Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за вказаною адресою. З грудня 2017 року відповідач, який є її сином, не проживає у квартирі без поважних причин. Ухвалою суду від 13.08.2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд цивільної справи проведено без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Слід зазначити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.сп.4). У вказаній квартирі зареєстровані син - [PERSON] , чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] , згідно довідки Новоборівської селищної ради (а.сп.7). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 15.11.2018 року [PERSON] з грудня 2017 року не проживає у квартирі, за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач фактично не проживає за вказаною адресою більше одного року, а тому, в силу положень ч.2 ст.405 ЦК України, є особою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою). Відтак, позовні вимоги є обгрунтованими. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved