Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг в житловому секторі смт Черняхова Черняхівського району Житомирської області. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] (далі квартира). Відповідач відмовилася від підписання типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який було направлено їй позивачем на підпис. В період з 01.01.2013 по 31.03.2015 включно позивачем якісно та своєчасно надавалися послуги відповідачу щодо утримання будинку, в якому розміщена квартира, та квартири зокрема. Проте відповідач відмовляється оплачувати вказані послуги, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 547,57 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом з судовими витратами, понесеними позивачем. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила у повному обсязі, подала заперечення від 26.10.2015 та від 13.01.2016, пояснила, що типовий договір вона не підписувала, його на підпис їй позивачем надано не було, квартира знаходиться на стадії ремонту, для проживання не придатна, всі комунікації відключено, в квартирі ніхто не проживає. А тому твердих побутових відходів (далі ТПВ) бути не може і відповідач не є споживачем послуг з їх вивезення позивачем. Такі послуги відповідач споживає за місцем свого постійного проживання. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, пояснень сторін та їх представників, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Належність квартири на праві приватної власності відповідачу визнана сторонами, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року N 1875-IV\~"Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом... . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона неодноразово ходила до відповідача з повідомленнями та з типовим договором. Проте відповідач відмовлялася їх отримувати, а також відмовлялася від підписання договору. Дані обставини підтверджуються актами від 23.11.2011 та від 01.10.2012 (а.с. 10), а також були визнані і відповідачем в судовому засіданні. З огляду на це суд приходить до висновку, що позивачем було надано відповідачу на погодження та підписання договір про надання послуг з водопостачання, водовідведення, вивезення твердих побутових відходів та утримання будинків і прибудинкових територій № 232 від 01.07.2009, копія якого наявна в матеріалах справи (далі договір). Відмова відповідача від його підписання є свідченням невиконання відповідачем її обов'язку як споживача, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону. Даний висновок відповідає практиці Верховного Суду України (див.: постанова від 10.10.2012, реєстраційний № в ЄДРСР: 26497408). Невиконання відповідачем її обов'язку по укладенню договору не може звільняти її від обов'язку по оплаті житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, що відповідає практиці Верховного Суду України (див.: постанова від 16.12.2015, реєстраційний № в ЄДРСР: 54438211). Факт надання позивачем послуг з утримання будинку, в якому розміщена квартира, відповідачем не заперечується. Крім того, надання позивачем вказаних послуг підтверджується довідкою позивача про надання послуги по вивезенню ТПВ (а.с. 15), а також подорожніми листами, копії яких наявні в матеріалах справи. Відповідач зі своєї сторони скарг (претензій) на неналежне надання послуг позивачем у порядку, визначеному положеннями ст.\~18 Закону, не подавала, що підтверджується довідкою Черняхівської селищної ради від 15.09.2015 (а.с. 11) та довідкою позивача від 15.09.2015 (а.с. 12). Положеннями Закону не покладено на позивача обов'язку контролювати фактичне споживання послуг з вивезення ТПВ та (або) інших послуг по утриманню будинку окремими споживачами. Водночас, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували її звернення до позивача з проханням про зменшення або звільнення від оплати вказаних послуг з огляду на те, що ні відповідач, ні інші особи у квартирі не проживають. Заявою від 01.04.2015 відповідач просила позивача звільнити її від сплати квартплати, а також не нараховувати плату за утримання будинкового сантехніка (а.с. 40). Відповідачем не надано доказів її звернення до позивача раніше вказаної заяви. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем в обґрунтування позовних вимог додано до позову розрахунок заборгованості відповідача по утриманню будинку та квартири станом на 01.09.2015, який уточнено згідно з довідкою позивача від 02.12.2015 (далі разом розрахунок) (а.с. 8, 46). Враховуючи, що відповідач своїх заперечень проти розрахунку не надала, а згідно з ч.\~1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за надані житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Фактичне понесення позивачем судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1 218,00 грн. підтверджується платіжним дорученням від 16.09.2015 (а.с. 1), а витрат на правову допомогу в сумі 1 000,00 грн. довідкою позивача від 15.09.2015 (а.с. 13), витягом з договору/угоди про надання правової допомоги та надання послуг представника в цивільній справі від 10.09.2015, ордером серії ЖТ № 03937, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 451 (а.с. 14, 45), видатковим касовим ордером № 355 від 27.10.2015 (а.с. 43), актом виконаних робіт від 27.10.2015 та розрахунком витраченого часу за договором/угодою про надання правової допомоги та надання послуг представника в цивільній справі від 10.09.2015 (а.с. 44). З огляду на задоволення судом позову в повному обсязі, дані судові витрати позивача підлягають стягненню на його користь з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved