Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача та просить постановити рішення яким стягнути з [PERSON] на її користь спричинену їй незаконними діями матеріальну шкоду на загальну суму 4500 гривень. В обгрунтування позову посилається на те, що на при кінці квітня 2015 року через мережу інтернет-оголошень вона дізналась про те, що в селі Болехівці Дрогобицького району Львівської області по вул. Стебницькій, 1 проживає відповідач, яка займається розведенням, вирощуванням та продажом різних порід собак, в тому числі і йоркширських терєрів, якого вони підшуковували щоб придбати для своєї доньки. Зателефонувавши за номером, який був вказаний в інтернет оголошенні, вона звязалась із відповідачем і довідалась із розмови з нею, що в продажі дійсно є цуценя йоркширського терєра, вартістю 4500 гривень. 10 травня 2015 року, попередньо домовившись про зустріч, вона разом із чоловіком та своїми знайомими приїхала в с. Болехівці та придбала у відповідача цуценя йоркширського терєра чоловічої статі віком 1,5 місяця від народження, оплативши вартість цуценяти в розмірі 4500 гривень. Гроші вона сплатила відповідачу, а остання, в свою чергу, передала їй у власність цуценя в присутності її знайомих [PERSON] та [PERSON] Під час купівлі у відповідачки вказаного цуценяти, остання запевнила її, що воно здорове та привите від різних хворіб. Вдома вона звернула увагу на його надзвичайно маленькі розміри та вагу, млявість, а також на те, що цуценя весь час важко дихало. Вона не придала цьому значення, оскільки не мала попереднього досвіду в придбанні собак, а відтак виконувала всі надані відповідачем вказівки щодо його утримання та догляду, в тому числі не виносила кволе цуценя на двір на прогулянку. 14 травня 2015 року, на четвертий день з моменту його придбання, цуценя відмовилось від їжі та пиття, дихало ще важче, про що вона повідомила відповідача в телефонному режимі, однак з її слів дізналась, що в цьому немає нічого страшного і потрібно поїти цуценя морквяним відваром. Проте, не дивлячись на виконані нею рекомендації, надані відповідачем, стан цуценяти став погіршуватись, воно перестало ставати на лапки і 17.05.2015 року вона звернулась до ветеринарного лікаря, який надав ветдопомогу у вигляді інєкції глюкози для підтримки життєдіяльності цуценяти. Не дивлячись на це, 18.05.2015 року цуценя, придбане у відповідачки, померло. В цей же день, вона разом із своїм чоловіком та знайомими [PERSON], [PERSON] та [PERSON], приїхали до відповідачки, за місцем її проживання і продажу собак, щоб вирішити питання обміну цуценяти або ж повернення їй затрачених коштів, так як очевидним став факт придбання нею смертельно хворого цуценяти, тобто товару неналежної якості. Відповіддю на її звернення стала агресивна реакція з боку відповідача та її чоловіка, звинувачення її у смерті цуценяти, та відмова у задоволенні вимоги про повернення коштів чи вирішення цього питання будь-яким іншим компромісним шляхом, в тому числі і заміни цуценяти на інше, здорове. За таких обставин, вона звернулась до Дрогобицької районної державної лабораторії ветеринарної медицини, з метою отримання висновку про причини смерті цуценяти, надавши їм його тіло для обстеження. 22.05.2015 року вона отримала «Протокол розтину трупа тварини», де встановлено патанатомічний діагноз: запалення легень, піроплазмоз. Вважає, що відповідачка, скориставшись її довірою та відсутністю досвіду умисно приховала від неї факт хворобливого стану цуценяти, про який їй було достеменно відомо: важкий подих свідчив про наявність проблем з легенями, до якого приєднався піроплазмоз (інкубаційний період при укусі кліща триває приблизно 2х тижнів, а признаки хвороби відмова від їжі і пиття проявились на 4-й день перебування собаки у неї), тобто цуценя вже було уражене піроплазмозом. Відповідач не тільки не повідомила її про істотний недолік придбаного нею товару, навмисно продавши їй хворе цуценя, але й не видала їй жодного підтверджуючого документу про вік та стан здоровя собаки (ветеринарний паспорт), не надала інформації щодо отриманих собакою щеплень, не дотримавшись тим самим норм ч.2 ст. 662 ЦК України. Оскільки відповідачка не відреагувала на її усні та на письмові звернення щодо заміни цуценяти, яке померло, на здорове, або ж повернення їй коштів при неможливості такої заміни, вона була змушена звернутись до Трускавецького міського відділу ГУ МВСУ у Львівській області із заявою про відкриття кримінального провадження за ознаками ст. 190 Кримінального Кодексу України «Шахрайство», які, на її думку, вбачались в діях відповідача. Після проведеної працівниками міліції перевірки, вона отримала відповідь на своє звернення, в якій зазначено, що по факту спричинення їй матеріальних збитків, вона має право звернутись в суд в порядку цивільного судочинства, оскільки відносини, що склались між нею та відповідачем мають цивільно-правовий характер. У звязку з порушенням її прав вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві просила суд позов задоволити. Вказала, що неправомірними діями відповідача заподіяно їй шкоду, оскільки відповідач приховала від неї той факт, що цуценя придбане нею є хворим. Вона хотіла вирішити даний спір в позасудовому порядку, однак відповідач категорично відмовилась, а тому вона змушена звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги своєї довірительки, просила суд постановити рішення яким задоволити позов. В судовому засіданні відповідач заперечила проти позовних вимог позивача та вказала, що вона дійсно займається розведенням та продажом цуценят різних порід. Позивач їй знайома, оскільки вона продала їй цуценя породи йоркширського терєра за 4500 гривень. Грошові кошти їй передавала інша жінка а не позивач. Вона не може стверджувати, що саме по телефону спілкувалась з позивачем. Відзначила, що вона продала позивачу здорове цуценя, однак через недостатній догляд із сторони позивача, воно загинуло. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказав, що він є приватним лікарем ветеринаром та приїжджав до позивача додому за її викликом. Він надав допомогу собаці позивача йоркширському терєру оскільки останній був дуже ослабленим. Він також вказав позивачу що в подальшому необхідно робити, як за ним доглядати, однак ввечері біля 24 год. позивач повідомила його, що цуценя померло. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] та пояснила, що вона була присутньою при розтині трупа собаки позивача. При бактеріологічному дослідженні інфекційних захворювань не виділено. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення відповідача, свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл. 3 зокрема ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини. Матеріалами цивільної справи встановлено, що на при кінці квітня 2015 року через мережу інтернет-оголошень позивач дізналась про те, що в селі Болехівці Дрогобицького району Львівської області по вул. Стебницькій, 1 проживає відповідач, яка займається розведенням, вирощуванням та продажом різних порід собак, в тому числі і йоркширських терєрів, якого позивач шукала, щоб придбати для своєї доньки. Зателефонувавши за номером, який був вказаний в інтернет оголошенні, позивач звязалась із відповідачем та довідалась із розмови з нею, що в продажі дійсно є цуценя йоркширського терєра, вартістю 4500 гривень. 10 травня 2015 року, попередньо домовившись про зустріч, позивач разом із чоловіком та своїми знайомими приїхала в с. Болехівці та придбала у відповідача цуценя йоркширського терєра чоловічої статі віком 1,5 місяця від народження, оплативши вартість цуценяти в розмірі 4500 гривень. Зазначені обставини в судовому засіданні не заперечила та не спростовувала відповідач. Під час купівлі у відповідача вказаного цуценяти, остання запевнила позивача, що воно здорове та привите від різних хворіб. Вдома позивач звернула увагу на його надзвичайно маленькі розміри та вагу, млявість, а також на те, що цуценя весь час важко дихало. Позивач не придала цьому значення, оскільки не мала попереднього досвіду в придбанні собак, а відтак виконувала всі надані відповідачем вказівки щодо його утримання та догляду, в тому числі не виносила кволе цуценя на двір на прогулянку. 14.05.2015 року, на четвертий день з моменту його придбання, цуценя відмовилось від їжі та пиття, дихало ще важче, про що позивач повідомила відповідача в телефонному режимі, однак з її слів дізналась, що в цьому немає нічого страшного і потрібно поїти цуценя морквяним відваром. Не дивлячись на виконані позивачем рекомендації, надані відповідачем, стан цуценяти став погіршуватись, воно перестало ставати на лапки і 17.05.2015 року позивач звернулась до ветеринарного лікаря, який надав ветдопомогу у вигляді інєкції глюкози для підтримки життєдіяльності цуценяти. Не дивлячись на це, 18.05.2015 року цуценя, придбане у відповідача, померло. 18.05.2015 року позивач разом із своїм чоловіком та своїми знайомими приїхали до відповідача, за місцем її проживання і продажу собак, щоб вирішити питання обміну цуценяти або ж повернення їй коштів, так як очевидним став факт придбання нею смертельно хворого цуценяти. Відповідач звинуватила позивача у смерті цуценяти, та відмовила останній у поверненні коштів. Згідно «Протоколу розтину трупа тварини», який наданий Дрогобицькою районною державною лабораторією ветеринарної медицини вбачається, що у цуценяти йоркширського терєра було запалення легень та піроплазмоз. Після проведеної працівниками міліції Трускавецького міського відділу ГУ МВСУ у Львівській області перевірки, позивачу надана відповідь в якій зазначено, що по факту спричинення позивачу матеріальних збитків, вона маю право звернутись в суд в порядку цивільного судочинства, оскільки відносини, що склались між сторонами носять цивільно-правовий характер. Так, з висновку по матеріалах ЖЄО № 1271 від 02.07.2015 року, вбачається, що відповідач [PERSON] відмовилась від письмового пояснення, однак в усній формі повідомила, що вона дійсно продала цуценя породи «Йоркширський терєр» [PERSON], дане цуценя не хворіло і чому воно померло, їй не відомо. За приписами ст. ст. 626, 628, 629, 638-640 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] дійсно виникли цивільно правові відносини (укладення договору купівлі-продажу), які регулюються вказаними вище нормами матеріального права. Статтею 708 Цивільного кодексу України, норми якої є тотожними зі ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором, окрім інших вимог, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. В добровільному порядку відповідач [PERSON] відмовилась повернути позивачу [PERSON] сплачену за товар (цуценя йоркширського терєра ) грошову суму в розмірі 4500 гривень. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно до ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Як вбачається зі змісту ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, за приписами ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Також слід зазначити, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов'язана забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо). Як встановлено з показів допитаного по справі судом свідка [PERSON], позивач вчиняла усі дії, спрямовані на лікування цуценя. Поряд з цим, твердження відповідача про те, що вона продала позивачу повністю здорове цуценя, судом не може братися до уваги як належний доказ, адже відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доводи відповідача ґрунтуються лише на словах. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути в користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору.

Outcome: approved