Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись, що з 10.01.1996 перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 1. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з лютого 2018 вони припинили сімейно-шлюбні стосунки, спільного бюджету та господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідач зловживає спиртними напоями, застосовував щодо неї за час спільного проживання фізичне насильство. Добровільно розірвати шлюб відповідач не погоджується. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, так як сімя повністю розпалася, а її подальше збереження не має сенсу та суперечить її інтересам. Просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Ухвалою суду від 11.06.2018 сторонам було надано час для примирення терміном два місяці, а провадження у справі було зупинено. На разі, сторони не примирилися. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подавши до суду натомість заяву, якою позов підтримала та просить розглянути справу за її відсутності. На разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та відзиву на позов до суду не подав. За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів у порядку заочного провадження, що узгоджується із положеннями ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним засобом на разі неявки в судове засідання всіх учасників справи у відповідності до положень ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судому засіданні встановлено, що 10.01.1996 сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Синявської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 1. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, сімейно-шлюбні стосунки припинили з лютого 2018, спільного бюджету та господарства не ведуть, проживають окремо. Викладене підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, якими є: - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 11.04.2018 виконавчим комітетом Синявської сілсьької ради Рокитнянського району Київської області (а.с. 9); - копія паспорта на ім'я позивача, серії [NUMBER], виданого 15.04.1998 Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області. Наданий сторонам час для можливого примирення, що минув, а саме два місяці, бажаного результату не дав і позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу. З названих підстав суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і примирення між ними не можливе. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями ст. 3 та Глави 11 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом було дотримано таких вимог законодавства. Разом з тим, як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не відбулося. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є підставою для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704.80 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача у справі.

Outcome: approved