Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ТОВ "Авто Просто", в якому просить визнати договір про надання фінансової послуги недійсним та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені кошти в розмірі 128 452,36 грн. Позовна заява мотивована тим, що 11 вересня 2017 року між позивачем та Товариством з обмежаною відповідальністю «Авто Просто» був укладений договір №730542 про надання фінансової послуги з адміністрахування фінансових актів для придбання товару (Автомобіля) в групі, за яким товариство зобов'язалось надавати позивачу послуги, спрямованні на придбання автомобілю Geely Emgrand вартістю 289900 грн. через систему «Авто Так», а позивач прийняв на себе щзобов'язання здійснювати оплату послуг у розмірі 0,8333%, у тому числі періодичні платежі та винагороду у розмірі 13915 грн. 20 коп. Протягом всього часу до цього моменту позивач виконував умови договору сплатив винагороду у розмірі 13915 грн. 20 коп. та щомісячно сплачував періодичні платежі в розмірі 4200 грн. Всього за весь час до цього моменту позивачем було перераховано відповідачу на підставі договору 128452,36 грн. Під час укладення договору спеціаліст з продажу ТОВ «Авто Просто» запевнила позивача, що протягом одного - двох місяців з часу підписання договору позивач отримає автомобіль, а потім буде певний час сплачувати останні кошти до повного внесення вартості автомобіля. Тільки з цих причин позивач уклав договір. Але коли пройшло два місяці позивач декілька раз звертався до консультантів Товариства з питання коли отримає автомобіль, на що отримував відповіді, що треба трохи почекати, а потім позивачу повідомили, що для отримання автомобіля позивач повинний сплатити повну вартість автомобілю і тільки після цього Товариство буде вирішувати питання чи передавати позивачу автомобіль чи ні. Коли позивач почав говорити про суму сплачених внесків, з'ясувалося, що внесена сума у розмірі 13915 грн. 20 коп. не входить у вартість автомобіля і цю суму позивач фактично подарував відповідачу. Крім того, під час укладання договору сторони домовились, що загальна сума договору складає 289900 грн., про те на даний час відповідач в односторонньому порядку змінив ціну автомобіля, і позивачу було повідомлено, що він коштує 319000 грн. тобто на 30000 грн. дорожче первісної вартості, тому позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду відзив в якому просив залишити позовну заяву без задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 11.09.2017 р. між [PERSON] та ТОВ «АвтоПросто» укладено договір №730542 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі» разом. (а.с.7-11). Також, 11.09.2017 р. між [PERSON] та ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення №730542. (а.с.13). Згідно умов Договору №730542, а також п.п. 3,17,19,22 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» ТОВ «АвтоПросто» виступає виконавцем послуг, зазначених у ст.1 Договору, а позивач є їх споживачем. Згідно п.2.1. Договору Доручення №730542 [PERSON] уповноважив АТ «Сервіс» сплатити від його імені 13915,20 грн винагороди ТОВ «Авто Просто», яку він перерахував на рахунок АТ «Сервіс». На виконання умов цього Договору позивач сплатив 128452,36 грн. ТОВ «Авто Просто», що підтверджено копіями квитанцій доданими позивачем до матеріалів справи. (а.с.16-19). Відповідно до ст. 2 Договору та загального комплексного аналізу інших положень Договору ТОВ «Авто Просто» зобов'язаний вчинити дії щодо організації і створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля, зокрема відповідач формує групу учасників для придбання автомобіля, до якої включає позивача, створює фонд учасників за рахунок сплачених ними щомісячних платежів, здійснює оплату автомобілів виробнику чи дистриб'ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, складає асигнаційні акти, здійснює адміністративні процедури щодо передачі автомобіля учаснику системи, який одержав таке право, здійснює адміністрування груп. Розділом 2 Договору визначено Правила функціонування системи придбання в групах «АвтоТак», а саме - передбачено порядок надання права учаснику системи на отримання автомобіля через механізми накопичення внесків та пропозиції авансових внесків, шляхом складання асигнаційних актів. Аналізуючи умови укладеної угоди між сторонами та додатків до неї, суд дійшов висновку, що в їх умовах наявне відображення дії пірамідальної схеми під назвою «система придбання в групах АвтоТак». Таким чином, за умовами угоди право отримати товар позивачем залежить від внесення коштів іншими учасниками системи «АвтоТак», а розподіл фонду групи учасників системи проходить по пірамідальній схемі, коли отримання товару одним із учасників групи можливе лише в разі накопичення достатніх фінансових ресурсів шляхом залучення коштів інших учасників групи без інвестування товариством власних коштів. В подальшому учасник системи, який отримав товар, продовжує сплачувати внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам системи, тобто один учасник програми за свої власні кошти оплачує товар іншому учаснику програми. Крім того, виплати грошових коштів, здійснені позивачем, не створюють для відповідача будь - яких обов'язків. При цьому, позивач сплачує відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично лише за можливість одержання права на купівлю товару, яке надається не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми (зазначене підтверджує і у своєму відзиві від 25.09.2018 року представник ТОВ «АвтоПросто»). Таким чином, в діяльності ТОВ «Авто Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману. Отже, наведений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, містить ознаки пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції, включено в умови спірної угоди. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивно. Забороняється утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. На підставі викладеного суд вважає, що Договір, укладений між сторонами у справі, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики та спрямований на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку пірамідальних схем, а діяльність відповідача підпадає під ознаки п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, в Постанові Верховного Суду України від 23.05.2012 року (справа № 6-35цс12) , зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи,є такою, що вводить споживача в оману. Суд вважає, що оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи АвтоТак, то спірний Договір порушує права позивача, а діяльність відповідача з реалізації системи АвтоТак є такою, що вводить споживача в оману. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року справа №195/202/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача про визнання правочину недійсним задовольнити повністю. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача повинно бути стягнута сума понесена позивачем судові витрати в сумі 4400 гривень. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved