Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Майно, що належало за життя спадкодавцю, згідно свідоцтва про право на спадщину заповітом від 30.11.1988р., успадкували в рівних частках позивач та відпвідач [PERSON] . 07 червня 2000 року відповідач зареєструвалася в житловому будинку по [ADDRESS], ( після впорядкування нумерації та назв вулиць міста - по [ADDRESS] , однак жодного дня з моменту реєстрації за вищевказаною адресою не проживала та не несла будь-яких витрат щодо утримання даного будинковолодіння. В свою чергу, позивач постійно несла витрати по утриманню вищезазначеного будинковолодіння, зокрема сплачувала комунальні послуги, проводила ремонтні роботи, здійснила будівництво гаража та літньої кухні. Враховуючи те, що вона понад 18 років добросовісно заволоділа чужим майном та продовжую відкрито та безперервно володіти нерухомим майном в цілому, в тому числі й Ѕ ч. будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вважає, що за нею слід визнати право власності на дану частку будинковолодіння., а тому просить суд визнати на нею право власності за набувальною давністю на дане майно. В судове засідання позивач не з`явилася , подала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, прохає позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, шляхом надсилання судових документів за місцем проживання та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 19.09.2019 р.. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] (а.с.21). Майно, що належало за життя спадкодавцю, згідно свідоцтва про право на спадщину заповітом від 30.11.1988р., успадкували в рівних частках позивач [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). 07 червня 2000 року відповідач зареєструвалася в житловому будинку по [ADDRESS], ( після впорядкування нумерації та назв вулиць міста - по [ADDRESS] , однак жодного дня з моменту реєстрації за вищевказаною адресою не проживала та не несла будь-яких витрат щодо утримання даного будинковолодіння (а.с.11-18). В свою чергу, позивач постійно несла витрати по утриманню вищезазначеного будинковолодіння, зокрема сплачувала комунальні послуги, проводила ремонтні роботи, здійснила будівництво гаража та літньої кухні (а.с.22). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення позивача 15.02.2017 року (а.с.6-10). Згідно висновку оцінювача про вартість майна, складеного ПП «Земексперт-ІФ», вартість спірного майна становить 70 000 грн.(а.с.5). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивач понад 18 років добросовісно заволоділа чужим майном та продовжую відкрито та безперервно володіти нерухомим майном в цілому, в тому числі й Ѕ ч. будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому вона після більш 10 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на вищевказане майно.. На підставі викладеного,

Outcome: approved