Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визначити позивачу додатковий строк тривалістю три місяці для подвння заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належними чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України . По справі встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.11.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 11755 яка була дружиною позивача згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом РАЦСу м. Одеси. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді належного їй грошового вкладу, який зберігається на банківському рахунку у ПАТ АБ « Південний» на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ АБ « Південний» № 58 від 06.09.1993 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Таким чином до складу спадкового майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року увійшла грошова сума, розміщена на банківському рахунку у ПАТ АБ « Південний» на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ АБ « Південний» № 58 від 06.09.1993 року. З 2007 року по момент смерті позивач проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 1710 від 29.12.2018 року, виданою дільницею № 9 КП « ЖКС « Фонтанський». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1, ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 07.11.2018 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Саганович Олена Юріївна надала листа позивачу про те, що за його заявою , що надійшла про прийняття спадщини після його дружини [PERSON] , померлої [INFO] , пропущено строк для прийняття спадщини, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини позивач посилався на те, щ обув вимушений проходити лікування, через загострення хронічної хвороби на момент відкриття спадщини, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні в КП « Міській клінічній лікарні № 3» м. Одеси, на підтвердження чого надав виписку з історії хвороби. Згідно зі ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити ще додатковий строк, достатній для подання заяви для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно вищезазначеного пункту Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного і

Outcome: approved