Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що 28.10.2004 року між сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу в сторін народився спільний син: [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 06.05.2011 року. З часу розірвання шлюбу і по теперішній час відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо свого сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги, не відвідує дитину. 16.08.2011 року позивачка уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, що також підтверджується довідкою з ДНЗ та характеристикою з школи на [PERSON] За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав з підстав, встановлених законом. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, в тому числі через оголошеня на офіційному сайті Виноградівського районного суду,про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування Виноградівської РДА в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та надав висновок за №03-24/1243 від 06.05.2019 року про доцільність позбавлення батьківських відповідача [PERSON] . Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.10.2004 року між сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу в сторін народився спільний син: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 06.05.2011 року (а.с.8). З часу розірвання шлюбу і по теперішній час відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо свого сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги, не відвідує дитину. 16.08.2011 року позивачка уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] »(а.с.7). Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, дитину не відвідує та не піклується нею, що також підтверджується довідкою з ДНЗ та характеристикою з школи на [PERSON] (а.с.9-10) У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності з ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). За таких обставин, встановлено належними та допустимими доказами факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Як вбачається із Висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА №03-24/1243 від 06.05.2019 року про доцільність позбавлення батьківських відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.22-23). Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідач впродовж тривалого часу мешкає окремо від дитини, вихованням не займається, не виявляє інтересу до його життя, не виявляє бажання до спілкування з ним. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання. Разом з тим, слід роз`яснити відповідачу [PERSON] , що згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір за подання заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 768 грн.40 коп.

Outcome: approved