Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів, сплачених як матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 1\~789 грн. 93 коп. Мотивує позов тим, що 04.07.2014 [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи і йому надано статус безробітного відповідно до\~ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»\~на підставі поданої заяви. Починаючи з 11.07.2014 до 12.01.2015 відповідач отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю. З листа УПФ України в Галицькому районі м. Львова стало відомо, що [PERSON] отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі з 03.10.2014 довічно. У зв'язку із не повідомленням відповідачем спеціалістів центру про призначення та отримання пенсії за віком, останній безпідставно продовжував отримувати допомогу по безробіттю та перебувати на обліку як безробітний. У звязку з цим, Львівський міський центр зайнятості скерував відповідачу претензію про відшкодування коштів в сумі 1789,93 грн., проте така залишилась без задоволення. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 1\~789 грн. 93 коп. Представник позивача [PERSON], діючи згідно з довіреністю, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судові засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України\~вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 04.07.2014 звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як видно з витягу із наказів Львівського міського центру зайнятості про прийнятті рішення по [PERSON], 10.07.2014 відповідачу надано статус безробітного, та починаючи з 11.07.2014 останньому призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. У звязку з поданням відповідачем 12.01.2015 до Львівського міського центру зайнятості письмової заяви про відмову від послуг останнього, 12.01.2015 [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю. Встановлено, що Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова листом від 09.11.2015 за №18558/03-16 повідомило позивача про те, що [PERSON] отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком №2 (зі зниженням пенсійного віку) з 03.10.2014 року довічно. У звязку з наведеними обставинами, позивач на адресу відповідача скеровував претензію щодо відшкодування допомоги по безробіттю у сумі 1\~798,93 грн., незаконно отриманої за період з 03.10.2014 по 11.01.2015. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 44 цього Закону зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у\~ст. 45 цього Закону. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"\~пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. За правилами ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про призначення йому та отримання ним з 03.10.2014 пенсії за віком при неповному пільговому стажі, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, він, починаючи з 03.10.2014 по 11.01.2015, безпідставно отримував допомогу по безробіттю. Згідно з розрахунком, поданим позивачем, сума виплаченого відповідачу матеріального забезпечення на випадок безробіття, яка підлягає до відшкодування, складає 1\~789,93 грн., з яких: з 03.10.2014 по 31.10.2014 508,90 грн., з 01.11.2014 по 30.11.2014 544 грн., з 01.12.2014 по 31.12.2014 544 грн., з 01.01.2015 по 11.01.2015 1993,03 грн. З огляду на те, що відповідачем не подано доказів щодо неправильного нарахування вказаної суми, що підлягає відшкодуванню, чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Відповідно до ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Згідно\~з ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, вимоги Львівського міського центру зайнятості, як органу Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, є підставними і підлягають до задоволення, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 1789 грн. 93 коп. Згідно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved