Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу [PERSON] всіляко намагалась позбавити його можливості спілкуватись з дитиною, приймати участь у її житті, зокрема, зверталась до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав та заявою про усиновлення дитини її теперішнім чоловіком. Звернутись з зустрічним позовом його було позбавлено можливості, а про розгляд справи, яка відбувалась у закритому судовому засіданні, про усиновлення він взагалі нічого не знав. Рішенням Броварського міськрайсуду в задоволені позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав останній було відмовлено в задоволені позову, однак, Апеляційний суд Київської області скасував це рішення, та постановив своє, яким позбавив його батьківських прав відносно дитини. У теперішній час рішення Апеляційного суду Київської області про позбавлення його батьківських прав ВССУ скасовано, а рішення про усиновлено переглянуто за нововиявленими обставинами та також скасовано, а [PERSON] в задоволенні вимог щодо усиновлення малолітнього [PERSON], 2008 р.н. [PERSON] відмовлено. Незважаючи на це, відповідач зі свого боку продовжує створювати перешкоди для спілкування з дитиною, він матеріально допомагає дитині, сплачує аліменти на її утримання, а також хоче приймати особисту участь у вихованні дитини, обирати методи та форми її виховання, звісно, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства. Вважає, що діями відповідача також порушуються і права самої дитини, оскільки вона має право на належне батьківське виховання, на безперешкодне спілкування. У теперішній час він взагалі не знає, де перебуває його син, усі розшуки його місця перебування позитивних результатів не дають, є ймовірність перебування відповідача з дитиною за кордоном. Таким чином, оскільки місце передання малолітньої дитини повинно визначатись за домовленістю обох батьків, однак, відповідач вирішила самостійно долю дитини і місце її проживання, використовуючи не зовсім законні для цього міри, він просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та його вихованні шляхом встановлення йому таких днів та годин побачення - щосуботи кожного тижня та місяця з 10 до 19 годин без присутності матері [PERSON], зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди у побаченні, спілкуванні та вихованні з його рідним сином [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] та його представник на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.03.2015 р. [PERSON] раніше надавали суду пояснення, аналогічні, викладеним у позові, на останнє судове засідання через канцелярію суду подали письмову заяву, в якій свої вимоги підтримали повністю, справу просили розглядати за їх відсутністю, зазначили, що проти постановлення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача [PERSON] в судові засідання також не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, однак, на адресу суду зворотні поштові повідомлення повертались за закінченням терміну зберігання. Представником служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації на адресу суду неодноразово надсилались письмові відповіді щодо відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] та проханням розглядати справу за його відсутності. Представник служби у справах дітей Броварської міської ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові зворотні повідомлення, жодних заяв, пояснень на адресу суду від третьої особи не надходило. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, оскільки місце проживання або перебування відповідача невідомо, надіслані на адреси, зазначені позивачем, за даними адресно-довідкового підрозділу, поштові повідомлення повертались на адресу суду або за закінченням терміну зберігання або з вказівкою,що дана особа за зазначеною адресою не проживає. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленими про час та місце розгляду справи. Друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 21.09.2015 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставі своїх вимог чи заперечень. Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини. Ст. 141 СК передбачено, що «мати та батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою». Відповідно до письмових матеріалів справи є такі,що набрали законної сили рішення судів - рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2014 р., рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2014 р., ( а.с.17-20) та, на підставі яких виданого повторно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.01.2015 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON],[INFO] ( а.с. 25). За відомостями Реєстраційної служби Броварського МРУЮ ВДРАЦС Головного управління юстиції у Київській області від 21.01.2015 р. за № 185/03-4.04-42 повторно видані свідоцтва після внесення змін на підставі скасованого рішення суду про усиновлення, є недійсними, однак, судом не вилучені та до відділу для анулювання не повернені ( а.с. 24). Ст.153 СК України передбачено, що мати , батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Крім того, згідно з ст. 157 СК України "… той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А той, хто мешкає з дитиною, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини". У теперішній час місце перебування або знаходження дитини невідомо, останнє місце її знаходження було [ADDRESS], однак, згідно відповіді служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації відповідач та дитина фактично за цією адресою не мешкають. За даними адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON] вибула до [ADDRESS] ( а.с. 38). Однак, запит до Богданівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо встановлення фактичного місця знаходження відповідача та дитини за цією адресою залишився невиконаним. Суд вважає, що в інтересах дитини необхідно задовольнити позов, підстав для відмови у позові суд не знаходить, відповідач в судове засідання не з»явилась, своїми правами, передбаченими ст.ст. 10,11.27 ЦПК України, не скористалась, будь-яких обставин з приводу спору не навела, адже сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ч.2 ст. 159 СК передбачено, що «суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров»я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення», тож, враховуючи інтереси дитини, яка має право, передбачене сімейним законодавством мати як батька, так і мати, на належне спілкування, виховання, бажання позивача приймати участь у вихованні та піклуванні дитиною, вважає за необхідне усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON], [INFO], та його вихованні шляхом встановлення днів та годин для побачення, а саме: щосуботи кожного тижня та місяця з 10 до 19 годин без присутності його матері [PERSON], а також зобов»язати [PERSON] не перешкоджати у побаченні, спілкуванні та вихованні з його сином [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи,ч.2 цієї статті визначено,що до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать - витрати на правову допомогу, витрати сторін, пов»язані і з явкою до суду, витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов»язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З огляду на викладене, суд вважає,що стягненню на користь позивача з [PERSON] підлягають понесені ним документально підтверджені витрати з судового збору - 243.60 грн, витрати за розміщення оголошення у пресі в сумі 420 грн та послуги банку в сумі 13.40 грн, усього підлягає стягненню - 677 грн.

Outcome: approved