Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивачі в своїй позовній заяві посилаються на те, що їм ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ) на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Даний факт підтверджується наступними документами: Рішенням Народного суду Іллічівського району м. Жданова від 9 жовтня 1980 року та Реєстраційним посвідченням від 18 січня 1983 року, згідно яких даний житловий будинок був виділений на її користь ( [PERSON] ) в дольових співвідносинах 61/100 частки та на користь [PERSON] в дольових співвідносинах 39/100 частки; Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 травня 1992 року та Реєстраційним посвідченням від 01 червня 1992 року, згідно яких 39/100 частини даного житлового будинку успадкувала вона ( [PERSON] ), як спадкоємець померлого [PERSON] . В даному житловому будинку за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується Інформацією «Про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб» № 006-13.07-04574 від 31 січня 2020 року. В 2014 році [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виїхали з даного житлового будинку та по теперішній час в ньому не проживають, так як більше вони туди не поверталися. Факт не проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в даному житловому будинку підтверджується Актом про фактичне проживання № 134 від 30 січня 2020 року. Відповідачі за весь час не робили жодних заходів для реалізації прав що належать їм по користуванню даним житловим приміщенням, вони (позивачі) перешкод в реалізації цього права не чинили. Виїжджаючи з даного будинку відповідачі зібрали усі свої особисті речі, що свідчить про їх наміри більше не повертатися. Факт відсутності відповідачів з 2014 року та по теперішній час можуть підтвердити свідки-сусіди. Просять визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивачі не з`явились, подали до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно, шляхом направлення судових повісток, клопотань про відкладення розгляду даної справи суду не направляли. Також, відповідачі викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 05.05.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з Рішенням Народного суду Іллічівського району м. Жданова від 09 жовтня 1980 року житловий будинок [ADDRESS] був виділений на користь [PERSON] в дольових співвідносинах 61/100 частки та на користь [PERSON] в дольових співвідносинах 39/100 частки. Також, як вбачається з Реєстраційного посвідчення від 18 січня 1983 року житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в дольових співвідносинах 61/100 частки та за [PERSON] в дольових співвідносинах 39/100 частки, на підставі Рішенням Народного суду Іллічівського району м. Жданова від 09 жовтня 1980 року, реєстраційний №27654. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 травня 1992 року виданого державним нотаріусом Папуш П.С. Третьої маріупольської державної нотаріальної контори спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] являється його донька - [PERSON] , яка прийняла спадщину в дольових співвідносинах 39/100 частки житлового будинку з прибудовами за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за №2-4.7. Також, відповідно до Реєстраційного посвідчення від 01.06.1992 року житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в дольових співвідносинах 39/100 частки вищевказаного домоволодіння. Згідно інформації з Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання ДАП №006-13.07-04574 від 31.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно Акту про фактичне проживання №134 30.01.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] та [PERSON] , що засвідчили сусіди: [PERSON] та [PERSON] . Як стверджується матеріалами справи відповідачі в зазначеному будинку не проживають, будь-яких витрат по його утриманню не несуть, будь-яких зв`язків з позивачами не підтримують. Відповідно до акту фактичного проживання, відповідачі у будинку позивача не проживають. Згідно статті 317ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачам у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачують комунальних послуг за жиле приміщення, не беруть участі в його утриманні. Оскільки відповідачі в зазначеній квартирі не проживають понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власниками та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов`язків щодо утримання будинку не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даному будинку та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягає до визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved