Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивачка 17.12.2020 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 12.01.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №14. За змістом позовної заяви сторони мають спільних дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, разом вони не проживають з травня 2020 року, спільне господарство не ведеться. Позивачка вважає подальше збереження шлюбу таким, що суперечить її інтересам та інтересам дітей, причинами розірвання шлюбу зазначає відсутність спільних інтересів й взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, й з підстав, передбачених ст. 104, 110, 112 СК України, просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 15.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка подала заяву за вх.№ від 14.06.2021 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені в позові, наполягає на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток та смс-повідомлення, телефонограмами, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про одруження, виданого 16.01.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, серії [NUMBER] , 12.01.2002 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №14. Сторони мають спільну малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.2008. Інших неповнолітніх дітей подружжя немає. Сторони спільно не проживають з травня 2020 року. Про наявність майнового спору сторонами у справі не зазначено. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.1 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111 СК України суд не вважає за доцільне. Так, ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотання від позивачки не надходило. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 гривень, який підлягав сплаті на час звернення до суду, оскільки позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved