Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що у лютому 2019 року йому стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9757 від 22.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не виплаченої в строк за Кредитним договором № б/н від 21.08.2010 року заборгованості в сумі 30144,02 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. З тексту Виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 в редакції від 10.12.2014 року. Пунктом 2 Перелік було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться -у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».» Позивач вважає,що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а також, просив стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали відзив на позов. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21.08.2010 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б\\н. Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9757 від 22.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 30144,02 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн.(а.с.9). Встановлено, що 12.10.2017 року державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС було відкрито виконавче провадження за № 54902171 з примусового виконання Виконавчого напису. 06.12.2018 року державним виконавцем винесено «Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», яка надійшла до Білоцерківського об`єднаного управління ПФУ, а також 15.01.2019 року винесено «Постанову про арешт майна боржника», якою накладено арешт на все моє рухоме та нерухоме майно (а.с.10-12). Встановлено, що Білоцерківським відділом поліції зареєстроване кримінальне провадження № 12016110030004349 та проводиться досудове розслідування по факту заволодіння невстановленою особою грошима [PERSON] , що зберігалися на картковому рахунку та які були перераховані на невстановлений банківський рахунок невстановленої особи (а.с.16). Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що виконавчий напис, був вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус Щвець Р.О. на час винесення виконавчого напису керувався постановою КМУ від 29.06.1999року за № 1172 в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема пункт 2 Переліку. Окрім зазначеного, представник позивача зауважив, що банком не було надано нотаріусу обов`язкових документів, які передбачені п. 2 Переліку. Представник позивача зазначив, що позивач боргу перед банком не мав, оскільки відбулася крадіжка коштів, були зняті без відома позивача кошти з його рахунку та з даного приводу порушене кримінальне провадження. Отже, існував спір щодо боргу. Позивача не було належно повідомлено про вчинений оспорюваний виконавчий напис. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. За своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником щодо суми боргу, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічна правова норма викладена у п. 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 р. за № 282/20595, де зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пункт 3.2. Глави 16 цього Порядку передбачає, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Згідно п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року, виписка з особового рахунку має містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Враховуючи позицію Верховного суду, яка викладена у постанові від 23 січня 2018 року справа № 310/9293/15, провадження № 61-154 Верховний суд, зазначив: «Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З тексту оскаржуваного Виконавчого напису вбачається, що нотаріус, при його вчиненні, керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 , в редакції від 10.12.2014 року. Пунктом 2 Перелік було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться -у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Дійсно, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Отже, нотаріус в день вчинення виконавчого напису керувався пунктом, який був незаконним та не чинним. Крім того, нарахована банком заборгованість стягується за 2509 днів, а саме з 21.08.2010 року по 04.07.2017 року, що значно перевищує три роки. А отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності та зазначене підлягало дослідженню. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду наведеного, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 50, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved