Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач за первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» 30.01.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 6703,27 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 09.01.2015 р. становить 105573,73 грн, 2506,73 грн. пені та судових витрат. 27.08.2015 р. позивач за первісним позовом уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у розмірі 6703,27 доларів США, з якої заборгованість по кредиту - 6130,35 доларів США, заборгованість по відсотках - 572,92 доларів США, та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2506,73 грн., з якої 2016,75грн. -пеня за прострочення сплати кредиту, 489,98 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків,та судові витрати у розмірі 1080,80 грн. Відповідач за первісним позовом [PERSON] 09.11.2015 р. подав до суду зустрічний позов до АКІБ «УкрСиббанк», Івано-Франківського управління ЗРД АКІБ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, у якому просив визнати недійсним кредитний договір № 74/232-143/06 від 17.07.2006 р. Ухвалою суду від 09.11.2015 р. зустрічний позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 29.12.2015 р. провадження у справі зупинено у зв'язку з призначенням почеркознавчої експертизи, ухвалою суду від 20.04.2016 р. провадження відновлено. Ухвалою суду від 02.06.2016 р. провадження у справі зупинено у зв'язку з призначенням почеркознавчої експертизи, ухвалою суду від 17.03.2017 р. провадження у справі відновлено. Первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтовував тим, що 17.07.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 74/232-143/06, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 19945 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних на строк до 14.07.2017 р. Для забезпечення виконання умов кредитного договору 17.07.2006 р. укладено договір поруки № 74/232-143/06 ІІ між банком, позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON], згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника [PERSON] Відповідач [PERSON] з березня 2014 р. перестав погашати кредит, чим порушив договірні зобов'язання. Згідно п.7.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та (або) відсотків позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 09.01.2015 р. заборгованість за кредитним договором становить 6703,27 доларів США, з якої заборгованість по кредиту - 6130,35 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 572,92 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 2016,75 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 489,98 грн. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовував тим, що у кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які визнані обов'язковими відповідно до п.п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженої Постановою НБУ від 10.05.2007 р. У порушення ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. У наданому банком розрахунку не вказано повної орієнтованої вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово, він є нечітким і незрозумілим для споживача. Також даний кредитний договір він не підписував. Оскільки оспорюваний договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», його умови є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживача, тому наявні підстави відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні цей позов підтримав і просив його задовольнити; зустрічний позов про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору не визнав, пояснив, що необґрунтованими є посилання відповідача на те, що банк перед укладенням спірного договору не надав йому як споживачу у письмовій формі інформацію про умови кредитування, як визначено ч.2 ст.11 Закону України ««Про захист прав споживачів», що банком порушено вимоги п.п. 3.2, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 р. Просив у зустрічному позові відмовити за безпідставністю. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник у судовому засіданні цей позов підтримали і просили його задовольнити; первісний позов не визнали, посилаючись на недійсність кредитного договору, заперечили суму отриманого кредиту, яка вказана у договорі, пояснили, що [PERSON] брав меншу суму кредиту, яку погасив, що банк не довів отримання ним кредиту в розмірі 19945 доларів США. Просили відмовити у задоволенні первісного позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 17.07.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав і обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 74/232-143/06, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 19945 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних на строк до 14.07.2017 р. Згідно п.7.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та (або) відсотків позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені (т.1, а.с.5-20). Для забезпечення виконання умов кредитного договору 17.07.2006 р. укладено договір поруки між банком, позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON], згідно якого остання взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника [PERSON] (т.1, а.с.21-22). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позичальнику [PERSON] кредит у повному обсязі шляхом видачі готівки через касу банку згідно п.1.5 кредитного договору, що підтверджується належно засвідченою копією заяви на видачу готівки від 18.07.2006 р. з підписом позичальника про отримання кредиту в сумі 19945 доларів США (т.2, а.с.7). У зв'язку з неналежним виконанням позичальником, який з березня 2014 р. перестав погашати кредит,зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 09.01.2015 р. його заборгованість за цим договором становить 6703,27 доларів США, з якої заборгованість по кредиту - 6130,35 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 572,92 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 2016,75 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 489,98 грн., що підтверджується наданим банком розрахунком (т.1, а.с.23-35) та випискою за кредитним договором (т.1, а.с.166-194). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України у разі невиконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором щодо забезпечення повернення кредиту кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків. У відповідності з вимогами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Суд вважає необґрунтованими твердження позивача за зустрічним позовом про те, що банк перед укладенням оспорюваного договору не надав йому як споживачеві у письмовій формі інформацію про умови кредитування, як визначено вимогами ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим оспорюваний договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», його умови є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача. Вказане твердження спростовується пунктом 9.13 кредитного договору, відповідно до якого підписання даного договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів". Так само безпідставним є посилання позивача за зустрічним позовом на порушення банком вимог п.п. 3.2, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 р., зареєстрованою у МЮУ 25.05.2007 р. № 541/13808, які почали діяти після їх затвердження та реєстрації майже через рік після укладення оспорюваного договору. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У відповідності з вимогами ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Твердження позивача за зустрічним позовом про те, що він не підписував кредитний договір, спростовується висновком судової почеркознавчої екпертизи від 10.03.2017 р. № 1.1.-171/16, згідно якого підписи у графі «Позичальник» у кредитному договорі №74/232-143/06 від 17.07.2006 р. та підпис у графі «Позичальник» у договорі поруки від 17.07.2006 р. виконані [PERSON] (т.1, а.с.212-215). З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про дійсність укладеного між сторонами кредитного договору, обґрунтованість первісного позову та безпідставність зустрічного позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, ст.ст. 5, 203, 526, 533, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved