Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS] . Крім позивача за вказаною вище адресою також зареєстрований син позивача відповідач у справі [PERSON] , який постійно, до грудня 2019 року проживав у вказаній вище житловій квартирі. З того самого часу його особистих речей у квартирі немає, будь-яких виплат, пов`язаних зі сплатою комунальних послуг він не несе. Позивач самостійно несе всі витрати, пов`язані з утриманням квартири. Визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідно позивачу для зняття останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У зв`язку з викладеним позивач вважає, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Належно повідомлений\~відповідач у судове засідання не прибув з невідомих причин, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до довідки № 1160 Торецької міської війстьково-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 26.07.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: [PERSON] та син наймача [PERSON] ( а.с.9). Особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкритий на [PERSON] . Крім позивача в квартирі зареєстрований син позивача [PERSON] . З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом (ч. 2 ст. 71 ЖК України). В статті 71 Житлового кодексу України визначенні конкретні випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом з`ясовано той факт, що відповідач по справі [PERSON] з грудня 2019 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом №1282 від 30.07.2021 року про фактичне не проживання особи (а.с.8). Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] з грудня 2019 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню. \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved