Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Вашківецької міської ради , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю . В позові вказує, що починаючи з 2005 року за пропозицію [PERSON] що є одинокою, стала проживати разом з нею в її будинку [ADDRESS] та належав останній на праві приватної власності. Разом з тим, на початку 2006 року [PERSON] виїхала з місця постійного проживання, заявивши, що їде на роботу і повертатись наміру немає так, як нікого з родичів та дітей у неї немає, не пояснивши куди саме. В той же час [PERSON] передала їй технічну документацію на житловий будинок в якому знаходилась копія її паспорта та копія довідки про ідентифікаційний код фізичної особи платника податків. З тих пір [PERSON] в згаданому будинку не з»являлася і її місце знходження невідоме. Зазначала, що проживаючи за згаданою адресою до цього часу, добросовісно та відкрито володіє належним [PERSON] майном ( житловим будинком) більше десяти років, на протязі яких щомісячно сплачує за цією ж адресою платежі на її ім'я за використаний газ та електроенергію, а також здійснює необхідний догляд за станом будинку, проводячи необхідні заходи щодо його утримання в належному стані. Вважає, що добросовісно відкрито заволоділа і безперервно володіє належним гр. [PERSON] нерухомим майном, продовжуючи відкрито, безперервно володіти ним на протязі більше 10 років. Просить постановити рішення яким визнати за нею [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надала. Представник Вашківецької міської ради в підготовче судове засідання не зявився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд, приходить до такого висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Мойсюк [PERSON], є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі- продажу від 04.11.1999 року, серія АВЕ №093497. Факт володіння і користування будинком позивача підтверджується довідкою Вашківецької міської ради Вижницького району від 17.01.2018 року де вказано, що разом з [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] з 2005 року стала проживати [PERSON], яка проживає там по даний час. На початку 2006 року гр. [PERSON], виїхала з постійного місця проживання і до цього часу за місцем її проживання не появлялась. Будь-які відомості про її місце перебування чи знаходження з того часу і по даний час у міській раді відсутні. Даний факт підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов ві Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Відповідно до вимог ч. 2ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є. Отже,враховуючи,що позивач добросовісно заволодів чужим майном понад 10років продовжує відкрито, безперервно проживати у спірному будинку, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. З наведенного суд приходить до висновку,що позивач [PERSON] більше 10 років відкрито,безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, тому вона набула право власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS] .

Outcome: approved