Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до Куйбишевського районного суду Запорізької області з зазначеним позовом в якому вона просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча зобов'язаний їх утримувати згідно норм Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження по справі на подачу відзиву на позовну заяву. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20) вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з документами 06.03.2018 року, але відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не подав. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.05.2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Більмацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, про що було складено відповідний актовий запис № 23 та видано свідоцтво про шлюб серія І - ЖС № 182227 (а.с.6), та мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1 - ЖС № 139712 (а.с.9), сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1 - ЖС № 062788 (а.с.10), сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І - ЖС № 245012 (а.с.7), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І - ЖС № 298705 (а.с.8). Згідно довідки № 244 від 27.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області діти проживають разом з матірю (а.с.21). Згідно ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі, зокрема через стан здоров'я чи матеріальне становище, або наявність інших дітей, непрацездатних родичів чи близьких осіб, що знаходяться на його утриманні, інші обставини, що мають істотне значення, суд з врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дітей. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved