Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по платі за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.03.2018 по 10.09.2018 в розмірі 1630,93 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 54,8 кв.м. в будинку [ADDRESS] . Також зазначає, що 27.10.2015 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. № 131/902. Проте відповідач не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість. З урахуванням вищенаведеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 54,8 кв.м. в будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування нежилових приміщень від 05.07.2011.(а.с.6-7). 27.10.2015 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та [PERSON] в особі довіреної особи [PERSON] було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. № 131/902 (а.с.9-12). Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.19 Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Згідно зі ст.\~322\~ЦК України власник зобов`заний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст.\~20\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач має обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2015 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. № 131/902 (а.с.9-12). Відповідно до п. 4.3 даного договору, власник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за послуги, передбачені цим договором. Пунктом 6.1 договору встановлено, що строк дії договору з 01.05.2015 по 01.05.2016. У разі коли місяць до закінчення дії договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику нежитлового приміщення. Статтею 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача за період з 01.03.2018 по 10.09.2018 утворилася заборгованість в розмірі 1630,93 грн., яка складається з: 1589,46 грн. - основного боргу; 28,16 грн. - інфляційних нарахувань; 13,32 грн. - 3% річних (а.с. 13). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 1630,93 грн. Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачем житлово-комунальних послуг в спірний період, порядку нарахування вказаної вище заборгованості, суду надано не було. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved