Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду зі вищевказаним позовом. Вказав, що шлюб між його матірю [PERSON] та батьком [PERSON] розірвано. Він є рідним сином відповідача [PERSON]. За рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області відповідач сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. В даний час після досягнення повноліття він проживає з матірю [PERSON] Неодружений, не працює, так як проходить навчання на 5 курсі Державного вищого навчального закладу «Вінницький національний технічний університет» на денному відділенні факультету «Електроенергетик та електромеханіка». Потребує матеріальної підтримки. Крім того, відсутність матеріального утримання у звязку з досягненням повноліття ставить його в скрутне матеріальне становище, так як він не може працювати в звязку з навчанням на денній формі. Відповідач працює в Гальжбіївській сільській раді Ямпільського району Вінницької області та в даний час має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у звязку із чим, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 25 % від його заробітку доходу, починаючи від дня предявлення позову до суду і до припинення навчання. Представник позивача [PERSON] діючи на підставі довіреності від 06 березня 2015 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні даного позову, оскільки 05 лютого 2015 року між ним та матірю позивача була укладена мирова угода відповідно до якої [PERSON] відмовилась від заявлених позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на свою користь аліментів на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1200 гривень, щомісяця до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьохрічного віку. З урахуванням викладеного вважає, що підстав для задовлення даного позову немає. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі свідоцтва про народження серії І-АМ № 007932 встановлено , що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 097338 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Із свідоцтва про зміну імені серії І-АМ № 006520 встановлено, що мати позивача [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на Петрова (а.с.5). Із довідки виданої Вінницьким національним технічним університетом від 11 вересня 2018 року № 1684 встановлено, що [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання, факультету електроенергетики та електромеханіки ВНТУ, ОППП магістр (а.с.9). Із ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2015 року встановлено, що [PERSON] зверталась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. За наслідками розгляду даної справи між сторонами була укладена мирова угоди наступного змісту: [PERSON] відмовилась від заявлених позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на свою користь аліментів на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1200 гривень, щомісяця до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьохрічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. Стягнення з [PERSON] на свою користь додаткових витрат на проживання в гуртожитку дитини [PERSON], [INFO],який продовжує навчання в ромзірі 1/2 витрати на проживання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років. В свою чергу [PERSON] відмовляється від права в майбутньому претендувати на утримання вразі непрацездатності, зі сторони сина [PERSON], а саме зобовзязується не подавати до суду позовів, предметом яких буде обовязок повнолітнього сина [PERSON] утримувати батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги. [PERSON] відмовляється від права в майбутньому претендувати на забезпечення сином [PERSON], належними умовами проживання та претендувати на нерухоме та рухоме майно (житловета нежитлове), яке належить (належатиме) на праві власності чи користуванні [PERSON]. Право на звернення до суду за судовим захистом прав та охоронюваних законом інтересів одне із важливіших конституційних прав громадян. Так, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.3 ст. 4 ЦПК України - відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Враховуючи вищенаведену норму, суд вважає, що не мають правових наслідків угоди чи умови договорів про відмову від можливості звернутися до суду із заявою про захист своїх прав. Оскільки, ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2015 року було укладено мирову угоду про відмову сторін від можливості звернутися до суду із заявою про захист своїх прав. Тобто, дана мирова угода напряму порушує права та охоронювані законом інтереси повнолітнього сина, який продовжує навчання - позивача по даній справі [PERSON]. За таких обставин суд не приймає її до уваги. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обовязку матері, батька утримувати повнолітнього сина, який продовжуює навчатися. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. \~ \~ \~ \~Як розяснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Пунктом 20\~постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~роз'яснено, що обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач аліментних зобов'язань перед іншими особами немає та повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. При визначенні розміру аліментів, який потребує позивач на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище сина, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що позивач, як повнолітня особа, повинний самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх розмір ? частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання або до досягнення двадцяти трьохрічного віку. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] А,О. звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 18 вересня 2018 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 18 вересня 2018 року. \~ \~ \~ \~Згідно ст.430\~ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved