Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності, визнання договору іпотеки частково недійсним, скасування запису. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона була власником квартири [ADDRESS]. З нею у спірній квартирі проживала дочка з своєю сімєю. Навесні 2008 року у звязку з народженням другої дитини у [PERSON] та відсутністю в останньої коштів на придбання власного житла, сторони вирішили продати належну позивачу квартиру та за ці кошти купити квартиру більшою житловою площею. Дізнавшись, що [PERSON] (відповідач по справі) продає в цьому ж будинку трьохкімнатну квартиру, щоб придбати квартиру меншої площі, позивач запропонувала йому купити свою двокімнатну квартиру на що він погодився. Проте, в ході перемовин стало відомо, що визначена ним ціна за належну йому квартиру №104 на 14000 доларів перевищує вартість належної [PERSON] квартири №102. Дізнавшись про це, дочка сказала, що вони з чоловіком візьмуть кредит в банку в розмірі, достатньому для покриття різниці вартості квартир, і зможуть його самостійно виплатити, почали вмовляти позивача помінятися з [PERSON] квартирами, так як вони доплатять йому різницю у вартості квартир в розмірі 14\~000 доларів США. Позивач погодилася на вказану пропозицію, на той час була особою не працездатного віку, з дитинства є інвалідом ІІІ групи та має поганий слух оформленням всіх документів зайнялася відповідач [PERSON] У нотаріуса позивачу стало відомо, що для отримання кредиту потрібно, щоб відчуження належної їй квартири №102 та придбання квартири [ADDRESS] відбулося за договором купівлі-продажу. Хоча по факту вона просто передала у власність [PERSON] свою двокімнатну квартиру, а [PERSON] доплатила різницю вартості квартир. Після укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири була впевнена, що вона належить їй та дочці на праві спільної часткової власності, частка кожної з них в ній дорівнює вартості витрачених особистих коштів на її придбання. Восени 2015 року їй стало відомо, що квартира [ADDRESS] оформлена одноособово на імя [PERSON], яка отримала для цього у ПАТ «Кредобанк» кредит в розмірі 45 000 доларів США та передала банку у якості забезпечення зобовязань в іпотеку спірну квартиру. Про ці обставини дочка розповіла їй після того, як дізналася, що банк в судовому порядку стягнув з неї заборгованість за кредитним договором. Враховуючи викладене на підставі ст.ст. 215,328,334,392,655 ЦК України просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14.05.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», в частині передачі в іпотеку 2/3 частин квартири [ADDRESS] та внести відповідні зміни до запису в реєстрі обтяжень нерухомого майна. 02.11.2016 року позивач уточнила позовні вимоги, просила суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.05.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1632, визнати [PERSON] та [PERSON] покупцями за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1632, визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 78/100 частин квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 22/100 частини квартири [ADDRESS], визнати недійсним договір іпотеки, укладений 14.05.2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», в частині передачі в іпотеку 78/100 частин квартири [ADDRESS] та внести відповідні зміни до запису в реєстрі обтяжень нерухомого майна. Позивач в судове засідання не зявилася, надала повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з урахуванням уточнень, просила суд їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала повноваження представнику. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, обставини зазначені в позовній заяві підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у передбаченому законом порядку. Представник відповідача ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа в судове засідання не зявилась, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.05.2008 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та [PERSON]А було укладено кредитний договір №181/ж, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 45\~000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, строком до 01.05.2028 року. Кредит видавався на придбання житлової нерухомості. З метою забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору 14.05.2008 року між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки №181/ж, предметом якого є трикімнатна квартира №104 повулДорофеєва,10 в м.Херсоні, загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. Загальна вартість предмету іпотеки склала 230 764,80 грн. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] .Анатоліївна зареєстрували шлюб 19.02.2000\~року. Згідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 14.05.2008року, укладеного між [PERSON] продавцем та [PERSON] - покупцем, [PERSON] передала у власність покупцю належну їй квартиру №102, по вул. Дорофєєва 10, у м. Херсоні, а продавець зобовязався виплати покупцю обумовлену ними грошову суму. Ціна продажу зазначена в договору згідно до витягу Херсонського державного бюро технічної інвентаризації в сумі 4079,00грн. 14.05.2008року між [PERSON] продавцем та [PERSON] покупцем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу, належної [PERSON] квартири № 104, по вул. Дорофєєва, 10, у м. Херсоні. Ціна продажу зазначена в договорі згідно до витягу Херсонського державного бюро технічної інвентаризації в сумі 4860,00грн. На підтвердження отримання грошових коштів в сумі 14\~000,00 доларів США. за продаж квартири, [PERSON] видав 14.05.2008року [PERSON] письмову розписку. Довідкою Правління ЖБК «Суднобудівник» від 08.08.2012року підтверджена реєстрація та проживання [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі № 104, по вул. Дорофієва, 10, у м. Херсоні, з 2008 року по теперішній час. Відповідно до ст. 356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно зі\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов'язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов'язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Статтею 203 ч. 5 ЦК України\~встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 ЦК України\~є підставою недійсності правочину. Частиною третьою\~статті 216 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання частково недійсним договору купівлі продажу в частині покупця та визнання [PERSON] покупцем 78/100 частина спірної квартири, оскільки матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачами, що [PERSON] продала своє двокімнатну квартиру [PERSON], який у своє чергу продав належну йому трьохкімнатну квартиру [PERSON] - доньці позивача, яка здійснила доплату в сумі 14\~000,00 доларів. Згідно письмової розписки від 14.05.2008 року [PERSON] передала [PERSON] 14\~000 доларів США. як доплату за куплену квартиру [ADDRESS] Зазначені обставини підтверджуються поясненнями відповідача [PERSON], яка визнала позовні вимоги та поясненнями свідка [PERSON], який також підтвердив обставини зазначені в позовній заяві. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] 14.05.2008 року в частині покупця та визнає покупцями квартири [PERSON] та [PERSON] З урахуванням коштів витрачених покупцями на купівлю квартири суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 78/100 частин квартири, та за [PERSON] право спільної часткової власності на 22/100 частин квартири [ADDRESS]. Що стосується позовних вимог про визнання договору іпотеки від 14.05.2018 року частково недійсним суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3\~ст. 5 Закону України «Про іпотеку»\~частина обєкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. За змістом\~ст.. 217 ЦК України\~недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Ураховуючи, що квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON], частка [PERSON] як окремий об»єкт нерухомості не зареєстрована, отже передача такої квартири в іпотеку можлива лише за згодою усіх співвласників. Без надання такої згоди договір іпотеки укладено бути не може. Відтак, установивши\~\~відсутність\~\~згоди [PERSON] на передачу квартири в іпотеку, договір іпотеки в частині передачі 78/100 частини спірної квартири, які належать позивачу є недійсними.\~\~ Згідно вимог п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 2 Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 9) реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстратором є: нотаріус. У порядку встановленому ч. 2 ст. 26 Закону України\~Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Outcome: approved