Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], який проживає з матір'ю та перебувають на її утриманні. Подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя. Подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають близько 2 місяців. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліментів нікому не сплачує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити - «[PERSON]», стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його заробітку. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 20 червня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 30. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження сімї та примирення неможливо. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Фастівської міської ради від 20.01.2016 року за № 412. Батько дитини матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, хоча на даний час не працює, зобов'язань по сплаті аліментів не має, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved