Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 17 листопада 1998 року вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилося двоє дочок, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] на даний час вже є повнолітньою та продовжує навчатися у Луцькому національному технічному університеті. На період навчання дочки [PERSON] необхідні кошти для придбання навчального приладдя, підручників, зошитів, учбових посібників, канцтоварів, обслуговування комп`ютера, зняття ксерокопій, а також для оплати харчування, проживання, проїзду додому і до місця навчання. Крім того, на її утриманні перебуває ще одна дочка [PERSON] . Зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання дочки [PERSON] та її утримання. Відповідач [PERSON] отримує регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати, оскільки працює міжнародним водієм у ТОВ "Дартранс" Республіки Польща. Просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23 років. 15 квітня 2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 12 травня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву із зазначенням у ньому заперечень стосовно позову, в задоволенні позову просить відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю змісту позовних вимог. Зазначає, що дочка [PERSON] проживає окремо від позивача в м. Луцьку протягом двох останніх років. Приблизно рік працює викладачем у приватному закладі середньої освіти YEARS, що знаходиться в [ADDRESS] . Навчання дочки у Луцькому технічному університеті оплачував він особисто. На даний час дочка винаймає житло у м. Луцьку разом із співмешканцем та не потребує коштів на її утримання. Позивачем не надано підтвердження, що вона самостійно здійснює утримання дочки [PERSON] . Вважає, що сам факт реєстрації повнолітньої дочки за однією адресою з позивачем не є достатньою правовою підставою для звернення до суду з вказаним позовом. (а.с.29-30). 17 травня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив із зазначенням заперечень на твердження відповідача, які він виклав у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-39). Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять позов задоволити повністю із підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач суду пояснила, що з 01 січня 2021 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Всі витрати на утримання дочки, пов`язані з її навчанням несе вона. Відповідач життям дітей із вказаного часу не цікавиться. Враховуючи, що він офіційно працевлаштований за кордоном та отримує стабільну заробітну плату, просить стягнути аліменти в частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини. Відповідач в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні, яке відбулось 12 травня 2021 року позовні вимоги не визнав та заявив клопотання про забезпечення доказів, а саме, з приватного закладу середньої освіти «ЄАРС», як стверджував де працевлаштована його дочка [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд прийшов до висновку про частковое задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 089/21 Луцького національного технічного університету (ІV рівень акредитації) [PERSON] навчається у вказаному закладі на факультеті архітектури, будівництва та дизайну денної форми навчання за державним замовленням. Термін закінчення вузу 31 грудня 2021 року. (а.с.10). Також довідкою вказаного навчального закладу від 29 травня 2021 року № 777-21-35 стверджується, що за відсутністю в гуртожитку вільних місць, [PERSON] не було надано місце для проживання. (а.с.45). Згідно довідки про склад сім`ї та копії будинкової книги, дочка [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] . У вказаному будинковолодінні проживає і позивач. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20 травня 2021 року стверджується, що [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] . (а.с.46 зворот). Згідно відповіді директора ПЗ «ЗЗСО «Колегіум ЄАРС» від 16 червня 2021 року, яка була надана на виконання ухвали суду від 01 червня 2021 року, [PERSON] , [INFO] з Приватним закладом Заклад загальної середньої освіти «Колегіум ЄАРС» в трудових відносинах не перебуває. (а.с.56). Вказана довідка спростовує твердження відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, що дочка [PERSON] працює викладачем в приватному закладі середньої освіти ЄАРС, що знаходиться в [ADDRESS] та у зв`язку з чим не потребує матеріальної допомоги. Також не знайшла свого підтвердження та обставина, що дочка на даний час навчається на платній основі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що проживає в с. Луковичі Іваничівського району (Володимир-Волинського району) Волинської області. Батько, який є відповідачем у справі, з січня 2021 року їй допомоги не надає. У Луцьку вона проживає в подруги, винаймає квартиру та сплачує їй за проживання близько 2500 грн. Вона не працює, не підробляє, її мати, [PERSON] , здійснює оплату доїзду до місця її навчання, несе всі витрати на її утримання та придбання необхідної літератури, канцелярських приладів. У приватному навчальному закладі «ЄАРС» не працювала жодного дня. На початку року її батько, [PERSON] , залишив сім`ю та спілкуватися із нею не бажає. На даний час вона потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання, оскільки такі витрати несе лише мати, а коштів, які вона надає не вистачає для її забезпечення. Батько є працездатним та офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату і має змогу на її думку надавати їй матеріалу допомогу, яку вона потребує. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач є її сином. З початку року він залишив сім`ю та додому не приїжджає, з дітьми не спілкується та матеріальної допомоги не надає. [PERSON] кожні вихідні приїжджає додому в с. Луковичі із м. Луцька, де навчається. Внучка [PERSON] ніде не працює, матеріально її утримує позивач [PERSON] . На період навчання у м. Луцьку , [PERSON] винаймає квартиру із подружкою, за проживання в якій сплачує 2500 грн. Її син є працездатний, не хворіє, інших дітей немає та її не утримує, а тому вважає, що повинен сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , оскільки матері самій тяжко утримувати дітей. Відповідно до інформації про доходи, про доходи з інших джерел та отриманих авансових платежів податку на прибуток (а.с. 17-20), який перекладений з польської мови на українську мову та посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області Ушаковою Ю.А., відповідач офіційно працевлаштований в Республіці Польща ТзОВ та командитне товариство «Дартранс» та отримує офіційну заробітну плату. На підставі ч.3 ст.199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відтак обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися, виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: 1.досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; 2.продовження навчання; 3.потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; 4.наявність можливості у батьків надавати допомогу. У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачу в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу та потребу у такій допомозі доньки, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що спільна дочка сторін у справі [PERSON] досягнула 18 років, тобто стала повнолітньою, однак продовжує навчання на денній формі навчання за державним замовленням у Луцькому національному технічному університеті (ІV рівень акредитації) у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Твердження відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, що дочка навчається на платній формі навчання, орендує житло в ЖК «Яровиця» м. Луцька, працює викладачем у приватному закладі середньої освіти «ЄАРС» спростовано дослідженими в судовому засіданні доказами. [PERSON] проживає разом матір`ю, самостійно не працює у зв`язку з продовженням навчання, як підтвердила сама в судовому засіданні, перебуває на повному фінансовому утриманні матері, яка здійснює оплату всіх витрат дитини пов`язаних з навчанням. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів, які б стверджували, що останній несе будь-які витрати на утримання дочки пов`язані з її навчанням та що позбавлений фінансової можливості надавати таку допомогу. Разом з тим, і стороною позивача не надано суду належних доказів про конкретний розмір щомісячних витрат, які вона несе на утримання дочки [PERSON] . Стаття 199 СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому суд повинен враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. При наданні оцінки судом наявності можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки на період навчання, судом взято до уваги обов`язок щодо утримання дочки не лише матір`ю, а й батьком. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоров`я відповідача, беручи до уваги те, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні мати відповідача також ствердила, що її син, відповідач у справі, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В той же час судом береться до уваги, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 08 червня 20201 року з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] також стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх доходів до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням судду у господарській, цивільній або адмінінстративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких підстав, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати своїй повнолітній дочці [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, матеріальну допомогу. Матеріалами справи підтверджено, що він офіційно працює та отримує заробітну плату в розмірі, який дозволяє сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , яку вона потребує. При визначенні частки аліментів від заробітку відповідача, суд виходить із розміру заробітної плати, яку отримує відповідач, те, що точний розмір витрат на дочку [PERSON] позивачем не вказано, враховуючи рівний обов`язок батьків на утримання дітей та наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня подання позову до суду. На думку суду визначений розмір аліментів забезпечить належне виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо утримання дочки на період її навчання та забезпечить у повній мірі матеріальні потреби дитини. В силу ч.1ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 590 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved