Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 1991 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, їх сім'я існує лише формально. Фактично з вересня 2010 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вони намагались зберегти шлюб, але сумісні зусилля нічого не дали, тому він вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просив їх шлюб слід розірвати. Крім того, від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається в 7-А класі Красноокнянського НВК. Він є військовим пенсіонером, отримує достатньо коштів для утримання доньки, за якою добре піклується, готує їжу, відвідує батьківські збори. Тому він просив визначити місце проживання доньки з ним. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав, надавши аналогічні пояснення. Відповідач належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, але в судове засідання не з'явилася. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу в її відсутності. Проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечує /а.с.27/. Думку, щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини не висловила. Представник органу опіки та піклування Красноокнянської РДА підтримала висновок щодо можливості визначення місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON], з батьком. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16 листопада 1991 року Красноокнянським відділом ЗАГС Одеської області, актовий запис №49, /а.с.9/. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Майнових спорів не мають. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що протягом часу сторони намагалися відновити сімейні стосунки, але їх сумісні зусилля до позитивних наслідків не призвели. Протягом останніх чотирьох років вони проживають окремо. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Що стосується позовних вимог, щодо визначення місця проживання дитини, суд прийшов до наступного. Відповідно до частин 1 та 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Висновком органу опіки та піклування Красноокнянської РДА №14.1-20/460 від 15.10.2010 року визначено про можливість проживання дитини [PERSON] з батьком. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї позивача, останній проживає у квартирі на правах користування з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO]. Квартира складається з чотирьох кімнат, коридора, кухні, веранди. У дитини є своя окрема кімната, яка обладнана всіма необхідними меблями, а саме: в кімнаті є ліжко, стіл, шафа для одягу, тумбочка для книг. Сім'я забезпечена побутовою технікою. У дитини є персональний комп'ютер. Крім шкільного приладдя, дитина має іграшки відповідного віку. Сім'я забезпечена повним набором продуктів харчування. Для дитини створені добрі умови для проживання /а.с.25/. Відповідно до ч.2 ст. 171 Сімейного кодексу України, в судовому засіданні була вислухана думка дитини - [PERSON], яка просила визначити її місце проживання з батьком, так як він піклується про неї, купує одяг, готує їжу. З матір'ю у неї склалися непогані відносини, але та проживає в м.Одеса та приїздить рідко. У ч.2 статті 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано :" предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав …". Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедури, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.7 та 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач проживає окремо від дитини, свою думку щодо визначення місця проживання дитини не висловила, в порушення ст.60 ЦПК України, доказів наявності і за її місцем проживання належних умов для проживання та виховання дитини не надала, дитина навчається в Красноокнянському НВК, проживає разом з батьком, який створив всі необхідні умови для її проживання, навчання та розвитку, піклується про неї, дитина бажає і надалі проживати з батьком. За таких обставин, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком - не суперечить інтересам дитини. Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та встановлених в судовому засіданні обставин, думки представника органу опіки та піклування, а також думки дитини, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком. Тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved