Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 16.06.2016 р. по 12.12.2017 р. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу мешкає разом з нею. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2018 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у розмірі понад 15 000 грн. На даний час відповідач матеріальну допомогу їй не надає, з дитиною зовсім не спілкується, на зв`язок із ними не виходить. Досить часто в неї постають питання щодо надання дозволу батька дитини на вчинення будь-яких дій стосовно вирішення побутових проблем. Наприклад, вона не може змінити реєстрацію місця проживання доньки, тому потерпають перш за все інтереси їхньої з відповідачем дитини. З моменту розірвання шлюбу між ними, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток їхньої дочки, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вказані вище обставини можуть підтвердити свідки, які будуть запрошені на судове засідання. Просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Дніпровської РДА Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься письмове пояснення до спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , де зазначено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] знаходиться за межами району і тому відповідний висновок не має можливості надати. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься письмове пояснення до спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] та висновок з приводу спору про неможливість прийняття рішення про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підстав для складання такого висновку, оскільки вказана дитина та її батьки не проживають на території Петрівського району Кіровоградської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживала по сусідству з позивачем, батько з дитиною не спілкувався, участі у його вихованні не приймав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона близька подруга матері позивача, дружать близько 20 років, відповідач з дитиною не спілкувався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона близька подруга матері позивача, знає, що батько дитини з дитиною не спілкувався, не займався його вихованням. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] та дитиною: [PERSON] , [INFO] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.02.2013 року, в якому зазначено відповідача як батька дитини, а позивача як мати дитини. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року (а.с.8-9). На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на користь матері [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10-11). З довідки наданої Дніпровським районним відділом ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 01.09.2019 рік [PERSON] має заборгованість по аліментам 21800,00 грн. (а.с.46). В матеріалах справи є характеристика вихованки Петрівського ДНЗ №1 «Рудана» Петрівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] з якої вбачається, що дитина відвідувала заклад з вересня 2018 року по серпень 2019 року, дитиною опікувалася бабуся - [PERSON] , мама знаходилася у Польщі на заробітках, вона піклувалася про дитину, регулярно надсилала для неї одяг, гроші. Тата в садочку ніхто ніколи не бачив і нічого про нього не чув. З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №42019041440000097 від 13.12.2019 року вбачається, що до ЄРДР внесено відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України [PERSON] , з приводу злісного ухилення від сплати аліментів. (а.с. 93). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач зовсім не займається вихованням, дитини, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на її фізичний розвиток, здоров`я, він фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання, піклування дитини відповідачем, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved