Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, 22 березня 2016 року відповідачем було підписано заяву б/н, відповідно до якої 22 березня 2016 року відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 21.06.2018 складає 12 719,50 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30 листопада 2018 року на 14-15 год. в спрощеному провадженні. У звFязку з неявкою відповідача розгляд справи відкладався. В судове засідання представник позивача не зFявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач зFявився до судового засідання 21 січня 2019 року, позовні вимоги визнав частково, пояснив, що намагався виконувати кредитне зобовFязання вчасно, проте через скрутне матеріальне становище виникла така заборгованість. Просив зменшити суму неустойки нарахованої позивачем. В подальшому до судового засідання не зFявився. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року F1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У звFязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом установлено, що між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір F б/н від 22.03.2016 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Процентна ставка за користування кредитом становила 3,0 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а. с. 12-28). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За змістом п. 2.1.1.5.6 цих Умов та Правил надання банківських послуг позичальник у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороду банку. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором понад 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. В укладеному між сторонами кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов'язання порушив. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 21.06.2018 року вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає F 12719,50 коп., з яких 2010,86 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3502,47 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6124,29 - заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасну сплату боргу, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована складова), 581,88 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Згідно правового висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 03.09.2014 року у справі F 6-100цс14, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За загальним правилом ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (ч. 1 ст. 61 Конституції України). Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що [PERSON] взяті зобов'язання за укладеним з АТ «КБ «Приватбанк» кредитним договором щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення простроченої заборгованості за кредитом, а також процентами за користування кредитом. Разом з цим, під час розгляду справи установлено, що розмір пені (неустойки), яку банк просить стягнути з відповідача значно більший від розміру боргового зобов'язання, що становить 2010,86 грн, суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення її розміру з 6124,29 грн. до 500 грн. Крім того, позовна вимоги банку про стягнення штрафу (фіксована складова) та штрафу (процентна складова) не ґрунтується на вимогах закону, оскільки є різновидом неустойки та їх порушено одночасно із позовною вимогою про стягнення пені за одне й теж саме порушення умов кредитного договору, а саме порушення строків платежів. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом по кредитному договору F б/н від 22.03.2016 р. в сумі 6013,33 грн., яка складається з 2010,86 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 3502,47 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 500,00 грн. - пеня за несвоєчасну сплату боргу. Також підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн., а всього 7 775,33 грн. (сім тисяч сімсот сімдесят пFять гривень 33 коп.).

Outcome: approved