Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на житловий будинок [ADDRESS], після смерті [INFO] її матері [PERSON], в зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на зазначену частину будинку, які б підтверджували право власності покійної матері відсутні. Порушує питання про встановлення факту прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті її матері та визнання за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Зазначила, що протягом шести місяців після відкриття спадщини вона фактично вступила в управління і володіння майном. У зв'язку з тим, що правоустановчий документ зазначеного будинку відсутній, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з цим позивачка, уточнивши позовні вимоги, порушує питання про встановлення факту прийняття нею спадщини тавизнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом Позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача звернулась до суду з заявою в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала і повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого, дружина спадкодавця [PERSON] успадкувала житловий будинок [ADDRESS] шляхом фактичного вступу у володіння майном. [PERSON] успадкувала зазначене майно, однак за життя не переоформила право власності на своє ім'я згідно чинного на той час законодавства. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 09 грудня 1955 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 46. [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Відповідно до будинкової книги житловий будинок [ADDRESS] побудовано 1966 році. Відповідно до правового змісту ст.ст. 22, 28 КпШС України (які діяли на момент придбання спірного автомобіля) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] набула права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], який нажито подружжям за час шлюбу. Крім того, [PERSON] 19 жовтня 1984 року звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття майна, яке складається з грошового вкладу після смерті чоловіка, в зв'язку з чим, 19 жовтня 1984 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Належність цього майна померлим батькам позивачки стверджується даними будинкової книги, згідно з якими померлий [PERSON] з 1966 року є господарем двору, а [PERSON] з липня 1979 року після його смерті, які зареєстровані і постійно проживали у згаданому будинку та були його єдиними володільцями. Згідно довідки сільської ради від 19 липня 2017 року № 699, відповідно до по господарської книги (особовий рахунок [NUMBER]) житловий будинок [ADDRESS], Вишгородського району Київської області рахувався за померлою [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], Вишгородського району Київської області. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], [PERSON] та [PERSON], 20 жовтня 1974 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 34. [PERSON] взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Відповідно довідки № 623 від 06 липня 2017 року Катюжанської сільської ради [PERSON] дійсно проживала по [ADDRESS]. Згідно акту від 06 липня 2017 року складеного депутатом Катюжанської сільської ради [PERSON], [PERSON], [INFO] проживала в [ADDRESS] без реєстрації. Утримувала будинок у належному стані, обробляла город, вела господарство. Як убачається із роз'яснень даних у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, як установлено вимогами ст. 548 ЦК України 1963 року. Як установлено вимогами діючої на той час ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. Вказані обставини підтверджується матеріалами спадкової справи №206/2017 від 09.10.1993 року після померлого [PERSON]. Інших спадкоємців по справі не має. Належність цього майна померлій [PERSON] стверджується даними технічного паспорту та будинкової книги, згідно з якими померла зареєстрована і постійно проживала у згаданому будинку та була його володільцем. При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Позивач є дочкою спадкодавця та спадкоємцем за законом, яка у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступила в управління згаданим будинком. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 614 від 05 липня 2017 року в якій вказано, що [PERSON] проживала за вказаною адресою з 22 жовтня 1976 року, на день смерті з нею проживала її дочка [PERSON]. У зв'язку з цим позивач фактично вступила в управління і володіння майном. Згідно постанови державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 06 липня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Разом з тим, позивачка у суді довела, що право на житловий будинок належало спадкодавцеві, а відтак має бути нею успадковане. Оскільки померла [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на успадковане після смерті чоловіка майно й за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Отже, право власності на набуте до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на викладене, житловий будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачці, належав їй на праві власності з 1979 року і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого права власності на нього, а позивачка (спадкоємець) має право на визнання за нею права на власності будинок, як об'єкт спадкування після смерті своєї матері. Тому, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину в позасудовому порядку, визнання за нею прав на спадкування житлового будинку має відбутися в суді. Отже, позов про встановлення цього факту є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належало її матері, яка померла і не встигла його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачкою спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за ним слід визнати право власності на успадковане майно. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved