Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2016 року звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві зазначили, що [INFO] року помер їхній батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,6742 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яка розташована на території Рябоконівської сільської ради. Позивачі мають намір успадкувати майно, оскільки являються спадкоємцями за законом, в зв'язку з чим звернулися до суду з позовом та прохають поновити їм строк звернення до суду та визнати за ними право приватної власності в порядку спадкування по ? частині кожному на земельну ділянку площею 4,6742 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], після смерті батька [PERSON] В судове засідання позивачі не з'явилися, однак від їх представника надійшла заява про підтримання позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та про слухання справи у їх відсутність. Представник відповідача - Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 14.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області. Після його смерті відкрилася спадщина, спадковим майном якої є земельна ділянка площею 4,6742 га, розташованої на території Рябоконівської сільської ради, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER]. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивачі являються дітьми померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвами про їх народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.05.2016 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті свого батька [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняли, оскільки вони проживали разом зі спадкодавцем на момент смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області №120 від 20.04.2016 року та не заявили відмову від неї. Також, як вбачається з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області №1304/01-14 від 09.09.2016 року, що згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 2012- 2016 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлого [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER]. Також, як вбачається зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/2 частку земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] кожен. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів щодо поновлення їм строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачами строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці після смерті спадкодавця - [PERSON], мають законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved