Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона [PERSON] у 1999 році домовилася з [PERSON] про купівлю житлового будинку [ADDRESS] , який належав йому відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, договір купівлі-продажу позивачка з [PERSON] в нотаріуса не посвідчили, оскільки [PERSON] часто хворів, а в 2005 році помер. Позивачка [PERSON] вказує, що вона з 1999 року по даний час проживає в вищевказаному будинку, що підтверджується заявами свідків [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , які вказують про те, що вона [PERSON] проживає по [ADDRESS] з 1999 року по даний час, заяви посвідчені 04.03.2019 року секретарем Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області. Також, факт проживання позивачки в будинку підтверджується довідкою Сквирського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» від 19.02.2019 року №1791 про те, що за адресою [ADDRESS] укладено договір про користування електричною енергією з [PERSON] з 09.08.2002 року. Відповідно до заяви [PERSON] , яка є дружиною померлого власника будинку [PERSON] та, яка є спадкоємцем за законом після його смерті, вона відмовляється від спадщини на будинок по [ADDRESS] та від земельної ділянки за тією ж адресою. З приводу користування даним житлом ніхто і ніколи претензій до позивачки не пред`являв, на даний час позивачка хоче зареєструватися в даному будинку разом зі своїми дітьми, однак не має можливості, оскільки право власності на будинок не зареєстровано в законному порядку. З огляду на вищевикладене позивачка просить суд: Визнати за нею [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи у її відсутність та без засобів фіксування судового засідання (а.с.33). Представник відповідача Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 31,32). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] у 1999 році домовилася з [PERSON] про купівлю житлового будинку [ADDRESS] , який належав йому відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 11.11.1995 року державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори (а.с.7). Однак, договір купівлі-продажу позивачка з [PERSON] в нотаріуса не посвідчили, оскільки [PERSON] часто хворів, а в 2005 році помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане Виконкомом Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області 07.11.2005 року (а.с.16). Позивачка [PERSON] з 1999 року по даний час проживає в вищевказаному будинку, що підтверджується заявами свідків [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , які вказують про те, що вона [PERSON] проживає по [ADDRESS] з 1999 року по даний час, заяви посвідчені 04.03.2019 року секретарем Пустоварівської сільської ради сквирського району Київської області (а.с.17,18). Також, факт проживання позивачки підтверджується довідкою Сквирського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» від 19.02.2019 року №1791 про те, що за адресою [ADDRESS] укладено договір про користування електричною енергією з [PERSON] з 09.08.2002 року (а.с.19). Відповідно до заяви [PERSON] , яка є дружиною померлого власника будинку [PERSON] та, яка є спадкоємцем за законом після його смерті, вбачається, що вона відмовляється від спадщини на будинок по [ADDRESS] та від земельної ділянки за тією ж адресою (а.с.21). З Довідки Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області від 13 березня 2019 року № 118 вбачається, що позивачка на теперішній час мешкає по [ADDRESS] разом з дочками (а.с.20). З довідки Заступника начальника Сквирського РП ПрАт «Київобленерго» № 1791 - 21 від 19 лютого 2019 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] договір про користування електричною енергією укладений з [PERSON] (позивачка по справі) від 09.08.202 року. Боргу за спожиту електроенергію не має (а.с.19). З приводу користування даним житлом ніхто і ніколи претензій до позивачки не пред`являв, на даний час позивачка хоче зареєструватися в даному будинку разом зі своїми дітьми, однак не має можливості, оскільки право власності на будинок не зареєстровано в законному порядку. Згідно з вимогами ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років, а саме з 1999 року продовжує відкрито, безперервно проживати у житловому будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 344 ЦК України, а тому суд вважає за необхідне визнати право власності за набувальною давністю за [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved