Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг по теплопостачанню за період з 01 грудня 2014 року по 01 червня 2016 року в сумі 1365 грн. 08 коп., які отримані за адресою: м. Полтава, пров.Клубний[ADDRESS]. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з [PERSON] нарахований за період з 01 лютого 2015 року по 01 січня 2018 року індекс інфляції в розмірі 421 грн. 40 коп. та 3 % річних в сумі 82 грн. 66 коп. Всього просив стягнути 1869 грн. 14 коп. Ухвалою судді від 30 березня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався, відзиву на позов не надав. Будь-яких клопотань сторони суду не подавали. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є отримувачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: м. Полтава, пров.Клубний[ADDRESS]. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані договором про надання послуг теплопостачання, укладеним 18 червня 2009 року. Крім того, одна сторона - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавав другій стороні - [PERSON] за адресою: м. Полтава, пров.Клубний[ADDRESS], послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв та частково їх оплатив, від їх отримання не відмовлявся. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобовязана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, відповідач вчасно в повному розмірі отримані послуги не оплачував, у звязку з чим за період з 01 грудня 2014 року по 01 червня 2016 року виникла заборгованість в сумі 1365 грн. 08 коп. У звязку з періодичною сплатою боргу в розмірі, що перевищує розмір щомісячного платежу, відповідачем фактично вчинені дії з визнання боргу, що згідно з приписами ч.1 ст.264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, після чого обчислення строку позовної давності розпочинається заново. Так, останній платіж здійснений відповідачем в квітні 2015 року у розмірі 235 грн. 90 коп., в той час як за цей місяць для сплати нараховано 42 грн. 33 коп. (а.с.4). Тому суд приходить до висновку, що позов позивачем предявлено в межах позовної давності. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобовязання, що винило між сторонами, є грошовим. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 1365 грн. 08 коп., компенсацію інфляційних втрат підприємства за період з 01 лютого 2015 року по 01 січня 2018 року у розмірі 421 грн. 40 коп. та 3% річних в розмірі 82 грн. 66 коп. Крім того, у звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. 00 коп. на відшкодування понесених судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 3631 грн. 14 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved