Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21.04.2015 року між нею та [PERSON] . Відділом ДРАЦС Свалявського РУЮ зареєстровано шлюб, актовий запис №23. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] , який, як зазначає позивач, поживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що спільне життя між ними не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя, шлюбні відносини між ними припинені повністю. Вважає, що подальше спільне проживання суперечить їхнім інтересам, тому, просить суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечив (а.с. 16-17). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2015 року, шлюб між сторонами зареєстровано 21.04.2015 року у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Свалявського РУЮ у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 23 від 21.04.2015 року (а.с. 3). У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.07.2015 року, актовий запис №11 від 17.07.2015 року) (а.с. 4). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати.

Outcome: approved