Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Комунальне підприємство «Наше місто». Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі ордеру Виконавчого комітету Запорізької міської ради йому надана кімната [ADDRESS] , в якій він зареєстрований та фактично мешкає разом з дружиною [PERSON] . Як стало відомо, за адресою його місця проживання зареєстровані, але фактичне не проживають більше шести місяців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, відповідачі на даний час зареєстровані за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживають та не з`являються, що порушує права позивача, як користувача квартири. В позові позивач просить суд, визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими що втратили право користування житловим приміщенням - кім. [ADDRESS] . Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи відповідачі були повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв`язку з чим, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Представник третьої особи КП «Наше місто», в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи посилаються на розсуд суду. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі ордеру Виконавчого комітету Запорізької міської ради надана кімната 447 у гуртожитку за адресою [ADDRESS] . (а.с. 13) Окрім позивача, у кім. [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25-27). Факт того, що відповідачі більше року не мешкають за адресою реєстрації підтверджується актом про непроживання від 30.07.2019, актом про непроживання від 30.08.2019 року, актом непроживання від 30.10.2019 року, актом про непроживання від 25.11.2019 року, актом про непроживання від 23.12.2019 року, актом непроживання від 27.01.2020 року (а.с. 14-20). Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. З огляду на те, що правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняні до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 Житлового Кодексу України. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців лише у випадках, спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вони без поважних причин не проживають в спірній кімнаті понад 6 місяців, втратили до цього житла будь-який інтерес, житлово-комунальні послуги не сплачують. Таким чином, всі зазначені дії відповідачів свідчать про те, що вони не ставляться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, у зв`язку із чим вони можуть бути визнані таким, що втратили право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, не скористались своїми правами сторони в процесі і не надали суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст.71 ЖК України підстави для визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кім. [ADDRESS] . Що стосується позовної вимоги про примусове зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, суд вважає що така вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Орган реєстрації,

Outcome: approved