Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що 05.12.2007 року між позивачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір застави транспортного засобу. Вказаний договір укладено в забезпечення належного виконання зобов`язвань за кредитним договором від 05.12.2007 року, укладеного між банком та [PERSON] . Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. від 08.04.2019 року відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 399 від 22.03.2019 року, вчиненого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. Згідно виконавчого напису на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», п.2. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, нотаріус звернув стягнення на предмет застави за вищевказаним договором - автомобіль марки/моделі Mitsubishi Grandis Sport, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, що належить на праві власності [PERSON] з метою задоволення вимог стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» в сумі 212 302,59 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави. На думку позивача, виконавчий напис вчинено із порушення вимог чинного законодавства, а тому не підлягає виконанню. Так, нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості на підставі первинних документів, оформлених відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», крім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що унеможливлює видачу виконавчого напису з огляду на приписи ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач також зауважує, що при вчинені нотаріальної дії нотаріус керувався п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При цьому, постановою ВП Верховного Суду від 20.06.2018 року пункти 1. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 визнано незаконними, не чинними і такими, що скасовані постановою Київського апеляційного адміністративного від 22.02.2017 року. Вказуючи на дані обставини, позивач просить задовольнити позов, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. У поданому Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відзиві на позовну заяву звернуто увагу на нормативному врегулюванні діяльності нотаріуса при вчинені виконавчого напису та зауважено на тому, що безспірність заборгованості підтверджують документи згідно переліку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, при цьому нотаріус не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача, представник відповідача підтримали вимоги та заперечення, викладені в поданих по суті справи заявах. Судом встановлено наступні обставини. Між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 05.12.2007 року укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник [PERSON] отримала 28 793,52 доларів США на умовах сплати відсотків за використання вказаними коштами та повернення кредиту у строк до 05.12.2014 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань за укладеним договором кредиту в той же день між Банком та позивачем [PERSON] укладено договір застави, згідно якого [PERSON] як заставодатель передав у заставу транспортний засіб - автомобіль марки/моделі Mitsubishi Grandis Sport, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007. Згідно договору про відступлення права вимоги, укладеного 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останнє набуло права вимоги як новий кредитор за вищевказаними договором кредиту та застави. В подальшому за договором факторингу від 26.09.2018 року право вимоги перейшло до ТОВ «Фердикт Капітал». На підставі заяви ТОВ «Фердикт Капітал» приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки/моделі Mitsubishi Grandis Sport, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, що належить на праві власності [PERSON] з метою задоволення вимог стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» в сумі 212 304,59 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави. Відповідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зі змісту заяви ТОВ «Фердикт Капітал» про вчинення виконавчого напису вбачається, що кредитором пред`явлено вимогу про відшкодування за рахунок заставного майна, крім заборгованості за тілом кредиту, нарахованих в період з 26.09.2018 року по 01.03.2019 року відсотків. Як зауважувалось вище, датою остаточного повернення кредиту є 05.12.2014 року. Відповідно до п. 1.6.1 договору кредиту позичальник зобов`язаний повністю сплатити банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного слід дійти висновку, що заява кредитора про видачу виконавчого напису не узгоджувалась з вимогами безспірності, що в свою чергу не було перевірено приватним нотаріусом. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Оскільки існуючі вимоги до позичальника, які пов`язуються з порядком та строками виконання обов`язків, трансформуються у вимоги до заставодавця та можуть задовольнятись шляхом права звернення на предмет застави, минування трирічного строку з моментувиникнення права вимоги за основним зобов`язанням слід поширювати для вирішення питання щодо спливу трирічного строку у праві вимоги до заставодавця. Суд приходить до висновку, що при вчинені виконавчого напису не дотримано положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Суд також звертає увагу, що пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Оскільки судом встановлено виникнення спору між учасниками з приводу суми заборгованості, що усуває можливість виконання виконавчого напису з огляду на вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності вимог, поданий позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved