overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду мотивуючи це тим, що 08.04.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2014 року має заборгованість - 23006,07 гривень, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином , про що свідчать його підписи про отримання судових повісток (а.с.30,33,38), причини неявки відповідача суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та ЦК України. Судом встановлено, що 08.04.2008 року згідно укладеного договору № б/н (а.с.9), відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умов договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Станом на 30.04.2014 року, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-8), відповідач має заборгованість у розмірі 23006,07 грн., яка складається з: 10496,45 грн. - заборгованість за кредитом; 8562,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2613,95 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1083,62 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за вищевказаним договором. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування заборгованості судом не встановлено. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду мотивуючи це тим, що 23 серпня 2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 12978,54 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору - відповідачка має своєчасно надавати грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 08.10.2014 року має заборгованість - 12978,54 гривень, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка також в судове засідання не з'явилася, але письмовою заявою прохала суд слухати справу без її участі , з позовом згодна в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та ЦК України. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року згідно укладеного договору № КG07RK13292921 (а.с.5), відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 12978,54 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі , 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умов договору відповідачка належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 08.10.2014 року в розмірі 12864,34 гривень, яка складається з - 10782,58 грн. заборгованість за кредитом, 8,09 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 984,89 грн. Пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за кредитним договором, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 588,78 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком боргу (а.с.4). Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за вищевказаним договором. Підстав для звільнення відповідачки від відшкодування заборгованості судом не встановлено. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду мотивуючи це тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.10.2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 6900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.07.2014 року має заборгованість - 8959,18 гривень, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання теж не з'явилася, надала до суду заяву, в якій прохала слухати справу без її участі, з позовом згідна повністю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ комерційного банку "ПриватБанк" підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.10.2013 року (а.с.6) відповідачка отримала кредит у розмірі 6900,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умов договору відповідачка належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Станом на 31.07.2014 року, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5), відповідачка має заборгованість у розмірі 8959,18 грн., яка складається з: 6434,90 грн. - заборгованість за кредитом; 1421,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-32): 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 402,82 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за вищевказаним договором. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування заборгованості судом не встановлено. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання за ним права власності на домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] та земельні частки (паї) розміром 19,93 в умовних кадастрових гектарах на території Вільшанецької сільської ради в порядку спадкування за заповітом після померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] відповідно до складених 23 жовтня 2000 року в його користь заповітів. Також просив встановити факт постійного проживання з померлим [INFO] [PERSON] У зв'язку з тим, що будинковолодіння належало до колгоспного двору, нотаріус не видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому просив визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння, земельну частку (пай). Відповідачка [PERSON] 30.11.2017р. подала до суду заяву, в якій заявлений до неї позов визнала, просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечила. Суду пояснила, що дійсно дід та баба позивача в його користь склали заповіт, позивач здійснював догляд за дідом та бабою, проживав у господарстві та проводив їх похорон. Вказала, що на спадкове майно не претендує. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що предметом спору по справі є право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] Згідно довідки Вільшанецької сільської ради від 17.10.2017р. №529 (а.с. ) вказане спірне будинковолодіння станом на 15.04.1991 роки мало статус колгоспного двору в якому проживали [PERSON] та та [PERSON]., які з урахуванням вимог Закону України "Про власність" та ст.ст. 121,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були його співвласниками. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. ) [PERSON] [INFO], а [PERSON] [INFO] померли. Згідно заповітів посвідчених 23 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] все належне їм майно заповіли позивачу [PERSON], який прийняв спадщину постільки постійно проживав із спадкодавцями. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду що позивач постійно проживав із дідом та бабою, допомагав по господарству та здійснював похорон останніх. За таких обставин суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 386, 392, 1222, 1223, 1235, 1241, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1979 р. Шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом центральної районної Ради, номер актового запису № 659. Подружжя у травні 2013 р. остаточно припинили шлюбні відносини. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, між подружжям не було взаєморозуміння, вони різні за складом характеру, мають різні погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь - яких строків на примирення недоцільним. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив шлюб розірвати, пояснив, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, сім"ю зберегти не можливо, примирення також не можливе, спору відносно розподілу загального майна не мають. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проти розірвання шлюбу заперечує. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1979 року, згідно актового запису про реєстрацію шлюбу від 20 лютого 2014 року, виданого комітетом центральної районної Ради, номер актового запису № 659. В судовому засіданні встановлено, що сторони в травні 2013 р. припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Наданий сторонам строк для примирення позитивних результатів не надав. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Заслухав пояснення позивача, відповідача, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, номер актового запису № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У грудні 2013 р. подружжя остаточно припинили шлюбні відносини. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, між подружжям не було взаєморозуміння, вони різні за складом характеру, мають різні погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив шлюб розірвати, пояснив, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, сім"ю зберегти не можливо, примирення також не можливе, спору відносно розподілу загального майна не мають. В судове засідання відповідач не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день слухання справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2007 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 13 січня 2007 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, номер актового запису № 3. (а.с.5) В судовому засіданні встановлено, що сторони у грудні 2013 р. припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Заслухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1991 року. Шлюб зареєстровано Петровським районним відділом РАЦС м. Донецька, номер актового запису № 441. Подружжя остаточно припинили шлюбні відносини у вересні 2013 р. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, між подружжям не було взаєморозуміння, вони різні за складом характеру, мають різні погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь - яких строків на примирення недоцільним. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив шлюб розірвати, пояснив, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, сім"ю зберегти не можливо, примирення також не можливе, спору відносно розподілу загального майна та виховання дитини не мають. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи її було повідомлено належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про згоду з позовними вимогами [PERSON] Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1991 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 14 вересня 1991 року, виданого Петровським районним відділом РАЦС м. Донецька, номер актового запису № 441. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Наданий сторонам строк для примирення позитивних результатів не надав. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Заслухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, номер актового запису № 393. Подружжя остаточно припинили шлюбні відносини у березні 2013 р. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, між подружжям не було взаєморозуміння, вони різні за складом характеру, мають різні погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь - яких строків на примирення недоцільним. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив шлюб розірвати, пояснив, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, сім"ю зберегти не можливо, примирення також не можливе, спору відносно розподілу загального майна та виховання дитини не мають. Відповідач в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 22 листопада 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, номер актового запису № 393. Від шлюбу сторони дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Заслухав пояснення позивача, відповідача, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 р. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського РВК м. Донецька, номер актового запису № 62. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружжя остаточно припинили шлюбні відносини. Причиною розірвання шлюбу позивач вважає подружню зраду з боку відповідача та її самоусунення від інтересів родини. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь - яких строків на примирення недоцільним. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені, сім"ю зберегти не можливо, примирення також не можливе. Просить шлюб розірвати Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем позовні вимоги пославшись у їх обгрунтування на обставини, викладені в позові, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує, однак вважає причиною розірвання шлюбу зловживання позивачем спиртними напоями. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 25 лютого 1995 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського РВК м. Донецька, за актовим записом № 62. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Заслухав пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливими, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по оплаті за користування електричною енергією в сумі 748,78 грн. Мотивують позов тим, що відповідач порушив вимоги Закону України Про електроенергетику, Правила користування електричною енергією та умови укладеного між ними договору і починаючи з грудня 2015 року не платив за користування електричною енергією, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 748,78 грн. В зв»язку з цим позивач вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений шляхом подання оголошення в газеті "Черкаський край» (випуск № 5 від 01.02.2017 року). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Публічне акціонерне товариство Черкасиобленерго та його відокремлений структурний підрозділ Чорнобаївський район електричних мереж

Outcome: approved