Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 31 травня 2014 року вона з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.03.2017. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини було припинено з кінця червня 2015 року, у листопаді 2015 року відповідач приїжджав до м. Львова на тиждень, після чого поїхав до м. Красний Луч (до своїх батьків) та більше не повертався. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь в її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже півтора роки, він не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за весь цей час жодного разу його не бачив. Син проживає з позивачем, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, дитиною і батьками позивача склались усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати, батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження жодної іграшки. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», заяв про відкладення розгляду справи, або розгляд за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримує позовні вимоги, та наданий висновок органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації від 30.06.2017 №32-3394 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07.03.2017 шлюб між сторонами у справі було розірвано (а.с. 11). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 16.02.2016 Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с. 10). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки про неотримання аліментів за вих. №1628/16.4-45, виданої 07.06.2017 Хрустальнинським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, позивач [PERSON] з 27.05.2016 по 06.06.2017 не отримувала аліменти з [PERSON] згідно виконавчого листа №462/2982/16-ц виданого Залізничним районним судом м. Львова (а.с. 14). Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживає малолітній син - [PERSON], [INFO], сім'я проживає в належних умовах, у квартирі чисто, охайно, у дитини багато іграшок, що підтверджується актом-обстеження складеним комісією ОСББ «Фурор» в складі мешканців під'їзду №5: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та голови ОСББ «Фурор» Пристави Л.Г. від 20.06.2017 (а.с. 17). [PERSON] працює в Франківському відділі РАЦС на посаді провідного спеціаліста, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, заробітну плату не отримує, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи №430 від 09.06.2017 Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с. 7) та довідкою №1936 від 12.06.2017 Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту Львівської міської ради (а.с. 8). Відповідно до довідки №1, виданої 30.06.2017 Комунальною 5-ю міською клінічною поліклінікою, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку в Комунальній 5-й міській клінічній поліклініці м. Львова. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати, [PERSON]. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав (а.с. 19). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації від 30.06.2017, орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації з метою захисту прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При винесенні рішення суд не приймає до уваги письмові пояснення [PERSON] та [PERSON], що містяться в матеріалах справи, оскільки вони в розумінні ст. 58 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами по справі. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини, покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved