобубнівської сільської ради Роменського району від 25.07.2018 № 75 сільським головою [PERSON] прийнято про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] (а.с.15). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов'язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. Судом встановлено, що дійсно відповідачі [PERSON] та [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займаються, не цікавляться її духовним та матеріальним станом, хоча мають можливість це зробити, обоє працездатного віку, будь-яких вад здоров'я не мають, працювати не бажають, зловживають спиртними напоями, не бажають покращувати свої матеріально-побутові умови проживання, з клопотанням про повернення їм дитини до відповідних органів з моменту поміщення дитини в будинок дитини з 07 вересня 2017 року не звертались, дитину в закладі відвідувала мати лише один раз, батько взагалі не відвідував, не телефонують туди і не цікавляться дитиною. Приписами ч. 1 ст. 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Судом встановлено, що відповідачі не приділяють уваги своїй дитині, не виявляють батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому позбавлення їх батьківських прав буде відповідати інтересам малолітньої дитини, яка фактично з вересня 2017 року вже позбавлена батьківського піклування і перебуває в будинку дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON]. Одночасно суд роз'яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідачі не позбавлені можливості у поновленні їх батьківських прав. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я відповідачів, яке є задовільним, обоє працездатного віку, а відтак можуть надавати допомогу своїй дитині, у зв'язку з чим необхідно стягнути з них аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 746 гривень з кожного, щомісяця, на користь установи в якій перебуває дитина. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги в сумі по 704 грн. 80 коп. з кожного. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved