Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

позивач звернулася до суду із заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самбірського районного суду Львівської області шлюб з [PERSON] , 25.05.2015 року було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем. Як під час шлюбу, так і після його розірвання відповідач не цікавиться долею дітей взагалі, не сплачує аліменти, не приймає жодної участі у вихованні дітей. Крім того, відповідач відбував покарання за розбійний напад, негативно впливав на психічний та моральний стан дітей. В подальшому позивач бажає вийти заміж і майбутній чоловік бажає усиновити дітей, дати їм своє прізвище, але не бажає, щоб відповідач будь яким чином впливав на нього та вже його дітей. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Козюренко Р.С. від 04.05.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 51/Р від 11.05.2019 року, 11.05.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М. Позивач подала заяву у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку. Представник третьої особи подав заяву про те, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить таку задоволити та проводити розгляд справи без їх участі. З огляду на зазначені обставини, суд проводить заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис №73 та серія [NUMBER] , актовий запис №43 відповідно. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.05.2015 року (справа №452/1118/15-ц) шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Крім того, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2016 року (справа №452/2512/16-ц) позов задоволено частково. Прийнято рішення стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від одержаних ним доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, залежно від віку дитини, починаючи з 05.10.2016 року до досягнення ними повноліття в користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] . Старшим державним виконавцем 07.02.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53356996 на підставі виконавчого листа Самбірського міськрайонного суду Львівської області виданого 19.01.2017 року у справі №452/2512/16-ц. Як вбачається з довідки Франківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області від 09.03.2017 року №2120, позивач не отримувала аліменти з [PERSON] у зв`язку з тим, що боржник ухиляється від сплати аліментів у період з 05.10.2016 року по 28.02.2017 року включно, згідно з виконавчим листом №2/452/1078/2016, який видано 19.01.2017 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області. З характеристики ЛКП «Навколо базару» на [PERSON] вбачається, що на поведінку відповідача надходили усні скарги від мешканців будинку, а саме за порушення громадського порядку. Крім цього, довідкою Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України серії ЕДО № [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є особою, яку 25.02.2000 року засуджено Франківським районним судом м.Львова за ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.117, ч.2 ст.118, 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Дрогобицького районного суду Львівської області засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.194,ч.2 ст.296, ч.2 ст.186, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ст.70 КК України в іншому без змін. Звільнено 10.12.2005 року по відбуттю строку покарання. 10.12.2007 року засуджено Сихівським районним судом м.Львова за ч.3 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнено 30.12.2008 року з місць позбавлення волі за постановою Сихівського районного суду м.Львова від 24.12.2008 року, на підставі ст.82 КК України, невідбутий строк 9 місяців 16 днів замінено на виправні роботи з утриманням 20% на користь держави. В свою чергу, з характеристики, яка видана виконкомом Луківської сільської ради на [PERSON] вбачається, що остання зарекомендувала себе з позитивної сторони: тактовна, ввічлива у спілкуванні, працьовита, хороша матір для своїх дітей, добра господиня у своєму домі, поведінка в громадських місцях задовільна, до товаришів та друзів ставиться з повагою. У виконкому сільської ради з боку односельчан та сусідів на гр. [PERSON] заяв та скарг не поступало. З пояснень [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що батько дітей [PERSON] жодного разу не виявляв бажання займатися вихованням дітей, останній раз його бачили на хрестинах [PERSON] , [INFO] . Більше відповідач не з`являвся, матеріально не допомагав. Актом ЛКП «Навколо базару» від 25.05.2017 року встановлено, що в кв. [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON] . Згідно висновку Самбірської районної державної адміністрації Львівської області від 02.03.2017 року №02-30-638/1-14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , враховуючи протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини при Самбірській районній державній адміністрації від 28.02.2017 року №2, орган опіки та піклування Самбірської районної державної адміністрації, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім цього, [PERSON] своєю заявою ( нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В., зареєстровано в реєстрі №664) від 14.03.2018 року засвідчила, що [PERSON] є її рідним братом. Цією заявою також повідомляє, що відповідач ніде не працює та ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 13.03.2020 року боржнику [PERSON] нарахована заборгованість зі сплати аліментів в сумі 107 120,20 грн. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.ст.9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що полягає у відсутності будь-якого спілкування його з дітьми, участі у їх вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпечення їм необхідних умов для життя. Судом також не встановлено наявність вагомих підстав вважати, [PERSON] змінить свою поведінку та відношення до дітей, не надано доказів його бажання спілкуватись з дітьми. Вказані обставини в сукупності дають підстави для висновку про повне самоусунення відповідача як батька від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло свій прояв у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхньому навчанні, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їх матеріально, не спілкується з дітьми та не бажає змінити свою поведінку як батька. Все це свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved