Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, справу розглядати за його відсутності. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1987 року. На цей час їх діти вже досягли повноліття. Подружні відносини між ними припинені з причини втрати взаєморозуміння, різні погляди, відсутність довіри. В сім"ї часто виникали сварки та скандали. З 2014 року вони проживають окремо, майже не спілкуються та не бачаться. Фактично їх сім"я припинила своє існування. Він переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам. Через наведені обставини звертається з даним позовом до суду. У підготовче судове засідання позивач не прибув, у вимогах позову просив розглядати справу за його відсутності та без надання часу на примирення. Відповідач до зали судових засідань не прибула. Також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Строку на примирення не потребує, вважає, що сімя розпалась остаточно. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1987 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 14 вересня 2018 року Лівобережним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 10. Прізвище дружини до реєстрації шлюбу - Бак. Позивач зазначає, що їх з відповідачем діти досягли повноліття. Наведена обставина підтверджується копією паспорту позивача та не заперечується відповідачем. За положеннями п. 3 ч. 2 ст.\~18, ч.1 ст.\~51, ч. 3 ст.\~56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст.105\~Сімейного кодексу\~України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що подружні відносини між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини втрати взаєморозуміння, різні погляди, відсутність довіри. Позивач на розірванні шлюбу наполягає; відповідач позов визнає, з його доводами погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Сторони зазначили про відсутність намірів щодо примирення. Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач зазначила про бажання залишити прізвище без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1\~статті 142 ЦПК України\~передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Дана норма права кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З доданої до позову квитанції вбачається, що позивачем за подання даного позову був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 352,40 гривень. Решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 352,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved