Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 27 травня 1999 року та зареєстрований Летнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №7. В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Від даного шлюбу у них є син, який на даний час уже повнолітній. Вони протягом п`яти років вже проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, стали чужими людьми. Їхній шлюб існує формально. Тому, подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Однак в підготовчому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу, просив відкласти судове засідання, надати можливість налагодити стосунки з дружиною, спробує вмовити її забрати позовну заяву. Однак від позивачки до суду жодної заяви не надійшло. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », зареєстрований 27 травня 1999 року та зареєстрований Летнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №7. Згідно ст. 113\~СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114\~СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що сім`я « [PERSON] » остаточно розпалась і зберегти її неможливо. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Висновок суду в даному випадку відповідає вимогам ст.112 СК України та п.10 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", згідно яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви, який вона просить стягнути з відповідача. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved