Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що 31.07.2016р. між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0465900. У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo Espero» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 08.01.2017р. приблизно о 01:45 год., на 507 км. + 650м. автодороги Київ-Чоп, в с.Банюнин, Львівської обл., [PERSON] , керуючи автомобілем «Daewoo Espero» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », здійснив наїзд на огородження цвинтаря та два надгробних пам`ятники. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено 10 м. 40 см. огорожі та два надгробних пам`ятники, власники вказаного майна зазнали матеріального збитку. Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2017 року у справі №465/745/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Покликаючись на положення ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна звернулися до страховика - ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/0465900 від 31.07.2016р. Так, на підставі страхового акта №ОЦ/075/000/17/0893 від 20.04.2017р., ПрАТ «УПСК» було виплачено Банюнинській сільській раді страхове відшкодування за пошкоджену огорожу цвинтаря в розмірі 7 768 (сім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 61 коп., що підтверджується платіжним дорученням №64 від 21.04.2017 року. На підставі страхового акта №ОЦ/075/000/17/1261 від 01.09.2017р., ПрАТ «УПСК» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування за пошкоджений надгробний пам`ятник в розмірі 7 987 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням №755 від 04.09.2017 року. Відтак, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК», які сплачено в порядку регресу, склав 15 756 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 55 коп. 16.03.2020р. між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та позивачем - Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, він, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АК/0465900 від 31.07.2016р. Таким чином, позивач, змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України, що узгоджується з умовами договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності №АК/0465900 від 31.07.2016р. Відтак, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на його, позивача, користь, завдані збитки в порядку регресу у розмірі 15 756 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 55 коп., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2020р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу, визнано обов"язковою явку в судове засідання позивача для дачі пояснень з приводу обставин справи та зобов"язано представити оригінали документів, на які є покликання в позовній заяві, для їх дослідження в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві, позов просить задоволити. В судовому засіданні досліджено матеріали цивільної справи, копії документів, які долучені до позовної заяви звірено з оригіналами, наданими позивачем для огляду в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву суду не наддав. Суд, з урахуванням фактичних обставин, строків розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача, про що позивач не заперечив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2016 року між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] укладено поліс №АК/0465900 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого забезпечено транспортний засіб марки «Daewoo Espero» номерний знак [NUMBER] . Відповідно до п.2 договору, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). 08.01.2017 року о 01:45 год. на 507 км. + 650м. автодороги Київ-Чоп, гр. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Daewoo Espero», д.н.з. [NUMBER] , проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на огородження цвинтаря, пошкодивши 10 м. 40 см. огорожі та два надгробних пам`ятники. Крім того, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.3б, 12.1, 2.10а ПДР України. За даних обставин, постановою Франківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.01.2017, є встановленим та не підлягає доказуванню. На підставі страхового акта №ОЦ/075/000/17/0893 від 20.04.2017р., ПрАТ «УПСК» було виплачено Банюнинській сільській раді страхове відшкодування за пошкоджену огорожу кладовища в розмірі 7 768 (сім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 61 коп., що підтверджується платіжним дорученням №64 від 21.04.2017 року. На підставі страхового акта №ОЦ/075/000/17/1261 від 01.09.2017р., ПрАТ «УПСК» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування за пошкоджений надгробний пам`ятник в розмірі 7 987 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням №755 від 04.09.2017 року. В спростування даних обставин відповідачем жодних доказів не надано. В матеріалах справи відсутні докази і такі не надані відповідачем, які б свідчили про те, що ним в позасудовому порядку виплачені кошти на користь ПрАТ «УПСК» в порядку регресу. 16 березня 2020 року між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та суб`єктом підприємницької діяльності ФОП [PERSON] укладено договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АК/0465900 від 31.07.2016р. Укладення даного договору не суперечить вимогам ст.512 та ст. 514 ЦК України. Відповідно до п.п.10 та п.п.11 додатку №1 до договору №13/03/2020 про відступлення права вимоги від 16 березня 2020 року, до позивача перейшло право вимоги за договором страхування №АК/0465900 від 31.07.2016р. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зважаючи на викладене, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача на підставі договору відступлення, виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2017 з вини відповідача, ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 13 073 (тринадцять тисяч сімдесят три) гривень 63 коп., то така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за договором відступлення права вимоги в порядку регресу. Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. В матеріалах містяться документи (договір про надання правової допомоги, додаткова угода до договору про надання правової допомоги, акт здачі - прийняття робіт, платіжне доручення, довіреність), які свідчать про надання правової допомоги позивачу. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved