Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована її дочка [PERSON] , яка є відповідачкою по даній справі. Понад 20 років відповідачка не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачці. Реєстрація відповідачки у вищезазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідачку. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлялась про день, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин і не повідомила причини неявки та не подала відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.01.2006 року серії [NUMBER] та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2006 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.05.2021 року та будинкової книги, [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] , однак більше 20 років не проживає за вказаною адресою. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідачка - [PERSON] понад 20 років без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved