Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість за договорами банківського вкладу у розмірі 12 662,00 дол. США. У судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений, обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.12.2013 року позивач заключив з відповідачем договір банківського вкладу на вимогу №26200150003855 та вніс у касу відповідача 7000 доларів США , що підтверджено квитанцією 1383005 від 27.12.2013р. 30.12.2013 року позивач заключив з відповідачем договір банківського вкладу на вимогу №26207150003858, на який 31.3.2014 було покладене 7000 доларів США , що підтверджено меморіальним ордером відповідача 1601864 від 31.03.2014р. 16 квітня 2014 позивач заключив з відповідачем договір банківського рахунку № 040000406612, на який перерахував 2002 долара США платіжним дорученням № 769529 від 16.04.14р. 16 квітня 2014 позивач заключив з відповідачем договір банківського рахунку 040000406615 на який перерахував 2003 долара США платіжним дорученням № 769617 від 16.04.14р. 11.05.2014 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути суму вкладу але відповідач відмовився повертати позивачу вклад. Відповідач мотивував свою відмову відсутністю грошей. Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 Цивільного кодексу України, яка застосовується до вкладів в силу статті 1058 цього ж Кодексу, визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається. Згідно пункту 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти. Не є також підставою для звільнення боржника від відповідальності за недодержання своїх обов'язків відсутність необхідних коштів, про що прямо зазначено в абзаці 2 частини 1 ст. 617 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом ( ч.2 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600,601,604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.(ст.599 ЦК України) Згідно роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України від 17.02.1994р №02-5/114 "Про деякі питання визначення ціни позову, підсудності справ та сплати державного мита", затвердженного Постановою Вищого арбітражного Суду України від 14.6.94 №2 : При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, - необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами. Згідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійснення валютних операцій у випадку і в порядку, встановлених законом - ч.2 ст.192 ЦК, Декрет КМУ від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved