Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними прибудовами та спорудами, розташований за адресою: пров. 1-го Травня, с. Михайлівка, Новомосковського району Дніпропетровська області який в цілому складається з: будинку літ.А, сіней літ.а, сараю літ.Б, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, сараю літ.Д, сараю літ.Е, споруд № 1-4 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 01 квітня 2010 року. Позов обґрунтовано тим, що 01 квітня 2010 року помер батько позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. 1-го Травня, с. Михайлівка, Новомосковського району Дніпропетровська області. Після смерті батька позивач звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька на вищезазначене спадкове майно. Але, в нотаріальній конторі в усній формі позивачу повідомили, що не можуть видати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки ним не представлено до нотаріальної контори правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності померлого на будинок, що перешкоджає позивачу в реалізації його спадкових прав. До судового засідання надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, в якій останній наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 01 квітня 2010 року помер [PERSON] /а.с.6/, батько позивача /а.с.12/. За життя [PERSON] виділено в користування під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельна ділянка, розташована за адресою: с. Михайлівка, вул. 1 Травня, 4. /а.с.43/. На означеній земельній ділянці [PERSON] побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що складається з будинку літ.А, сіней літ.а, сараю літ.Б, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, сараю літ.Д, сараю літ.Е, споруд № 1-4 /а.с.7-10/. 21 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, у відповідності до якого все своє майно заповів [PERSON], [PERSON] Заповіт зареєстровано секретарем Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 174 /а.с.33/. У відповідності до отриманої судом копії спадкової справи, 10 вересня 2010 року до [PERSON] районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] /а.с.29/. [PERSON] 10 вересня 2010 року звернулася із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] /а.с. 29 зворот/. 13 травня 2010 року, 25 листопада 2013 року [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]Х /а.с.31/. [PERSON] районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 25 листопада 2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: вул.1 Травня, 4, с. Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Причиною відмови зазначено відсутність документів щодо реєстрації права власності на означений будинок /а.с.37/. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оскільки матеріали інвентаризаційної справи домоволодіння підтверджують факт надання [PERSON] в користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, розташованої за адресою: вул.1 Травня, 4, с. Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Прийняття будинку в експлуатацію та складання технічного паспорту на домоволодіння 14 березня 1989 року суд доходить висновку про належність спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: вул.1 Травня, 4, с. Михайлівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно з ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. За таких обставин, оскільки [PERSON] за життя належав житловий будинок, інший спадкоємець за законом відмовився на користь позивача від спадщини, інших спадкоємців судом не встановлено, позивач має право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved