Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення суми банківського вкладу в розмірі 100 000 доларів США та нарахованих відсотків за користування банківським вкладом в розмірі 11 787,50 доларів США. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 27 квітня 2009 р. між [PERSON] та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», прваонакступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», було укладено Договір довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» №35368-32-408, відповідно до умов умов якого Банк останній відкрив депозитний рахунок № [NUMBER] та прийняв грошові кошти в іноземній валюті на строк 368 днів в розмірі 100 000 доларів США. Відповідно до п.2.7 Договору банківського вкладу Банк зобов»язався за використання грошових коштів сплачувати проценти на період 27 квітня 2009 р. по 26 квітня 2010 р. із розрахунку 11,6% річних; з 27 квітня 2009 р. по 29 квітня 2010 р. процентні ставкина вклад за дорученням вкладника втсановлюються на рівні процентних ставок, діючих у Банку для відповідного виду вкладів на дату початку кожного з цих періодів. Відповідно до п.2.8 Договору термін одержання вкладу та процентів на вклад 30 квітня 2010 р. Відповідно до п.2.9 Договору, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу та процентів на вклад у термін одержання вкладу, зазначений у п. 2.8 або пп 2.9.2 Договору, то строк, на який було внесено вклад, ввжається щоразу продовженим на визначену в пункті 2.6 календарних днів, з поділом прожовженого строку на періоди, тривалість кожного з яких встановлюється аналогічно тривалості періодів, вказаних у першому абзаці п.2.7 цього Договору. 11 травня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) б\\н, відповідно до п.1 якого Цедент ([PERSON].) відступає Цесіонарієві ([PERSON].) право вимоги за Договором довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» №35368-32-408 від 27.04.2009 р., укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Відповідно до п.п.2 Договору цесії з моменту підписання цього Договору Цесіонарій набуває права вимагати від Банку належного виконання всіх зобов»язань, передбачених Договором банківського вкладу. 19.11.2015 р. позивач звернувся до Банку з письмовою вимогою повернення суми банківського вкладу та відсотків за користування вкладом за період з 11.05.2014 р. по 18.11.2015 р., однак сума коштів не була повернута. Позивач посилається на те, що його право на отримання вкладу виникло 11.05.2015 р., однак, не зважаючи на його неодноразові звернення, Банк продовжує користуватися належним йому вкладом, а тому розмір процентів по вкладу, що підлягають сплаті складають 11 787,50доларів США (із розрахунку станом на день звернення до суду - 09.02.2016 р.). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, оскільки Банк відповідно до положень Договору повинен був повернути вклад та нараховані відсотки на вимогу [PERSON], яка надсилалась 19.11.2015 р., однак не виконав своїх зобов»язань. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечила в повному обсязі, зазначивши, що останнім не було надано доказів на підтвердження його права на отримання вкладу та процентів; [PERSON] не було дотримано процедури отримання спадщини. Крім того, представник відповідача зазначила, що результати проведеного почеркознавчого дослідження договорів цесії та банківського вкладу не є належним доказом у справі, оскільки при його проведенні експерт не був попереджений про кримінальну відповідальністю. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 27 квітня 2009 р. між [PERSON] та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», було укладено Договір довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» №35368-32-408, відповідно до умов умов якого Банк останній відкрив депозитний рахунок № [NUMBER] та прийняв грошові кошти в іноземній валюті на строк 368 днів. За умовами Договору Вкладник повинен внести готівкою або перерахувати грошові кошти в умі 100 000 доларів США. Внесення вкладником коштів на депозитний рахунок підтверджується виданою [PERSON] ощадною книжкою. Відповідно до п.2.7 Договору банківського вкладу за використання грошових коштів Банк зобов»язався сплачувати проценти на період 27 квітня 2009 р. по 26 квітня 2010 р. із розрахунку 11,6% річних; з 27 квітня 2009 р. по 29 квітня 2010 р. процентні ставки на вклад за дорученням вкладника втсановлюються на рівні процентних ставок, діючих у Банку для відповідного виду вкладів на дату початку кожного з цих періодів. Відповідно до п.2.8 Договору термін одержання вкладу та процентів на вклад 30 квітня 2010 р. Згідно з п.3.4.6 Банк зобов»язався зберігати кошти вкладника на депозитному рахунку. Щомісяця в останній робочий день кожного місяця та в перший робочий день наступного періоду нараховувати проценти на вклад та сплачувати такі проценти не пізніше першого робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів та першого робочого дня кожного наступного періоду на картковий рахунок вкладника. Відповідно до п.2.9 Договору, якщо вкладник не вимагає повернення вкладу та процентів на вклад у термін одержання вкладу, зазначений у п. 2.8 або пп 2.9.2 Договору, то строк, на який було внесено вклад, ввжається щоразу продовженим на визначену в пункті 2.6 календарних днів, з поділом прожовженого строку на періоди, тривалість кожного з яких встановлюється аналогічно тривалості періодів, вказаних у першому абзаці п.2.7 цього Договору. 11 травня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) б\\н, відповідно до п.1 якого Цедент ([PERSON].) відступає Цесіонарієві ([PERSON].) право вимоги за Договором довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» №35368-32-408 від 27.04.2009 р., укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Відповідно до п.2 Договору цесії з моменту підписання цього Договору Цесіонарій набуває права вимагати від Банку належного виконання всіх зобов»язань, передбачених Договором довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» №35368-32-408 від 27.04.2009 р., зокрема: повернення вкладу шляхом перерахування суми вкладу на рахунок Цесіонарія або шляхом видачі готівкою через касу Банку; виплати щомісячно процентів, нарахованих на вклад з моменту підписання цього Договору. Відповідно до п.2.9.4 Договору банківського вкладу, вклад з врахуванням усіх його поповнень продовжується у сумі, розміщеній на Депозитному рахунку на дату продовження строку вкладу. Дата продовження строку вкладу визначається згідно з п.6.11 цього Договору. [INFO]. [PERSON], яка є сестрою позивача [PERSON], померла. Оскільки Договір про відступлення права вимоги від 11.05.2014 р. був укладений [PERSON] до її смерті, вклад та нараховані за користування ним проценти до складу спадщини не увійшли. 10 березня 2015 р. [PERSON], до якого перейшли всі права та обов»язки [PERSON], звернувся до Банку із заявою про намір продовжити дію Договору банківського вкладу, в зв»язку з чим просив направити йому для підписання текст додаткової угоди та оформлену на його ім»я ощадну книжку. Згідно відповіді ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 10.04.2015 р., передумови для розгляду Банком питання щодо укладення додаткової угоди по Договору банківського вкладу відсутні; Банку не надано належних доказів переходу права вимоги на банківський вклад, а а також, що Договір відступлення права вимоги підписано клієнтом Банку [PERSON] Відповідно до висновку проведеної Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України в м.Києві №15\\тдд від 24.09.20015 р., підписи від імені [PERSON] в Договорі довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий» №35368-32-408 та Довогорі відступлення права вимоги (цесії) від 11.05.2014 р. виконано однією особою. В силу положень ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.4.1 Договору банківського вкладу, вимога вкладника щодо повернення Банком вкалду, в тому числічастини вкладу, у термін, що не відповідає терміну одержання вкладу, зазначеному в п.2.8 або підпункті 2.9.2 Договору вважається вимогою про дострокове повернення вкладу, процентів на вклад та розірвання Договору. Судом встановлено, що 19.11.2015 р. позивач скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1060 ЦК України, і звернувся до Банку з заявою про повернення всієї суми вкладу. Будь-яких доказів на підтвердження того, що зазначена заява була задоволена і кошти виплачені позивачу суду не надано. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що висновок, наданий Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в м.Києві почеркознавчого дослдіження не є належним доказом відступлення [PERSON] права вимоги вкладу, оскільки буль-яких доказів на спростування даного письмового доказу суду не надано і в ході розгляду справи представником відповідача не заявлялось клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов"язку в частині повернення суми вкладу позивачу та нарахованих відсотків за договором, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі в дохід держави.

Outcome: approved