Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ПрАТ «НФСК «Добробут» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 30.06.2012 року близько 10-00 год. по вул. Нікольській у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Renault Fluence, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вказана ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут» згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АА №6022196) з терміном дії до 19.07.2012 року, внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль Renault Fluence, державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2012 року у справі №3/1412/2089/12 [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП за ст.124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 340,00 грн. Відповідно до довідки, складеної працівниками ДАІ про ДТП від 02.07.2012 року, автомобіль Renault Fluence отримав механічні пошкодження задньої центральної частини. З метою визначення розміру збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачем проведено оцінку відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ЗАТ УЦПЗ «Експерт-Сервіс» на загальну суму 8410 грн. 90 коп. Однак, відповідно до рахунку-фактури №СЧ-0000614 від 04.07.2012 року ТОВ «Автоцентр на Будівельників» на замовлення потерпілого [PERSON], оцінило вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Renault Fluence, державний номерний знак [NUMBER], у суму 7454,98 грн. Тому, згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.08.2011 року за №242723-02-15-01, укладеного між позивачем та [PERSON], ПрАТ СК «ВУСО» сплатило страхувальнику [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 7454,98 грн. Ліміт відповідача за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АА №6022196) при завданні шкоди майну потерпілого становить 50000,00 грн., та франшизу в сумі 510,00 грн. Враховуючи наведене позивач в порядку досудового врегулювання спору направило на адресу відповідача ПрАТ «НФСК «Добробут» заяву (претензію) про страхове відшкодування, однак, вказане звертання залишено без задоволення. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача ПрАТ «НФСК «Добробут» по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних затрат за вирахуванням франшизи (510,00 грн.) на суму 6944,98 грн. (7454,98 грн. - 510,00 грн.), та до відповідача [PERSON] на суму 510,00 грн., в якості різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому позивач просив стягнути з відповідачів вказані суми відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, а також витрати зі сплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, судові повістки - повідомлення, надіслані за місцем його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті з відміткою про отримання судової повістки та повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача до суду повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, судові повістки - повідомлення, надіслані за місцем його місцезнаходження, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2012 року близько 10-00 год. по вул. Нікольській у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля Renault Fluence, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с.7-8, 9). Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2012 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с.9). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно довідки, складеної працівниками ДАІ про ДТП від 02 липня 2012 року за №557, автомобіль Renault Fluence, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження задньої центральної частини (а.с.7-8). Отже, дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому в силу ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розрахунком страхового відшкодування від 04.07.2012 року, встановлена вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Fluence, державний номерний знак [NUMBER], яка склала 6944,98 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн. (а.с.18). Згідно платіжного доручення №8457 від 12.07.2012 року, ПрАТ СК «ВУСО» було виплачено потерпілому [PERSON] 7454,98 грн. (а.с.39), відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.08.2011 року за №242723-02-15-01, укладеного між позивачем та [PERSON], ПрАТ СК «ВУСО». (а.с.10-14) 22.10.2012 року позивач звернувся до відповідача ПрАТ «НФСК «Добробут» з повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с.41-43) Однак жодних грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди позивач не отримував. На підставі ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування , в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання обов'язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього кодексу України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не виникає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] буда застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА №6022196 з терміном дії до 19.07.2012 року (а.с.40). Відповідно до умов вказаного вище полісу, розмір обов'язкової франшизи відповідача [PERSON] у випадку настання страхового випадку складає 510,00 грн. За змістом пп.36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. За таких обставин суд вважає такі вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст.9, 27 ЗУ «Про страхування», ст.ст.6, 12, 22, 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.528, 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України;

Outcome: approved