Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, у звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, до досягнення дітьми повноліття; та стягнення аліментів на власне утримання у звязку з проживанням з нею дитини, до досягнення дитиною дочкою [PERSON], [INFO], трьох років в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісяця. Позивачка згідно заяви позов підтримала повністю та просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181, 183, 184 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. З свідоцтв про народження вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Як встановлено в судовому засіданні, діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст. 27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У звязку з чим слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, та аліменти на власне утримання у звязку з проживанням з нею дитини, до досягнення дитиною дочки [PERSON], [INFO], трьох років в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісяця. На підставі викладеного,

Outcome: approved