Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] в якому просить: -визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,830га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області; -витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку площею 4,830га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, шляхом скасування реєстрації права власності за [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 4,830га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ- ДП № 065286 , виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 15 березня 2004 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № № 01:04:126:00718. В лютому 2018 року позивачу стало відомо, що на підставі підробленої ухвали суду за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світланою Іванівною, здійснено 07 квітня 2017 року реєстрацію права власності за [PERSON] . Враховуючи, що ухвали суду за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не існує, на підставі якої було зареєстровано право власності на земельну ділянку за відповідачем, позивач був незаконно позбавлений права власності на вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом та на підставі вимог ст.ст. 15, 16, 387, 388, 396 ЦК України просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] не надала відзиву на позов. Представник позивача [PERSON] подала заяву проведення заочного розгляду справи у зв`язку з повторною неявкою відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року у справі відкрите провадження. 08 листопада 2018 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Мельника О.М., проведений повторний автоматичний розподіл справи та визначений автоматизованою системою головуючий суддя Сорока О.В., яким прийнято до свого провадження цивільну справу на призначено її до судового розгляду. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,830га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ- ДП № 065286 , виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 15 березня 2004 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № № 01:04:126:00718 (а.с. 6). Відповідно до відомостей Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Відділу у Новомосковському району за № -4-0.23-244/110-18 від 10 квітня 2018 року за гр. [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 4,83га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Право власності посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ- ДП № 065286 , виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 15 березня 2004 року за № № 01:04:126:00718. Архівний примірник державного акту у відділі відсутній (а.с. 7). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 113217406 від 07.02.2018земельна ділянка площею 4,83га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області належить гр. [PERSON] . Право власності зареєстровано приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світланою Іванівною на підставі ухвали суду за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07 квітня 2017 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34674911 (а.с. 8). Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за № 01-52/18/18 від 10 квітня 2018 року, щодо надання копії ухвали представнику [PERSON] копії ухвали у справі № 2-263/2004 від 22 листопада 2004 року та надання цієї справи для ознайомлення - повідомлено, що за даними Новомосковського міського суду, Новомосковського районного суду та Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за 2004 рік справа, де б учасником процесу виступав [PERSON] - не зареєстрована. У справі з № 2-263/2004 обліковуються інші учасники процесу (а.с. 11). Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 10 квітня 2018 року за № ЗГ-С-23/5-28/2018-их., щодо надання інформації стосовно наявності за період з 2003 по 2017 роки цивільних справ за участю [PERSON] - повідомлено, що у зазначений період жодної справи, де б [PERSON] був учасником справи, не зареєстровано (а.с. 12). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить до висновку, що між сторонами існує спір з приводу права власності на земельну ділянку площею 4,830гакадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства. Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). За правилами статей 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що рішення суду, а саме ухвала за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області не видавалась. Таким чином, рішення, прийняте приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світланою Іванівною, як державним реєстратором, на підставі неіснуючого рішення суду, про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку від 07 квітня 2017 року за № 34674911 за [PERSON] - є незаконним. Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно ч. 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»), рішення суду задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення держреєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 і N 1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Враховуючи, що відомості щодо власника об`єкту спірного нерухомого майна: земельної ділянки площею 4,830га, кадастровий номер 1223281000:01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а саме [PERSON] внесені безпідставно, то вимоги позивача щодо захисту його права власності шляхом визнання права власності на спірну земельну ділянку та витребування її з чужого незаконного володіння відповідача - є такими, що підлягають задоволенню. Рішення суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2164,32грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved