Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у травні 2015 року вона зустріла [PERSON], який є чоловіком її сестри, та який під час розмови зазначив, що його знайомому потрібна допомога у веденні бізнесу. Згодом з позивачем зв'язався [PERSON], який повідомив, що від [PERSON] вимагається відкрити рахунок у банку ПАТ «Фідобанк» та підписати деякі документи для ведення підприємницької діяльності. Під час відкриття карткового рахунку у відділенні банку були присутні ще 10 осіб, які теж відкривали рахунки для здійснення операцій з ТОВ «Лім Сервіс». Після відкриття рахунку [PERSON] віддала платіжну картку [PERSON] та підписала всі необхідні папери,. [PERSON] та [PERSON] запевнили, що їхня діяльність законна. Після того як банківська картка була передана [PERSON], [PERSON] не підримувала зв'язку ні з [PERSON], ні з [PERSON], про операції з банківською карткою її не повідомляли, а тому у 2016 року остання закрила картковий рахунок. В лютому-березні 2016 року [PERSON] отримала повідомлення №364 від 24 лютого 2016 року, податкове повідомлення-рішення №0005981306 та №0005991306 від 19 грудня 2016 року, акт результатів документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року №334-2654-13-06-17-[NUMBER] від 30 листопада 2016 року, згідно з яким позивачу було нараховано податковий борг в розмірі 1975224 грн. та в розмірі 148141,80 грн. Після отримання вказаних документів [PERSON] зв'язалася з [PERSON] з вимогою надати пояснення з приводу ситуації, що виникла з Державною фіскальною службою та отримала відповідь, що для сплати всіх необхідних податків необхідно підписати деякі папери та надати юристам ТОВ «Арчі Капітал» документи, які були надіслані податковими органами. При зустрічі з кур'єром ТОВ «Арчі Капітал» також були присутні ще три особи, які також підписували якість договори та подавали документи з ДФС. Після зустрічі, юрист ТОВ «арчі Капітал» запевнив, що ситуація з несплаченими податками буде вирішена найближчим часом та жодних документів від ДФС [PERSON] більше не отримає. Пізніше на адресу позивача надійшов акт результатів документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року №2/26-15-13-06-13-3/30807764 від 24 лютого 2017 року, який складно на підставі, нібито скарги [PERSON], та нараховано податковий борг у зв'язку з незаконною діяльністю ТОВ «Арчі Капітал» та ТОВ «Лім Сервіс», що знайшло своє відображення у досудовому розслідуванні в межах кримінального провадження №32016100050000055. Пізніше позивачу стало відомо, що нею були підписані з ТОВ «Лім Сервіс» договір купівлі продажу цінних паперів №БВ6-1-2/393 від 06 липня 2015 року, та з ТОВ «Арчі Капітал» договори купівлі-продажу цінних паперів №БВ8-6/4 від 05 серпня 2015 року на суму 1670000 грн., №БВ8-20/13 від 14 серпня 2015 року на суму 1327840 грн., №БВ9-16/22 від 08 вересня 2015 року на суму 1465440 грн., №БВ9-30/4 від 22 вересня 2015 року на суму 1505000 грн., №БВ10-1/9 від 01 жовтня 2015 року на суму 3907840 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу цінних паперів №БВ8-6/4 від 05 серпня 2015 року на суму 1670000 грн., №БВ8-20/13 від 14 серпня 2015 року на суму 1327840 грн., №БВ9-16/22 від 08 вересня 2015 року на суму 1465440 грн., №БВ9-30/4 від 22 вересня 2015 року на суму 1505000 грн., №БВ10-1/9 від 01 жовтня 2015 року на суму 3907840 грн., що були укладені між [PERSON] та ТОВ «Арчі Капітал». Відзив на позовну заяву від відповідача у справі на адресу Шевченківського районного суду м. Києва не надходив. Відповідно до ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та представник позивача з'явилися в судове засідання, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що позивач та представник позивача не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, а належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 05 серпня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Арчі Капітал» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ8-6/4, на суму 1670000 грн. 14 серпня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Арчі Капітал» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ8-20/13, на суму 1327840 грн. 08 вересня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Арчі Капітал» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ9-16/22, на суму 1465440 грн. 22 вересня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Арчі Капітал» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ9-30/4, на суму 1505000 грн. 01 жовтня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Арчі Капітал» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ10-1/9, на суму 3907840 грн. Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві було здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою [PERSON] за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що підтверджується актом №334-26-54-13-06-17-[NUMBER] від 30 листопада 2016 року. За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено порушення платником податків - фізичною особою [PERSON]: пп.164.2.8, пп. 164.2.9, п. 164.2 ст. 164, пп. 170.2.1, пп. 170.2.2, пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170, п. 176.1 ст. 176 та п. 179.7 ст. 179 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1975224 грн.; пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України - неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік; п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - не нараховано та не сплачено військовий збір за 2015 рік у розмірі 148141,80 грн. У зв'язку з чим складено податкові повідомлення-рішення №0005991306 та №0005981306 від 19 грудня 2016 року. 24 лютого 2017 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві було здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків - фізичною особою [PERSON] за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що підтверджується актом №2/26-15-13-06-13-[NUMBER] від 24 лютого 2017 року. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, було розпочато кримінальне провадження за №12017100050011726 від 21 грудня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Постановою Оболонського управління поліції Головного Управління Національної поліції в м. Києві від 04 липня 2018 року [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017100050011726 від 21 грудня 2017 року. Відповідно до Постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №185-ЦА-УП-Т від 31 березня 2016 року про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів, за порушення вимог законодавства щодо цінних паперів у відношенні ТОВ «Арчі Капітал» застосовано санкцію у вигляді анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з торгівлі цінними паперами серії АЕ №294743, дата видачі - 18 лютого 2015 року, строк дії з 14 лютого 2015 року необмежений - брокерська діяльність; серії АЕ №294744, дата видачі - 18 лютого 2015 року, строк дії з 14 лютого 2015 року необмежений - дилерська діяльність. Зазначена постанова не оскаржувалася, у встановленому законом порядку ні до НКЦПФР, ні до суду, що підтверджується листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №14/03/6582 від 18 березня 2019 року. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними", для визнання правочинну фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його, знають, що він не буде виконаним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину. У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16 викладено правову позицію, відповідно до якої для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 року у справі № 6-2360цс16 та підтримана в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року по справі № 442/3285/16-ц, провадження № 61-21651св18 (ЄДРСРУ № 79543580). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов'язує суд дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість учасникам процесу зрозуміти, яким чином захищено право особи. Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку зібраним по справі доказам, що підтверджують ту обставину, що між позивачем та відповідачем були укладені договори купівлі-продажу цінних паперів без мети створення юридичних наслідків та шляхом введення позивача в оману, тобто в розумінні вимог чинного законодавства України є за своїм змістом фіктивними, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судом стягуються у відповідності розмірі витрати по сплаті судового збору із відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved