Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року померла її мати, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт на її користь. Заповіт посвідчено Горностайпільською сільською радою 21 жовтня 2010 року за реєстром №87. [PERSON] на праві особистої приватної власності мала: - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] - земельну ділянку, розміром 0,1848 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в [ADDRESS] - земельну ділянку, розміром 0,2630 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] - земельну ділянку, розміром 0,4200 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] - земельну ділянку, розміром 1,4718 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Горностайпільської сільської ради Іванківського району Київської області; - грошових вкладів. Після смерті [PERSON] її спадкове майно успадкувала позивач шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори (спадкова справа №334/2015). Інших осіб, які б мали намір успадкувати майно [PERSON], немає. При зверненні позивача до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право власності на спадкове майно, [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. У зв'язку з тим, що Іванківська районна державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач звертається з даним позовом до суду та просить визнати за нею право приватної власності на спадкове майно її матері, [PERSON], а саме: земельні ділянки, одна з яких розміром 0,1848 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, дві інші - розмірами 0,2630 га та 0,4200, призначені для ведення особистого селянського господарства. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач Горностайпільська сільська рада, звернулися до суду з листом, в якому позов [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Суд, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, враховуючи визнання позову відповідачем, приходить до висновку про задоволення позову як обгрунтованого доказами. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Позивач надала суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавці - [PERSON], копії свідоцтва про її народження; копії державних актів на право власності на земельні ділянки: розміром 0,1848 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] розміром 0,2630 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] розміром 0,4200 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] копію рішення Іванківського районного суду №2-1277/2010 про визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Іванківської районної державної нотаріальної контори від 07 вересня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю на них правовстановлюючих документів. Після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, спадщину після якого [PERSON] прийняла, але не оформила свої спадкові права у встановленому законом порядку. Згідно рішення Іванківського районного суду від 13 вересня 2010 року за [PERSON] визнано право приватної власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка, [PERSON], а саме: на жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] на земельну ділянку, площею 0,1848 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею 0,2630 га, надану для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] на земельну ділянку, площею 0,4200 га, надану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована [ADDRESS] За життя [PERSON] не зареєструвала своє право власності на земельні ділянки кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]. В Державних актах на право власності на земельну ділянку та витягах Державного земельного кадастру з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки власником цих ділянок досі зазначений її чоловік [PERSON]. У зв'язку з тим, що земельні ділянки Спадкодавця незареєстровані, нотаріус не змогла видати свідоцтво про право на спадщину на це майно. Враховуючи те, що Спадкодавець набула майнове право на земельні ділянки та не здійснила його державної реєстрації, то, відповідно, і спадкоємець - позивач у справі - набула лише майнове право в порядку спадкування на дані земельні ділянки. Ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З матеріалів справи слідує, що позивач, [PERSON] здійснила дії, які необхідні для набуття права власності на спадкове майно після смерті її матері, [PERSON]: земельні ділянки, тому її позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Оскільки, позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору в розмірі 551,20 грн На підставі наведеного,

Outcome: approved