Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], в заяві вказавши, що на підставі договору купівлі-продажу № 3026 від 26.03.1996 року, зареєстрованому Регіональною біржею нерухомості їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 13732395 від 10.03.2016р. В даній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], син позивачки та дочка, [PERSON], [INFO] Після досягнення сином шістнадцятирічного віку, він добровільно зібрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання до будинку своєї бабусі та дідуся (батьків позивачки) по [ADDRESS], тобто, він обрав місцем свого постійного проживання будинок бабусі та дідуся. З 2009 року він в квартирі не мешкає, речей його в квартирі немає, витрати по утриманню квартири не несе. 21.03.2016 року позивач письмово звернулася до сина з вимогою про зняття з реєстраційного обліку, але він добровільно з реєстрації не знявся. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час судового засідання повідомлявся, копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви отримав особисто, але у судові засідання не з'являвся з невідомих суду причин, заперечень на позов не надав, в подальшому, конверти, направлені на адресу відповідача поверталися із позначкою: «із закінченням терміну зберігання», іншого способу повідомити відповідача про судове засідання у суду немає. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідка [PERSON], суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 своєї постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 3026 від 26.03.1996 року, зареєстрованому Регіональною біржею нерухомості [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 13732395 від 10.03.2016р.(а.с.9). В даній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], син позивачки та дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.13). З 2009 року, після досягнення відповідачем шістнадцятирічного віку, він добровільно зібрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання до будинку своєї бабусі та дідуся (батьків позивачки) по [ADDRESS] і таким чином, він має інше постійне місце проживання, а відтак втратив інтерес до спірної квартири, оскільки не несе витрати по її утриманню. Як пояснила у судовому засіданні свідок [PERSON], сусідка позивачки, в квартирі син позивачки не мешкає, вона його не бачить, речей в квартирі відповідача вона не бачила. Оскільки відповідач заперечень не надав, доводи позивачки не спростував, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved