Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позовом до відповідача про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. На підставі витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 17667410 від 24.03.2008р. було з`ясовано, що міститься запис про обтяження за № 1376275 від 13.10.2004року на підставі постанови №22/20 від 09.04.2004 року Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва. Арешт на все майно було накладено державним виконавцем постановою № 22/20 районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції від 09.04.2003року. Після звернення до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві було встановлено, що виконавче провадження було знищене, однак арешт з майна не знятий. Позивач звернувсь до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції з заявою про зняття арешту накладено на підставі постанови № 22/20 від 09.04.2004року. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 03.04.2019р. вбачається, що на виконанні не перебуває на виконанні виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] . Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню, а відтак жодної дії, в тому числі щодо зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться.Посилаючись на те, що позивач не має можливості оформити спадщину, у зв`язку із неправомірними діями відповідача, просить суд зняти арешт з усього майна, що належить померлому [PERSON] , накладений на підставі постанови 22/20 від 09.04.2004року районним відділом ДВС Мінського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 17667410, зареєстроване 24.03.2008року, реєстратор Двадцять перша київська державна нотаріальна контора. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулась до суд з заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 09.04.2004року державним виконавцем районним відділом ДВС Мінського районного управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На підставі даної постанови накладено арешт на все майно боржника, а саме [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. На підставі витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 17667410 від 24.03.2008р. було з`ясовано, що на все майно померлого накладено арешт. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 03.04.2019р. вбачається, що на виконанні не перебувають на виконанні виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] . У звільненні майна з-під арешту відмовлено. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. З огляду на викладене, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved