Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів. У своєму позові позивач вказала,що з вересня 2010 року по жовтень 2011 року вона та відповідач по справі [PERSON] мали фактичні шлюбні відносини та вели спільне господарство. Від інших стосунків у позивача є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] року народження, якому відповідач на час їх спільного проживання замінив батька. До дитини відносився щиро та дружньо. Відповідач бажав мати спільну дитину,однак позивач вагалась, але,дивлячись на відносини між старшим сином та відповідачем позивач все-таки погодилась. [INFO] року у позивача народився син - [PERSON]. На момент народження сина [PERSON] сторони не спілкувались,бо за чотири місяці до народження дитини посварились. Відповідачу було повідомлено про народження сина, але він не з'явився до пологового будинку та не прийшов після виписки додому щоб поглянути на дитину. Перебуваючи в образі на відповідача позивач при реєстрації сина в актовому запису про народження дитини в графі батька внесла дані про батька зі своїх слів, давши дитині своє прізвище - [PERSON]. Ім'я та по батькові вона вказала однакове з відповідачем, що доводить ще одну спорідненість між ними. Коли дитині виповнився місяць відповідач все-таки прийшов подивитись на сина. З квітня 2012 року позивач та відповідач почали знову жити разом. Останній виконував обов'язки батька та не цурався сина. Але з серпня 2012 року сторони знову перестали мешкати разом через ігрову комп'ютерну залежність відповідача та його небажання допомагати з вихованням спільної дитини. З того моменту сторони декілька разів спілкувались лише через смс повідомлення та інтернет ресурси. Весь цей час у позивача були сподівання, що відповідач самостійно налагодить стосунки з дитиною. На аліменти позивач не подавала через надію на те,що відповідач самостійно почне матеріально підтримувати такого бажаного для нього сина. На даний час від відповідача не було зроблено жодної спроби для налагодження відносин з сином, як і спроб його забезпечувати, тому,для подальшого належного утримання дитини позивач не бачить іншого виходу окрім примусити відповідача виконувати батьківський обов'язок. У своєму позові позивач просить визнати, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], народженого [PERSON]; Зобов'язати Заводський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] року народження за №132 від 27 березня 2012 року відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON] та залишити у актовому записі № 132 про народження прізвище дитини та по батькові - [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частин з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подачі позову до суду - з 03.10.2018року і до досягнення дитиною 18 років. Для встановлення батьківства позивач просила провести судову молекулярно-генетичну експертизу. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила призначити експертизу та задовольнити її позов. У судовому засіданні відповідач позов не визнав і суду пояснив,що дійсно він періодично проживав у [PERSON] у період з 2010 р. по 2011 рік., мали з нею статеві стосунки. У 2011 році позивач його вигнала з дому. У 2012 році вона повідомила,що народила сина. Він погодився налагодити стосунки, але невдовзі його знову вигнали. Після того, як він побачив в інтернеті сторінку старшого сина,де було виставлено фото невідомого йому чоловіка з маленьким сином [PERSON]. Це фото викликало у нього сумніви щодо його батьківства стосовно [PERSON]. Визнає себе батьком тільки після проведення експертизи. Треті особи у судове засідання не з'явились,хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Від третьої особи - Заводський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява про розгляд справу у відсутності їх представника. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін, суд вважає,що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року і його батьками вказано: батько [PERSON] та [PERSON]. Із висновку експерта № 8-1263 від 07.02.2019 року, який був складений в результаті проведення експертизи на підставі ухвали суду про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено,що внаслідок експертного дослідження встановлена біологічна спорідненість між [PERSON] та [PERSON]. Ймовірність даної події складає 99,999%. [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON]. Ймовірність даної події складає 100 %. Згідно ч.1 та ч.2 ст.128 СК України за відсутності заяви,право на подання якої встановлено ст.,126 цього Кодексу,батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. підставою для визнання батьківства є будь-які відомості,що засвідчують походження дитини від певної особи,зібрані відповідно до ЦПК України. Таким чином,судом встановлено,що відповідач по справі є батьком дитини - [PERSON]. У судовому засіданні позивач просила внести зміни щодо відомостей про батька дитини, але прізвище просила залишити у дитини - [PERSON]. У судовому засіданні відповідач заявив,що він визнає себе батьком дитини,а оскільки він є батьком дитини, то просив змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. Згідно ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Згідно п.3 ст.145 цього Кодексу спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно п.5 ст.148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини,спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини,а також інші обставини,які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. У судовому засіданні було встановлено, що на протязі семи років спільна дитина сторін по справі - [PERSON], мав прізвище [PERSON], проживав з матір'ю та братиком. Дитина звикла до свого прізвища, це прізвище його матері. Щодо відповідача по справі,то він на протязі семи років не визнавав сина [PERSON] своїм сином. Не спілкувався з ним та не бажав приймати участі у його вихованні, матеріальної допомоги не давав і визнав себе батьком тільки після проведеної експертизи. Тому, суд вважає,виходячи із інтересів дитини, що у неповнолітньої дитини треба залишити прізвище - [PERSON]. В іншій частині позову,позовні вимоги позивача підлягають також задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] в цій частині позову позовні вимоги [PERSON] визнав, а саме: про стягнення аліментів та про оплату витрат за сплату судового збору та витрат, пов'язаних з проведенням експертизи. Згідно ст.141 СК України мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Статтею ст.134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тому, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved