Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.04.2009 року між СТОВ «Перемога» та [PERSON] , був укладений договір найму житлового приміщення. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, складеного станом на 10.06.1997 року загальна площа такого житлового будинку склала 62,8м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проживши в даному будинку більше 10 років [PERSON] , звернувся до відповідача з проханням передати такий житловий будинок та господарські споруди у власність у зв`язку з фактичним набуттям права власності на них за набувальною давністю. В той же час отримав відмову, зіславшись відсутністю у них фахівців, які б надали допомогу в оформлення документів для проведення реєстрації права власності на такий житловий будинок та господарські споруди, а також було запропоновано самостійно оформити документи про право власності на такий будинок та господарські споруди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 01.04.2009 року і по теперішній час, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном. Права власності на вказаний будинок у нього немає, а тому просить визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на спірний на житловий будинок з надвірними спорудами. В судове засідання позивач не з`явився, в наданій суду заяві підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких повідомив, що щодо заявлених позовних вимог заперечень не має, визнає їх в повному обсязі і теж просив розглянути справу у його відсутності. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З рішення від 01.04.2009 року «Про надання житлової площі працівникам СТОВ «Перемога» дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] , була надана житлова площа в такому будинку, відповідно до якого було зобов`язано відповідального за квартирний облік заключити зі ним відповідний договір терміном на 3 роки. З договору найму житлового приміщення від 01.04.2009 року дослідженого в судовому засіданні вбачається, що між СТОВ «Перемога» та [PERSON] , був укладений договір найму житлового приміщення терміном на 3 роки. З технічного паспорта, виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Виконавчого комітету Лебединської міської ради від 02.02. 2021року дослідженого в судовому засіданні вбачається, що по [ADDRESS] розташовані: житловий будинок садибного типу цегляний 1973р. побудови під літ. «А» загальною площею 67,3м2, житловою площею 44,0м2 до складу якого входить: коридор площею 2,4м2, веранда під літ. «а» площею 8,3 м2, житлова площею 16,2м2, житлова площею 11,4м2, коридор площею 3,9м2, житлова площею 7,5м2, топкова площею 5,3м2, житлова площею 8,9м2, тамбур під літ.«а1» площею 3,4м2, погріб цегляний під літ. «п/г»; сарай черепашник під літ. «Б»; сарай шлакоблок під літ. «В»; навіс дошки під літ. «Г»; вбиральня дошки під літ. «Д»; та огорожа дерев`яна під літ.«1-2». З довідки виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумського району Сумської області від 27.01.2021 року вих.№02-20/559 дослідженої в судовому засіданні вбачається, що житловий будинок з по господарськими будівлями і спорудами, який належить СТОВ «Перемога» згідно запису в по господарський книзі номер об`єкта [NUMBER], розташований за адресою: [ADDRESS] . З відповіді Відділу державної реєстрації управління "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Лебединської міської ради №12-37/892 від 09.06.2021 року дослідженої в судовому засіданні вбачається, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. А з урахуванням того, що договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна між сторонами не укладався, то реєстрація права власності на такий житловий будинок та господарські споруди може бути проведена на підставі рішення суду про визнання права власності на таке нерухоме майно за набувальною давністю. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п. 14 Постанови). В постанові Великої Палати ВС від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 зазначено, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один з первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно грунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Таким чином, суд вважає встановленим, що більше десяти років позивач добросовісно, відкрито і безперервно володів спірним майном і продовжує це робити і далі, тому суд вважає за можливе визнати право власності за позивачем за набувальною давністю.

Outcome: approved