Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області\~ про визнання права власності\~ на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, а саме просить: встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої 20.03.2008 року; визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 3,84 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5120885200:01:002:0757. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснити у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача - Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви просить справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2008 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №137113, виданого 21.03.2008 року Новоцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №07. За життя [PERSON] склала заповіт від 14.02.2008 року, посвідчений секретарем Новоцаричанської сільської ради Б-Дністровського району, номер в реєстрі нотаріальних дій 39, відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 09.04.2017 року номер заповіту у спадковому реєстрі 44205608 та він є чинним, згідно якого на випадок своєї смерті остання заповіла земельну ділянку загальною площею 3,84 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5120885200:01:002:0757 - [PERSON] та [PERSON]. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №064486. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], відмови від спадщини не заявляла. Однак, листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 08.09.2016 року вих. №1828/02-17 позивачу було повідомлено, що нею пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], крім того у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює прийняття спадщини у нотаріуса, позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). У відповідності до п. 23 ППВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може зареєструвати право власності на заповідане йому нерухоме майно, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що права позивача, як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved