Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання втратившим право користування житлом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є власником будинку в с. Деревня, вул. Германа, 21. Відповідач близько 10 років не проживає в будинку. Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Надав пояснення, що він не проживає в будинку позивачки з 2010 року, а насправді проживає [INFO] на цій же вулиці, хоча прописаний в будинку № 21, що належить позивачці. Пояснив, що через відсутність коштів не може оформити правовстановлюючі документи на будинок, в якому проживає, відтак не може там прописатися, бо окрім цього, там ніхто не прописаний. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії реєстраційного посвідчення серії БТІ 005939 від 07.12.2000 року вбачається, що будинок № 21 по вул. Германа, с. Деревня в цілому належить [PERSON]. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 061812 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08.05.2010 року. З Акту про проживання і перебування в господарстві від 16.04.2015 року вбачається, що на час обстеження відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору [PERSON] з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків. З Акту про проживання і перебування в господарстві від 22.07.2015 року вбачається, що на час обстеження відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору [PERSON] з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків. З Акту про проживання і перебування в господарстві від 15.10.2015 року вбачається, що на час обстеження відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору [PERSON] з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків. З довідки № 1016 від 09.12.2015 року, виданої Деревнянською сільською радою, вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно проживає в [INFO] (в будинку померлих батьків). Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із змісту норм ст.ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до вимог ст.214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З Актів про проживання і перебування в господарстві від 16.04.2015 року, 22.07.2015 року, 15.10.2015 року вбачається, що відповідач у будинку № 21 по вул. Германа, с. Деревня не перебуває і зі слів голови двору [PERSON] з 2005 року в господарстві не зявляється, проживає в будинку покійних батьків. Окрім цього відповідач в судовому засіданні визнав, що він не проживає в будинку позивачки з 2010 року, а насправді проживає [INFO] на цій же вулиці, хоча прописаний в будинку № 21, що належить позивачці. Судом встановлено факт відсутності відповідача у житловому будинку протягом тривалого часу та не наведено доказів поважності такої тривалої відсутності. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved