Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1993 року, однак вільно розпоряджатися своєю власністю не має можливості, оскільки за вказаною адресою місця проживання з 19.09.2013 зареєстрований відповідач, який проживав з її дочкою [PERSON] з березня 2010 року, у зв'язку з припиненням будь-яких сімейних стосунків з [PERSON] відповідач з вересня 2013 року фактично за вказаною адресою не проживає, витрати по утриманню будинку та оплаті комунальних послуг не несе, його точне місце проживання не відоме, добровільно з реєстраційного обліку місця проживання в зв'язку з його зміною не знявся. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в пресі у газеті "Час Київщини" від 14 листопада 2014 року № 44 (137), причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на житло від 21.09.1993 року, однак вільно розпоряджатися своєю власністю не має можливості, оскільки за вказаною адресою місця проживання з 19.09.2013 зареєстрований відповідач, який проживав з її дочкою [PERSON] з березня 2010 року. У зв'язку з припиненням будь-яких сімейних стосунків з [PERSON] відповідач з вересня 2013 року фактично за вказаною адресою не проживає, витрати по утриманню будинку та оплаті комунальних послуг не несе, його точне місце проживання не відоме, добровільно з реєстраційного обліку місця проживання в зв'язку з його зміною не знявся. Наведені обставини підтверджуються копією свідоцтва про право на житло № 272 від 21.09.1993 року; копією технічного паспорта на квартиру; копією довідки Ірпінського КЖЕП «Ірпінь» №1328 від 01.08.2014 року; копією акта від 08.09.2014 року; відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в м. Києві про реєстрацію місця проживання [PERSON]; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ст. 391 ЦК України, за змістом якої, власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; - ч.2 ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом; - ст. 107 ЖК України, за якою, зокрема, якщо з жилого приміщення вибуває член сім'ї, то він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Оскільки відповідач [PERSON] з вересня 2013 року не проживає у належній позивачу квартирі [ADDRESS], але зареєстрований в установленому порядку за вказаною адресою, чим порушує права позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, то суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved