Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме жилим приміщенням за адресою: Донецька область, Бахмутський (раніше Артемівський) район, с. Іванівське (раніше с.Красне), вул. Зарічня, буд.10, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною адресою. На момент укладання договору в житловому будинку за адресою: селище Красне, вул. Зарічна, 10 Бахмутського району Донецької області був зареєстрований відповідач. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає і продовжує бути зареєстрований у належному позивачеві житловому будинку, чим порушує його право користування та розпорядження своєю власністю. Фактично відповідач не проживає за місцем реєстрації вже більш шести місяців, особистих речей його немає, витрати на утримання житла не здійснює. Така поведінка відповідача спричиняє позивачу, як власнику певні незручності та порушує його права, як власника, надані йому діючим законодавством, що змушує позивача звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з наведених у ньому підстав. Просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.02.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок за номером 10 (десять) по вулиці Зарічна села Красне Артемівського району Донецької області, загальною площею 50,3 кв.м.,житловою площею 25,4 кв.м., позначений на плані літерою А-1аа1, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,2 га з кадастровим номером 1420985500:03:000:0413 (а.с.21). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с. Красне, вулиця Зарічна, будинок 10, а також земельна ділянка (кадастровий номер 1420985500:03:000:0413) цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с. Красне, вулиця Зарічна, 10, на праві приватної власності належать [PERSON] (а.с.45-47). Згідно довідки №2096 від 31.08.2016 року виданої Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради, за адресою: Донецька область, Бахмутський район, село Іванівське, вул. Зарічна, буд. 10 зареєстрований [PERSON] Іванович-23.07.1975 року народження. За вище вказаною адресою не мешкає. Місце знаходження [PERSON] сільській раді не відоме. Власником будинку та земельної ділянки є [PERSON] [INFO] (а.с.49). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що коли вона придбала будинок номер 10 розташований за адресою: Донецька область, Бахмутський (раніше Артемівський) район, с. Іванівське (раніше с.Красне), вул. Зарічня, [PERSON] був вже зареєстрованим, вона не знає його, ніколи його не бачила. Вона зверталася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, але згодом залишила позов без розгляду, оскільки вже не була власником вказаного будинку, оскільки продала його [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК).\~\~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, Бахмутський (раніше Артемівський) район, с. Іванівське (раніше с.Красне), вул. Зарічня, буд.10, оскільки реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останнього повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved