overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.04.2010 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюб у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через різні погляди на життя, на шлюб та сім'ю. За час спільного сімейного проживання сторони дійшли висновку, що в них відсутні будь-які спільні інтереси. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За переконанням позивача, подальшого сенсу налагоджувати сімейні відносини немає. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового засідання повідомлялись своєчасно. Позивач просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про час та дату судового засідання повідомлявся. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 16.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 16 квітня 2010 року, актовий запис №360. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім"ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім"ї. Вжиті заходи, щодо примирення подружжя були марними, сторони не примирились, в зв'язку з цим суд приходить до висновку, що даний шлюб повинен бути розірвано. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач на дитину добровільно не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала і просила суд задовольнити у повному обсязі. Від відповідача по справі також надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутності, позов визнав, згоден платити аліменти на доньку [PERSON] та інших утриманців не має. А також додав, що не працевлаштований. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 2012 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 276 (а.с.4), згідно копії свідоцтва серії І-ВЛ № 008899, виданого Відділом державної РАЦС по м. Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського МРУЮ у Харківській області 14.08.2014 року, відповідач [PERSON] змінив прізвище на "Чорний" (а.с.25). Позивач і відповідач мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2,3). По матеріалам справи щодо особи відповідача судом було встановлено, що він на даний час не працює та інших стягнень по виконавчим листам не має. У порядку ст. ст. 180,182,183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим даний позов підлягає задоволенню. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що позивачем наданими суду письмовими доказами було доведена необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитина та ці обставини не були спростовані відповідачем, що підтверджується його заявою про визнання позову, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає даний позов таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач на дитину добровільно не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала і просила суд задовольнити у повному обсязі. Від відповідача по справі також надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутності, позов визнав, згоден платити аліменти на доньку та інших утриманців не має. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2015 року був розірваний, що підтверджується копіями рішення, ухвали суду від 16.01.2016 року про виправлення описки і відміткою у паспорті позивача (а.с.4,5,17), мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка мешкає з позивачем, про що свідчить довідка з місця проживання ( а.с.2). Згідно вказаного вище рішення суду про розірвання шлюбу позивачу було присвоєне дошлюбне прізвище - "[PERSON]" ( а.с. 4), у зв'язку з цим Куп'янським РВ ГУ ДМС України в Харківській області 03.03.2016 року їй виданий паспорт громадянина України на ім'я [PERSON] зі штампом про реєстрацію розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с.16-17) По матеріалам справи щодо особи відповідача судом було встановлено, що він працює вантажником на Куп'янському молочному комбінаті, інших стягнень по виконавчим листам не має. У порядку ст. ст. 180,182,183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим даний позов підлягає задоволенню. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій вказала на те, що 25.10.2014 року між нею та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб, який 17.06.2016 року рішенням Обухівського районного суду Київської області був розірваний. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Зазначила, що відповідач вже більше шести місяців не допомагає їй ні матеріально, ні фізично, з дитиною майже не бачиться. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково. Зазначив, що в нього вже є дитина, на яку він сплачує аліменти (точного розміру аліментів не зазначив), надав довідку про доходи з місця роботи та просив частково задовольнити позов, зменшивши розмір аліментів. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, вислухавши сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2014 року, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2016 року, що підтверджується рішенням суду. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідач офіційно працює в ТОВ "Баярд 9" та отримує офіційну заробітну плату. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона цього потребує, тому суд з врахування обставин, зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої доньки [PERSON], таким чином повністю задовольнивши позовну заяву. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду 15.10.2014 року з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]., який навчається, мотивуючи позов тим, що син є студентом "Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу НТУ", денної форми навчання, що об'єктивно вимагає додаткових витрат. Відповідач є батьком дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється. В позовній заяві позивач просила стягувати з відповідача на користь повнолітнього сина аліменти в твердій грошовій в розмірі 450 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року. В судове засідання позивач не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, що повернулися на адресу суду. Справа слухалась у відсутності відповідача та в заочному розгляді згідно ст.169, ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]., який навчається в Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі НТУ, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 р. /а.с.9/. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Таким чином, суд приходить до висновку, що повнолітній син, який навчається, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Враховуючи матеріальне становище сторін, необхідність сина в матеріальному забезпеченні, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, визначає розмір аліментів (згідно ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України) в твердій грошовій в розмірі 450 грн., щомісячно, починаючи з 15.10.2014 року до 30.06.2016 року без урахування часу зимових та літніх канікул.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинку [ADDRESS] , з підстав визначених ч.2 ст.405 ЦК України. Позивач зазначила, що відповідач є її сином, в квартирі не проживає більше 5 років, за цей час житловим приміщенням не користувався, його речей в будинку немає, ніяких домовленостей про користування будинком з відповідачем не має, перешкод у користуванні житлом позивач не вчиняє. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що є порушенням її прав, так як вона є власником квартири. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Судом встановлено: Позивач є власником 1/3 квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2010 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Андріадіс В.Ю., копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25594859 від 17.03.2010 року(а.с.10, 11). Відповідно до довідки про склад сімї, виданою головою органу СОН мікрорайона "Нова Слободка" від 12.06.2018 року в будинку № [ADDRESS] в будинку зареєстровані позивач та відповідач (а.с.8). Згідно акту складеними сусідів позивача, відповідач не проживає за зазначеною адресою. (а.с.9). Нормами ст.405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом встановлено, що відповідач втратив право користування будинком № 13 по [ADDRESS] , через свою відсутність в ньому без поважних причин понад один рік, та відсутність домовленості про порядок користування між позивачем та відповідачем. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , з підстав визначених ч.2 ст. 405 ЦК України. Позивач зазначила, що відповідач [PERSON] , в квартирі не проживає більше 10 років, за цей час житловим приміщенням не користувався, його речей в будинку немає, ніяких домовленостей про користування будинком з відповідачем не має, перешкод у користуванні житлом позивач не вчиняє. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що є порушенням її прав, так як вона є власником квартири. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Судом встановлено: Позивач є власником 1/2 квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26318060 та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом №4-599. Відповідно до довідки "Виписка № 1320 з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію" відповідач зареєстрований в даній квартирі. Згідно акту складеними сусідів позивача, відповідач не проживає за зазначеною адресою. Нормами ст.405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом встановлено, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS] , через свою відсутність в ньому без поважних причин понад один рік, та відсутність домовленості про порядок користування між позивачем та відповідачем. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що вона зареєстрована, постійно мешкає та згідно з розпорядженням № 495р від 04.09.2014 р. районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS]. Квартира є власністю територіальної громади в особі Запорізької міської Ради на підставі рішення виконкому Запорізької міської Ради від 26.04.1976 р. № 147/8 та акту вводу в експлуатацію на підставі постанови виконкому Запорізької міської Ради від 03.11.1982 р. № 338/4. Квартира двокімнатна: житловою площею 28,3 кв.м., загальною площею 50,45 кв.м., корисною площею 48,2 кв.м., підсобною площею 19,9 кв.м. Згідно з п.1 розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району від 04.09.2013 р. № 495 р, надано дозвіл на зміну умов договору найму житлового приміщення та визнано її головним (відповідальним) квартиронаймачем двокімнатної квартири [ADDRESS]. На виконання розпорядження від 04.09.2013 р. № 495 р, між нею та МКП «Основаніє», 22.10.2014 р. укладений договір № 32608025. 11.09.2014 р. з метою реалізації права на приватизацію квартири, вона звернулась до відповідного відділу приватизації районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, але 19.09.2014 р. їй було відмовлено у зв»язку зі знищенням архівних документів за 1983 рік. Аналогічну відповідь від 19.09.2014 р. вона отримала з департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської Ради. Посилаючись на ст.ст.1, 3, 5, 6, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.65-1 ЖК України, за позовом [PERSON] просить усунути їй перешкоди в реалізації права на приватизацію двокімнатної квартири [ADDRESS] та зобов»язати відділ приватизації районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району оформити передачу їй у приватну власність зазначеної квартири. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов визнає. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] та третя особа [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Вирішуючи питання щодо заявленого позову, суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів, інтересів інших осіб. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ст..130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування позову позивач зазначила, що 15.10.2005 року позивач та відповідач, [PERSON], уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 15.10.2005 року Бродецькою сільською радою Катеринопільського району Черкаської області. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Діти перебувають на повному її утриманні. Відповідач злісно ухиляється від утримання дітей. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Участь у вихованні дітей не приймає. Інших неповнолітніх дітей, окрім їхніх не має. В даний час відповідач працює в ПАТ НВП " Урожай" механізатором в смт. Катеринопіль. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до повного задоволення, оскільки вимоги позивача законні і ґрунтуються на доказах, які безпосередньо були дослідженні в судовому засіданні. Добровільна грошова або інша допомога відповідачем систематично не надається. Договір між батьками про сплату аліментів на дитину згідно ст. 189 СК України не укладався. Заява про добровільне відрахування аліментів згідно ст. 187 СК України відповідачем за місцем роботи не подавалась. Одним із способів виконання батьківського обов'язку, щодо утримання дітей відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є сплата аліментів за рішенням суду. За таких обставин, суд, оцінивши докази у їх сукупності приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України ,

Outcome: approved