Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 24 квітня 2004 року позивач перебуває в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконкомом Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, про що 24.04.2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 3. Від шлюбу з відповідачем мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не складається, між ними немає порозуміння, більш як півроку вони проживають як чужі люди порізно. Шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають, подальше сумісне життя і збереження сім'ї за таких умов є неможливими, такий шлюб існує лише формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї, та унеможливлює примирення з відповідачем, у зв'язку з чим він вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та позовні вимоги визнає в повному обсязі.. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, спільно не проживають, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобовязані поважати дитину, а саме неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Батьками неповнолітніх дітей є сторони по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дітей досягнуто згоди з приводу місця проживання дітей за місцем проживання їх матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дітей, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дітей, а тому підлягають задоволенню. Майновий спір не вирішувався. На підставі викладеного,

Outcome: approved