Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є власником вказаної квартири, в якій зареєстрована її дочка - відповідач по справі. Після одруження в 2009 році [PERSON] переїхала на постійне проживання в м.Донецьк. Отже, відповідач в зазначеній квартирі не проживає тривалий час. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Ухвалою від 25.08.2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, надала свої повноваження представнику, яка подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повідомлена про розгляд справи належним чином. Відзив на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі, інших заяв та клопотань не подавала. Представник третьої особи в судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Л.М., зареєстрований в реєстрі за №2140. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Відповідно до відповіді на запит Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменті адміністративних послуг Херсонської міської ради від 13.08.2021 року №16-21/840 повідомлено, що інформація про місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджена. Згідно акту ОСББ «Куліка 128АБВ» від 20.07.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована, але фактично не проживає [PERSON] . Згідно довідки від 18.06.2016 року №3031, виданої КП «Дніпровський» [PERSON] , (донька) зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved