Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду зі своїм вищезгаданим позовом. В позові вказує, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2015 року шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісяця, починаючи з 25.10.2016 року до досягнення кожним з дітей повноліття. [INFO] сину позивачки виповнилось 18 років, на теперішній час він навчається у Запорізькому авіаційному коледжі, тому потребує матеріальної допомоги батька. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на сина, який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини від заробітку, щомісяця, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку. В судовому засіданні позивач наполягала на позові за вищевказаними підставами, заперечивши на зустрічні позовні вимоги. Сторона відповідача позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити і звернулась із зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на утриманні відповідача перебуває його дружина, яка перебуває у стані вагітності, а сам відповідач не працює, є пенсіонером, крім того є інвалідом. Просять зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], до 1/5 частки на неповнолітню дитину. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], мешкає від відповідача окремо, навчається на 3 курсі денного відділення за бюджетною формою навчання Запорізького авіаційного коледжу імені О.Г. Івченка, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] і довідкою з місця його навчання. Доказів фактичного понесення витрат, їх розміру або витрат повнолітньої дитини на майбутнє, пов'язаних із навчанням, [PERSON] надано дано не було. При цьому, позивач не надала суду жодних доказів матеріального становища [PERSON], враховуючи яке суд мав би дійти висновку в наявності потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з продовженням навчання. Щодо можливості батька дитини надавати таку допомогу суд зазначає наступне. Відповідач повідомив суду, що в нього відбулися зміни матеріального та сімейного стану, погіршення його стану здоров'я, а також суттєві обставини, пов'язані зі станом здоров'я дружини: - за останнім місцем роботи - Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного зовнішньоторговельного та інвестиційного підприємства «Промоборонекспорт» відповідач був звільнений 01 серпня 2018 року і на даний час не працює, що підтверджується наказом про звільнення № 01 К-90; - на даний час відповідач є пенсіонером Міністерства оборони України з військовим званням підполковник і статусом ветеран військової служби, отримує лише пенсію за вислугу років у розмірі 3700,00 грн. - щомісяця у 2018 році та 4559,26 грн. у 2019 році відповідно, інших доходів на даний час не має, що також підтверджується довідкою ГУ ПФУ в м. Києві від 18 лютого 2019 року; - відповідач має онкологічне захворювання - папілярний рак щитоподібної залози, що підтверджується патогістологічним висновком Українського НПЦ ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів та тканин МОЗ України, від 04.12.2015 року та виписним епікризом клініки торакальної хірургії НВМКЦ «ГВКГ» МО України, від 11.12.2015 р. № 27873, консультаційним висновком спеціаліста КМКЕЦ та направленням; - відповідач одружений з [PERSON], згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Святошинським районним у м. Києві ВРАЦС ГТУЮ у м. Києві 08 жовтня 2016 року, актовий запис № 1262; - дружина відповідача - [PERSON], згідно із довідкою жіночої консультації пологового будинку № 3 м. Києва від 22 лютого 2019 року № 48 перебуває на обліку по вагітності, з вагітністю 15-16 тижнів. Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є необґрунтованими та недоведеними, а зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення через зміну матеріального і сімейного стану [PERSON] та погіршення його здоров'я. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved