Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В ході судового розгляду судом за клопотанням представника позивача неналежного відповідача було замінено на Макіївську міську раду. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [INFO] помер батько [PERSON] в м.Макіївка Донецької області. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, однак встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки захворіла, крім того позивач проживає на тимчасово - окупованій території і не могла своєчасно звернутись до нотаріуса. Зазначає, що являється єдиною спадкоємницею після смерті батька, однак приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Швець А.О. рекомендовано їй звернутись до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Позивачка просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у її відсутності. Представник відповідача - Макіївської міської ради в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м.Макіївка Донецької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кам`янець-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис №596 від 08 липня 2020 року. З листа приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Швець А.О. від 01.12.2020 року за №211/01-16 вбачається, що [PERSON] рекомендовано звернутись до суду для продовження строку на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини. З копії свідоцтва про народження, зареєстрованого Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №954 від 05.08.1983 року вбачається, що в графі «Батько» зазначено « [PERSON] ». З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.02.2020 року за №00025498242 вбачається, що [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] після реєстрації шлюбу 18.12.2000 року, актовий запис №1240. З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.02.2020 року за №00025497723 вбачається, що [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] після реєстрації шлюбу 21.09.2011 року, актовий запис №985. З копії Витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.12.2020 року за №62705520 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Верховної ради України від 17 березня 2015 року № 254 -VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті (будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом), є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк - три місяці для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в м.Макіївка Донецької області .

Outcome: approved