Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на житлову квартиру [ADDRESS], посилаючись на те що позивач протягом 11 років вільно володіє, користується спірним майном, сплачуючи комунальні послуги та несе витрати на його утримання. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що починаючи з серпня 2003 року вона переїхала на постійне місце проживання до спірної квартири на прохання своєї подруги [PERSON], після чого постійно проживала у спірній квартирі, сплачувала комунальні послуги, здійснювала ремонт. У грудні 2013 року [PERSON] померла, а оскільки за життя нею не було вжито належних заходів та будь-яких дій із належного оформлення права власності на спірну квартиру, то посилаючись на норми ст. ст. 328, 344, 392 Цивільного Кодексу (ЦК) України, позивачка вважає, що має право претендувати на визнання за нею права вланості щодо спірної квартири. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Представник відповідача Комінального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» в особі дільниці № 7 не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у будь-якій формі не висловив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що спірна квартира була надана у користування родині чоловіка [PERSON] на підставі ордеру, отриманого матір'ю чоловіка [PERSON], яка після одруження переїхала до спірної квартири. Судом встановлено, що згідно висновку начальника Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] в квітні 1992 року зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], після чого була зареєстрована у спірній квартирі як член сім`ї наймача. У 2002 році чоловік [PERSON] помер, та вона звернулась до позивача з проханням переїхати до неї на постійне проживання, передала їй ключі, та книжки по сплаті комунальних послуг, одночасно доручивши їй доглядати за майном та сплачувати комунальні послуги. З вказаного часу позивач вселилась у спірну квартиру, і до цього часу продовжує вільно володіти та користуватися цим майном, сплачуючи комунальні послуги та взявши на себе витрати по утриманню майна, за власний рахунок здіснює поточний ремонт спірної квартири. У березні 2009 року після одруження, до спірної квартири на постійне проживання, через необхідність цілодобового догляду, переїхав чоловік Позивачки [PERSON], інвалід 1 групи. Письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є мешканцями житлового будинку [ADDRESS], у якому розташована спірна квартира, підтверджується, що [PERSON] з 2003 року постійно проживала та продовжує проживати у спірній квартирі та сплачує комунальні послуги по утриманню спірної квартири. Після смерті [PERSON] спадщина відносно спірної квартири не відкривалась. На підтвердження оплати комунальних послуг у судовому засіданні представником позивача було надано суду до огляду облікові книжки по сплаті за квартиру, комунальні та інші послуги, абонентскі книжки по розрахункам за електроенергію. Таким чином, Позивач протягом 11 років вільно володіє, користується спірним майном, сплачуючи комунальні послуги та несе витрати на його утримання, що підтверджено наданими до справи доказами, та показаннями свідка. За частиною другою статті 41 Конституції України -право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, тому норма статті 344 даного Кодексу застосовується до правовідносин, які виникли до 1 січня 2001 року. Згідно частини четвертої статті 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Оцінюючи докази у їх сукупності, фактичне проживання позивачки у спірній квартирі з серпня 2003 року тобто більше 11 років, обставини за якими позивачка отримала у користування спірну квартиру [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позивачка добросовісно заволоділа житловою квартирою, відкрито та безперервно володіє зазначеною квартирою 11 років, що повністю відповідає умовам статті 344 ЦК України, тому суд вважає, що за позивачкою можливо визнати право власності на спірну квартиру за вказаною адресою у порядку набувальної давності. Відповідно до змісту ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 26, 27, Постанови КМУ від 22 червня 2011 р. № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»рішення суду, яким встановлено виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації прав на це майно.

Outcome: approved