Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом і в обґрунтування його пояснив, що житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності. Право власності на квартиру зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1988 року. 10.08.2016 року позивач сплатив відповідачу за придбаний будинок [ADDRESS] суму у розмірі 25 000,00 грн. На підтвердження продажу позивачу будинку відповідач передав комплект ключів від будинку, а позивач у свою чергу прийняв майно у своє володіння, почав мешкати у будинку та робити ремонт. Продаж будинку оформили розпискою про отримання відповідачем вищезазначених коштів, а також договором купівлі-продажу в простій письмовій формі. Відповідач повідомив, що одразу не зможе посвідчити договір нотаріально і йому потрібен час аби провести всі необхідні дії та зібрати документи необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, на що йому знадобиться не більше трьох днів, а точніше, не пізніше 13.08.2016 р. Оскільки м.Алчевськ знаходиться на тимчасово окупованій території, то на даній території відключені всі державні реєстри у зв'язку з чим нотаріально посвідчити договір не можливо. Відповідач відмовляється виїжджати за межі м. Алчевська для нотаріального посвідчення договору. По теперішній час договір купівлі-продажу зазначеного будинку залишився не посвідченим нотаріально. Вартість будинку згідно експертного висновку становить 36 400,00 грн. Відповідач придбав зазначений вище житловий будинок у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 19.04.1988 р. Комунарською держнотконторою за реєстром [NUMBER], право власності на який зареєстровано Комунарським БТІ 27.04.1988 року. Після придбання у відповідача зазначеного вище житлового будинку йому стало відомо, що Першою Алчевською державною нотаріальною конторою 07.12.2005 року за реєстраційним номером [NUMBER] було накладено заборону на цей житловий будинок за зобов'язаннями колишнього його власника - [PERSON], який на час накладення заборони вже не був його власником. Наявність зазначеної заборони перешкоджає йому у здійсненні права на захист свого права власності. Позивач змушений звернутися до суду з дійсним позовом і просить скасувати заборону відчуження на нерухоме майно (архівний запис), реєстраційний номер обтяження [NUMBER], зареєстровано 07.12.2005 10:26:09 реєстратором: Перша алчевська державна нотаріальна контора, [ADDRESS], об'єкт обтяження: житловий будинок з господарчими будівлями, адреса: [ADDRESS], визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS], укладений між ним і відповідачем 10.08.2016 р., дійсним та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутністю, розгляд справи здійснювати без аудіо та відео фіксації судового процесу. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини "Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права". Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого 19.04.1988 р. державним нотаріусом Комунарської міської державної нотаріальної контори, р.[NUMBER], [PERSON] продав, а [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6,7). 10.08.2016 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] (а.с.12). Договір був укладений у простій письмовій формі. За даним договором позивач передала відповідачу в рахунок оплати вартості будинку 25 000,00 грн., а останній передав позивачу правовстановлюючі документи на будинок та ключі від нього. У судовому засіданні встановлено, що після укладення договору купівлі-продажу відповідач звільнив будинок [ADDRESS] від майна, позивач з моменту укладання договору став проживати у даному будинку. Після придбання у відповідача спірного житлового будинку йому стало відомо, що Першою Алчевською державною нотаріальною конторою 07.12.2005 року за реєстраційним номером [NUMBER] було накладено заборону на цей житловий будинок за зобов'язаннями колишнього його власника - [PERSON], який на час накладення заборони вже не був його власником, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав № [NUMBER] від 27.09.2016 р. (а.с.22). Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Заборона на відчуження вказаного майна не була знята. Наявність заборони на відчуження майна порушує права позивача, оскільки останній не може оформити право власності. Викладене приводить суд до висновку про те, що заборону на відчуження слід скасувати. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання, як свідчить ст.525 ЦК України, не допускається. У дійсний час відповідач ухиляється від оформлення угоди нотаріально, посилюючись на неможливість виїхати з непідконтрольної території. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу неможливо, оскільки згідно Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014р. №953/5 зі змінами «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів до закінчення антитерористичної операції на сході України. Таким чином на момент розгляду цього спору договір купівлі-продажу будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] в обумовленому законом нотаріальному порядку не був посвідчений. З письмових пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] у [PERSON] 10.08.2016 р. Він є її сусідом, постійно проживає в даному будинку, користується ним, веде господарство, обробляє город. Згідно зі ст.215 ЦК України недійсною вважається угода, якщо її недійсність установлена законом. У цьому разі не є необхідним визнання її недійсності судом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст угоди не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; угода повинна бути укладена у формі, встановленій законом, волевиявлення учасника угоди має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦУ України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема за угоди. На підставі викладеного, оскільки позивач виконав угоду цілком, тобто оплатив вартість будинку в повному обсязі, договір не був нотаріально оформлений вчасно у зв'язку із тим, що на даний час у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території, до якої відноситься м.Алчевськ, тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, то суд вважає за необхідне скасувати заборону відчуження, та у відповідності зі ст.328 ЦК України визнати договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], укладеного 10.08.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] дійсним, а також визнати право власності позивача на вищевказаний будинок.

Outcome: approved