Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складає вимога про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Китайгородській, № 48 (колишня вулиця Леніна), за набувальною давністю, посилаючись на приписи статті 344 Цивільного кодексу України. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] вказала у заяві, що 15 червня 2015 року померла її бабуся [PERSON], яка з 1988 року і на день смерті постійно проживала у будинку по вул. Китайгородська, 48 (колишня вулиця Леніна) в селі Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,8701 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку за вище вказаною адресою. Оскільки вона постійно помагала бабусі по господарству і здійснювала за нею догляд, остання заповітом від 17 липня 2013 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і усі майнові права та обов"язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла саме їй. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON], як за законом так і за заповітом, інші спадкоємці відсутні; осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов"язкову частку у спадщині, не має. Будучи єдиним спадкоємцем спадкового майна бабусі, вона після її смерті стала відкрито володіти і користуватися будинком, яким володіє і безперервно користується і по цей час. У встановлений шестимісячний строк вона прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Царичанського нотаріального округу [PERSON] з необхідними документами для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За результатами розгляду поданих нею документів приватним нотаріусом [PERSON] 17 квітня 2016 року було видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Свідоцтво про право власності на будинок було повернуто їй без розгляду через пошкодження тексту (розмитість записів). Посилається на те, що за життя її бабуся з 1988 року і по день смерті 15 червня 2015 року відкрито і безперервно володіла належним їй житловим будинком № 48 по вул. Китайгородська (колишня вулиця Леніна) в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області з усіма господарчими, побутовими будівлями та спорудами, а вона після її смерті 15 червня 2015 року продовжує безперервно користуватись та володіти вказаним житловим будинком. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, про що надала суду письмову заяву про визнання позову. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, зясувавши правову позицію відповідача, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Позивачка [PERSON] відкрито і безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном майже рік, починаючи з 15 червня 2015 року, тобто від дня смерті бабусі [PERSON], яка до цього відкрито і безперервно володіла ним з 1988 року на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.05.1988 року. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Китайгородська, 48 (колишня вулиця Леніна), до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч.ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України. Юридична доля нерухомого майна на час розгляду справи залишається невизначеною. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved