Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Підставами своїх вимог позивач вважає те, що вона самостійно виховує спільну з відповідачем дочку - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.09.2007 у справі №2-423/17 відповідач має сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше встановленого діючим законодавством мінімуму щомісячно. Позивач працює продавцем, отримує мінімальну заробітну плату, а тому не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Визначений судом розмір аліментів підлягає зміні та визначенню у відсотковому розмірі у частці від доходів платника аліментів, або не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством. З 2007 року потреби дочки значно зросли. Вона в цьому році пішла до 7-го класу Монастирищенської ЗОШ №1, у зв'язку з чим витрати збільшилися. Коли дитина хворіє, позивач змушена нести витрати на лікування, вона не має достатніх доходів. Участі у вихованні дитини, догляду за нею, витратах на лікування, купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач не бере. Перед початком навчального року позивач придбала дитині шкільні приладдя вартістю понад 2000 гривень, купує додатково зошити, ручки впродовж навчання. Дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати різні культурні та розважальні заходи. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дітей, їх духовних та культурних потреб. Донька захоплюється танцями, а тому відвідує платний гурток танців, а також відвідує додаткове навчання з математики та англійської мови, на що потрібні великі кошти. Пропозиції позивача розподілити витрати, пов'язані з навчанням дитини, відповідач ігнорує, посилаючись на те, що зараз важко з роботою. З часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач оплачує самостійно. Значно зросла вартість продуктів харчування. Розмір аліментів, що відповідач сплачував до вересня 2018 року не достатній для забезпечення навіть мінімальних потреб дитини. Впродовж місяця дитині необхідні витрати на їжу на значно більшу суму, однак більше відповідач коштів не дає. Наказом МОЗ №1073 від 03.09.2017 затверджено норми фізіологічних потреб населення України в основних харчових речовинах і енергії. Дані потреби позивач намагається забезпечити. Витрати необхідні для виховання та прожиття дитини збільшились. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки повністю працездатний, може працювати повний робочий день отримувати заробітну плату. Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі, він оплачує щомісяця суму меншу, що призначено судом ще у 2007 році та не бере участі у додаткових витратах на дитину. В нього існує заборгованість по сплаті аліментів. Посилаючись на ст.141, 180-182, 185, 192 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції про права дитини, ст.2, 4, 5, 10, 11, 175, 177, позивач просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів на утримання дочки 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття підтримала повністю, просить їх задоволити, про що подала в суд письмову заяву від 14.12.2018. Відповідач [PERSON] 13.12.2018 подав відзив на позовну заяву, в якому позовних вимог не визнав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог,справу розглядати у його відсутність, про що подав в суд письмове клопотання від 14.12.2018. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, і вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.09.2007. Згідно даних довідки про доходи № 117 від 21.11.2018 яка видана ПНВЗ ПДЮТ Солом»янського району м.Києва відповідач [PERSON] працює у Палаці дитячої та юнацької творчості Солом»янського району м.Києва підсобним робітником, отримав заробітної плати з січня по жовтень включно 2018 року його середній заробіток складає 4147,77 грн. Згідно ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2ст. 182 СК України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них; у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Монастирищенського районного суду від 28.09.2007 підлягають до задоволення повністю, розмір аліментів необхідно збільшити і стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved