Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Березнянської сільської ради Хмільницького району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.03.1996 року в с. Чудинівці Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається з житлового будинку в с. Чудинівці Хмільницького району по вул. Шевченка, 26 та права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП « Південний Буг» с. Березна Хмільницького району, розміром 2.44 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі. За життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своєму синові [PERSON]. Будучи спадкоємцем за заповітом [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, однак прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. 06.11.2011 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке він прийняв у спадщину після смерті [PERSON] Являючись спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], позивач будучи на момент смерті батька неповнолітнім, прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, оскільки є необхідним встановлення факту прийняття спадщини його батьком [PERSON] після смерті [PERSON] та у звязку з втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини, суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. За наведених вище обставин справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 376832, виданим виконкомом Березнянської сільської ради Хмільницького району доведено, що 26.03.1996 року померла [PERSON] (а.с.6), мати [PERSON] (а.с.8). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема з права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП « Південний Буг» с. Березна Хмільницького району, розміром 2.44 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.9, 11, 16). Відповідно до заповіту складеного 09.03.1993 року (а.с.7), [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, діючого на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] доведено довідками Березнянської сільської ради № 223 від 28.04.2017 року (а.с.9) та № 318 від 29.05.2017 року, згідно яких [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO], разом з нею проживав без реєстрації її син [PERSON], який провів її поховання, а після смерті вступив в управління та володіння спадковим майном, відтак вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року. 06.11.2011 року помер [PERSON], до доводиться копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 282335 (а.с.12), батько позивача (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке він прийняв у спадщину після смерті [PERSON] Позивач являючись спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті батька був неповнолітнім, однак не може реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку, в звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Про втрату правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) свідчить оголошення в газеті "Життєві обрії" (а.с.17). Згідно інформації, наданої державним нотаріусом Хмільницької нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.27). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що позивач прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦПК України, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку немає можливості, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, оскільки право спадкодавця на зазначене спадкове майно не припинилося після його смерті, хоча оригінали правовстановлюючих документів відсутні, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved