Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що йому, [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2021 року, належить домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Зазначене домоволодіння позивач придбав у [PERSON] , котрий після оформлення договору купівлі-продажу виселився з домоволодіння та переїхав в інше місце проживання. В даному домоволодінні, що належить на праві власності [PERSON] залишаються зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] . Зазначені особи були зареєстровані колишнім власником домоволодіння, але вони ніяких прав на проживання і користування ним на даний час не мають. Позивачеві як власнику майна доводиться щомісячно сплачувати за відповідачів комунальні послуги. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи зазначене, позивач просив його позов задовольнити, визнавши відповідачів, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 25 січня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 17,18). Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 20). Відповідачам двічі направлялись повістки за адресою реєстрації, однак листи повернулись на адресу суду з відміткою «за даною адресою відсутні». (а.с. 29-31). Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістили та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористались. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2021 року, належить домоволодіння за адресою [ADDRESS] . (а.с. 5-9). Зазначене домоволодіння позивач придбав у [PERSON] , котрий після оформлення договору купівлі-продажу виселився з домоволодіння та переїхав в інше місце проживання. В даному домоволодінні, що належить на праві власності [PERSON] залишаються зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 11-14). Зазначені особи були зареєстровані колишнім власником домоволодіння, але вони ніяких прав на проживання і користування ним на даний час не мають. Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди [PERSON] у користуванні будинком, що розташований [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням». Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18. Відповідачі залишаючись зареєстрованим у квартирі позивача, порушують права та законні інтереси позивача, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Враховуючи встановлені у справі обставини, та те що між сторонами у справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд дійшов висновку про те, що відповідачі залишаючись зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] , є сторонніми особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2018 року у справі № 766/1955/16-ц, провадження № 61-755св18. Відповідно до\~Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"\~- громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved