Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] О,Ф. про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 18.09.1976 року горзагсом м. Кірсанов Тамбовської області, актовий запис № 148. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що шлюбні відносини між ними припинені з травня 2017 року, не склалися , оскільки не зійшлися характерами і вже значний час не можуть знайти спільної мови. Тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Волошина". Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву із клопотанням про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 18.09.1976 року горзагсом м. Кірсанов Тамбовської області, актовий запис № 148, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-КС № 305469. Шлюбні стосунки припинені припинені з травня 2017 року, не склалися , оскільки не зійшлися характерами і вже значний час не можуть знайти спільної мови. Тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні оскільки відповідач визнав позов повністю. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. за клопотанням позивача суд залишає за нею. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved