Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 1,86 га в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 010918 від 20.11.2003 року № 256 та земельної ділянки площею 0,2491 га, яка розташована за адресою: вул. Миру, 13, с. Топилівка Чигиринського району, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 173600 від 22.09.2004 року № 99. 08 червня 2008 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв позивач та протягом шести місяців після її смерті звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус роз'яснив позивачу право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що оригінали Державних актів було втрачено, тому позивач просить визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельні ділянки після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом та прийняв спадщину, але не зміг нотаріально оформити вказані земельні ділянки через відсутність оригіналів Державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 08 червня 2008 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 093024 від 09.06.2008 року померла [PERSON] (а.с. 10). Після її смерті на території Топилівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] була власницею земельної ділянки розміром 1,86 га, кадастровий номер № 7125487000:01:002:0475, розташованої на території Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, без зміни її цільового призначення, яка відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 010918 від 20.11.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 256, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі від 30.09.2016 року № 429/01-16, та земельної ділянки розміром 0,2491 га, кадастровий номер № 7125487000:02:000:0105, розташованої за адресою: вул. Миру, 13, с. Топилівка Чигиринського району Черкаської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, без зміни її цільового призначення, яка відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 173600 від 22.09.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі від 30.09.2016 року № 430/01-16. Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 28 жовтня 2004 року, посвідченого секретарем Топилівської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований (а.с.11). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії ЯУ № 554529 від 01.12.1949 року, свідоцтва про народження серії ІV-БК № 462902 від 06.12.1983 року, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.01.2013 року № 00011627599, свідоцтва про смерть серії І-СР № 243536 від 16.10.2014 року, свідоцтва про смерть серії 1-СР № 201743 від 18.01.2003 року, позивач являється померлій [PERSON] рідним онуком і є єдиним спадкоємцем її майна відповідно до заповіту, в порядку ст. ст. 1217, 1222 ЦК України. Позивач прийняв спадщину у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.02.2013 року № 33288582, де державний нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] завів спадкову справу № 36/2013, номер у спадковому реєстрі № 54169320. Крім того, відповідно до рішення Чигиинського районного суду Черкаської області від 20.03.2013 року, справа № 708/311/13-ц, номер провадження № 2/708/99/13, за позивачем визнано право власності на будинок з надвірними спорудами в с. Топилівка Чигиринського району, вул. Миру, 13, який належав померлій 08 червня 2008 року [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 13.09.2016 року № 808/02-31, виданої нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори в порядку заміщення нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті його баби [PERSON], яка померла 08 червня 2008 року. Оригінали вищевказаних Державних актів було втрачено, що підтверджується оголошеннями в газеті "Чигиринські вісті" від 11.06.2016 року № 23 (12709). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказані земельні ділянки. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved