Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей з дати звернення до суду та до досягнення повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають трьох неповнолітніх дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні обовязки, також зазначає, що тривалий час між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, а тому строк для примирення їм не потрібен. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Її матеріального становища не вистачає для утримання дітей, а відповідач не надає матеріальної допомоги в обсязі, який забезпечує нормальні умови життя і розвитку дітей. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини від заробітку на утримання дітей до досягнення повноліття. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 11 січня 2008 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб виконкомом Валикомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області за актовим записом №01 /а. с. 3 / . Сторони мають трьох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.4-6/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя судом не встановлено . Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на "Підгорна", яке вона просила залишити без змін після розірвання шлюбу. При вирішенні питання про стягнення аліментів суд приймає до уваги, що троє неповнолітніх дітей проживають разом з позивачем і перебувають на його утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти мешкають разом із позивачем та потребують утримання, позивач разом з дітьми є внутрішньо переміщеними особами, мешкають у транзитному містечку для короткострокового проживання; та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згідно ч. 2 ст. 183 СКУ, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави . Також, ухвалою суду від 16.05.2016р. було відстрочено сплату судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу до ухвалення судового рішення у справі, тому судовий збір в цій частині підлягає стягнення з відповідача. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved