Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 32,50 кв.м., житловою площею 11,20 кв.м., огорожу №1, розташованими за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що головою домогосподарства по [ADDRESS] з 1983 року по 1992 рік значився [PERSON], а з 1994 року по 2008 рік - [PERSON], який також був у ньому зареєстрованим та постійно проживав у зазначеному будинку, а тому набув право власності на нього, однак зареєструвати у встановленому законом порядку не встиг, оскільки [INFO] помер. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді вищевказаного майна, єдиним спадкоємцями є його діти - [PERSON] та [PERSON] У встановленому законом порядку спадщину після смерті батька прийняла позивач, звернувшись у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, оскільки не зареєстроване право власності. Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею, яка фактично прийняла спадщину. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом державного нотаріуса Богунової Н.В. про розгляд справи за відсутності представника Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №ч-755 від 20 листопада 2015 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Як вбачається з довідки Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області 316 від 07 грудня 2015 року, за даними погосподарського обліку сільської ради за адресою [ADDRESS] з 1983 року по 12.03.1992 року головою домогосподарства значиться [PERSON] (погосподарські книги сільської ради №20 за 1983-1985 роки особовий рахунок [NUMBER] та [NUMBER] за 1991-1995 роки особовий рахунок [NUMBER]). З 1994 року по [INFO] головою домогосподарства значився - [PERSON] (по господарська книга сільської ради №08 за 2006-2010 роки особовий рахунок [NUMBER]). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] проживав та був зареєстрованим у зазначеному житловому будинку, що також підтверджується довідкою Виконавчого комітету Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області №732 від 19 листопада 2015 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] і є єдиним власником зазначеного домоволодіння. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 жовтня 2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. А-1 загальною площею 32,50 кв.м. житловою площею 11,20 кв.м. та огорожа №1, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцями після смерті останнього є його діти: [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 червня 1982 року, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 21 лютого 2004 року) та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 червня 1981 року). У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3486/01-16 від 20 листопада 2015 року, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори у із заявою про прийняття спадщини звернулася донька останнього - [PERSON], якій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірний будинок та відомості щодо державної реєстрації права власності на нього. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Як встановлено в ході судового розгляду, інший спадкоємець [PERSON] на спадщину не претендує та не заперечує, проти прийняття його сестрою [PERSON] спадщини після батька [PERSON] в цілому, про що свідчить його письмова заява, наявна в матеріалах справи. Інеших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №353/01.16 від 18 лютого 2016 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], не отримала свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що спадкодавцем не було оформлено належним чином право власності на зазначене спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved