Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі та пені, посилався на те, що між управлінням міського майна Маріупольської міської ради та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення від 26.06.2012 року № 2822-П, загальною площею 11,7 кв.м., розташованого в будинку за адресою: [ADDRESS]. Акт прийому-передачі нежитлового приміщення за № 7046 підписаний 26.06.2012р. Рішенням Маріупольської міської ради № 6/43-5016 від 30.12.2014 року Управління міського майна Маріупольської міської ради було перейменовано в Департамент міського майна Маріупольської міської ради з 01.02.2015 року. Згідно з п.п.7.1 п.7 вказаного Договору - цей договір набуває чинності і діє з 26.06.2012р. до 26.06.2013р. Відповідно до п.п. 7.5 п.7 Договору, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, оскільки заяви або заперечення сторін за договором відсутні, станом на сьогоднішній день договір є подовженим та чинним. Відповідно до п.п. б) п. 3.2. та п.п. 4.2. 4.3. договору 2822-П орендар зобов'язаний щомісяця та в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування приміщенням. Однак, відповідачем зазначені умови договору не виконані. Відповідно до п. 6.3 договору № 2822-П у разі порушення терміну внесення орендної плати з Орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення. Згідно розрахунку відповідач має заборгованість з орендної плати за період з лютого 2015 року по січень 2018 року, яка складає 11001грн. 68 коп., а також суму пені з 01.04.2015р., що складає 1662 грн. 81 коп. У зв'язку з чим позивач просить стягнути загальну суму заборгованості у розмірі 12664,49 грн. з відповідача на його користь, судові витрати просив покласти на відповідача. Представник позивача Матвієнко О.З., яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, до суду не з'явився, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 26.06.2012 року № 2822-П, між управлінням міського майна Маріупольської міської ради та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 11,7 кв.м., розташованого в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). Відповідно до Акту прийому-передачі нежитлового приміщення за № 7046 від 26.06.2012р. вказане нежитлове приміщення було передано відповідачу для загального користування (а.с. 9). Відповідно до п.п. б) п. 3.2. та п.п. 4.2. 4.3., п. 6.3 договору 2822-П орендар зобов'язаний щомісяця та в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування приміщенням. У разі порушення терміну внесення орендної плати з Орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення. Як вбачається з розрахунків заборгованості по орендній платі та пені, відповідач має заборгованість з орендної плати за договором оренди № 2822-П, за період з лютого 2015 року по січень 2018 року, яка складає 11001 грн. 68 коп., а також суму пені з 01.04.2015р., що складає 1662 грн. 81 коп. (а.с. 10-12). Відповідно до ч.1ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно дост.19 Закону України«Про оренду державного та комунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі оренди. Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦК України, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Невиконання відповідачем зобов'язань по договору оренди позбавляє можливості використовувати об'єкт комунальної власності. Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦК України, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено передання повноважень щодо управління комунальною власністю виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. П. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені і в інтересах територіальних громад здійснюють повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню об'єктами комунальної власності. Відповідно до п. 31 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремі повноваження по управлінню майном, що відноситься до комунальної власності. Відповідно до положення ч.1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив умови договору оренди нежитлового приміщення, у зв'язку із чим сума з орендної плати та пені підлягає стягненню з нього в повному обсязі 12664,49 грн. на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved