Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 21 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського РУЮ у Луганській області, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21.06.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем в психологічному плані вони не сумісні, на цій підставі в сім'ї виникають сварки та скандали, які привели до того, що сумісне життя стало неможливим. Вона не працює, перебуває на обліку по догляду за дитиною-інвалідом (старшою донькою [PERSON], [INFO]), відповідач при розірванні шлюбу не буде надавати матеріальної допомоги на утримання доньки. Він фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має, він офіційно не працює, але в змозі надавати допомогу на утримання спільної доньки [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що сторони з 21.06.2011 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 21.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 29. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 08.06.2010 року. Неповнолітня донька проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 313 від 02.03.2016, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а відповідач на розірвання шлюбу згоден, а тому суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження [PERSON] в графі "батько" зазначений відповідач - [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти у частці від доходу відповідача, позиції відповідача, який визнав позовні вимоги, суд,

Outcome: approved