Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 27 серпня 2005 року шлюбу, в якому вони мають двоє неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через постійне вживання алкоголю відповідачем, неадекватної поведінки під час цього стану, морального приниження позивачки та дітей. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і таким, що суперечить її інтересам та моральному благополуччю дітей, у зв`язку з чим, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала судові заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 449, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2019 року. Спір про розподіл спільно нажитого майна не існує. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається - « [PERSON] », у відповідача - « [PERSON] ». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved