Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після смерті батьків [PERSON], померлого 06 грудня 2014 року та [PERSON], померлої 27 січня 2015 року, яке складається із: будинку, сіней, сараю, колодязю та вбиральні, розташованих на земельній ділянці, площею 5054 кв.м. за адресою: вул. Комсомольська, 23, місто Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2014 року помер батько позивача [PERSON], спадкоємцем першої черги після смерті якого була мати позивача - [PERSON], яка в померла 27 січня 2015 року. За життя [PERSON] та [PERSON] належали на праві власності садиба та земельна ділянка, розташовані за адресою: вул. Комсомольська, 23 в місті Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. Протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України позивач звернувся в Новомосковську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки вона проживала та була зареєстрована разом із [PERSON] тому у відповідності до ст. 1263 ЦК України прийняла спадщину автоматично, після смерті батька, але не встигла її оформити на себе. В жовтні 2015 року позивач під час оформлення спадщини дізнався, що мати за своє життя не встигла оформити на себе правовстановлюючі документи і Новомосковська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 27 жовтня 2015 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки подане свідоцтво на право власності на спадковий житловий будинок на імя [PERSON], видане 06 жовтня 1965 року Виконкомом Перещепинської селищної ради не містить печатки установи, що видала документ, що не дає можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надавши суду на огляд оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок. В наступному надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач, третя особа в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного. У відповідності до свідоцтва про народження, позивач народився 11 лютого 1953 року. Батьками позивача є [PERSON]І, [PERSON] /а.с.7/. За життя [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,5054 га, розташовану на території Перещепинської селищної ради для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,3554 га. /а.с.28/, домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Комсомольська, 17-в, м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області /а.с.13/, адресу якого в 1998 році змінено на вул. Комсомольська, 23, м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області /а.с.27/. [PERSON] помер 06 грудня 2014 року /а.с.11/. На момент смерті, у відповідності до довідки Виконавчого комітету Перещепинської міської ради № 1263 від 01 квітня 2015 року, разом із [PERSON] проживала дружина померлого [PERSON] /а.с.10/. У відповідності до витягу зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. З відповіді Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Ч.1 ст.1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частини 1 статей 1269, 1270 ЦК України визначають, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За таких обставин вбачається, що оскільки позивач, як син померлого, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини не подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини, [PERSON], як дружина померлого та спадкоємець першої черги є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. [PERSON] померла 27 січня 2015 року /а.с.9/. У відповідності до копії спадкової справи, отриманої на запит суду, 10 квітня 2015 року до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та 27 жовтня 2015 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Комсомольська, 23, місто Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області. Доказів існування заповіту, інших спадкоємців за законом матеріали справи не містять. Листом завідувача Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року № 2219/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав того, що свідоцтво про право власності на ім`я [PERSON], видане 06 жовтня 1965 року Виконавчим комітетом Перещепинської селищної ради не містить печатки установи, що видала документ. Вирішуючи питання щодо права власності спадкодавця на будинок, суд виходить з наступного. Дійсно, наданий на огляд суду оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Комсомольська, 17-в, м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області на ім`я [PERSON], видане 06 жовтня 1965 року Виконавчим комітетом Перещепинської селищної ради не містить печатки установи, що видала документ, водночас свідоцтво засвідчене підписом Голови виконавчого комітету, містить печатку Міжміського БТІ та підпис Начальника МБТІ. Так, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оскільки матеріали інвентаризаційної справи Акт приймання індивідуального домоволодіння /а.с.14-15/, звідний оціночний акт домоволодіння /а.с.16/, технічний паспорт /а.с.17-20/, довідка виконавчого комітету про прийняття будинку в експлуатацію, печатка БТІ та підпис посадової особи Бюро технічної експлуатації свідчать про прийняття будинку в експлуатацію, надання дозволу [PERSON] на побудову домоволодіння та подальше його прийняття, реєстрацію будинку за спадкодавцем органами, уповноваженими здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд доходить висновку про належність спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Комсомольська, 17-в, м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області. І, враховуючи те, що єдиним спадкоємцем за законом, який подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є син померлої позивач у справі, є всі підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: вул. Комсомольська, 23, м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області житловою площею 66,7 кв.м, загальною площею 83,9 кв.м., який в цілому складається з: будинку літ. А, сіней літ. а, сараю літ. Б, колодязю літ. В, вбиральні літ. г /а.с.17/ після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину, однак не оформила спадкових справ після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved