Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 21840га на території Старогнатівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастрові номери 1424886600-03-000-0030, 1424886600-03-000-0031, належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №012879, виданого Тельманівською РДА 15.06.2003 року. Він є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців після смерті матері не має. 03.04.2014 року він подав заяву про прийняття спадщини до Тельманівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. 09.10.2019 року він звернувся до Бойківської (колишньої Тельманівської) державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність заведеної спадкової справи, оскільки контора перемістилася з тимчасово неконтрольованої на підконтрольну Україні територію, але не всі документи були вивезені. Тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.11.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 21840га на території Старогнатівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастрові номери 1424886600-03-000-0030, 1424886600-03-000-0031, належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №012879, виданого Тельманівською РДА 15.06.2003 року. Позивач, як син померлої, є спадкоємцем першої черги, що підтверджено свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Позивач після смерті матері 03.04.2014 року подав заяву про прийняття спадщини до Тельманівської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа №99/2014, що підтверджено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. 09.10.2019 року він звернувся до Бойківської (колишньої Тельманівської) державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність заведеної спадкової справи, оскільки контора перемістилася з тимчасово неконтрольованої на підконтрольну Україні територію, але не всі документи були вивезені. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не були припинені внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно статті 1261Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до вимог ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті бабусі. На підставі викладеного,

Outcome: approved