Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Софіївсько-Борщагівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га, яка знаходиться на території Софійсько-Борщагівської сільської ради, що була надана покійному [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, згідно наказу Головного Управління Дерземагентства у Київській області №КИ/3222486200:03:003/00002106 від 05.07.2013 року. Позивачка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом з [PERSON] до дня його смерті. Крім того, нею подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу [PERSON], де 12 жовтня 2013 року була заведена спадкова справа №19/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Позивачка зазначає, що на вищезазначену земельну ділянку нею було отримано відмову у вчинені нотаріальних дій, яка обгрунтовувалась тим, що при набутті права власності на земельну ділянку в порядку спадкування до свідоцтва про право на спадщину долучається державний акт на право власності на земельну ділянку або інший правовстановлювальний документ. Однак оформити відповідний державний акт або інший правовстановлювальний документ її батько [PERSON] не встиг, оскільки [INFO] - помер. Тому, позивачка просила суд постановити рішення та визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га, яка розташована на території Софіївсько-Борщагівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька - [PERSON], право на яку належало йому згідно наказу Головного Управління Дерземагенства у Київській області №КИ/3222486200:03:003/00002106 від 05.07.2013 року. Позивачка в судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER], актовий запис № 15 від 02.07.2013 року, місце реєстрації - виконавчий комітет Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Померлий [PERSON] був батьком позивачки [PERSON]. До майна [PERSON], померлого [INFO], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] заведено спадкову справу № 19/2013 на підставі заяви позивачки № 55 від 12.10.2013 року. Згідно копії спадкової справи № 19/2013 сини померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від усієї спадщини, з чого б вона не складалась та де б не знаходилась спадщина після смерті [PERSON], згідно заяв № 56, 57 від 22.10.2013 року. Згідно довідки виконавчого комітету Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 348 від 07.10.2013 року, померлий [PERSON], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.12.1951 року по день смерті [INFO]. Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно наказу Головного Управління Держземагентства у Київській області № КИ/3222486200:03:003/00002106 від 05.07.2013 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер 3222486200:03:003:0266), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 16.01.2014 року позивачка [PERSON] знову звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою за № 1 про прийняття спадщини, яка складається з земельної ділянки площею 0,0800 га (кадастровий номер 3222486200:03:003:0266), що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, наданої для ведення особистого селянського господарства, що залишилась після смерті [PERSON]. Однак, як вбачається з матеріалів справи [PERSON], який помер [INFO], вчасно не було виготовлено та оформлено правовстановлюючий документ на право власності на зазначену вище земельну ділянку, а тому постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] від 16.01.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0800 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, наданої для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved