Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 14.05.2014 року вони придбали на підставі договору купівлі-продажу у [PERSON] квартиру [ADDRESS], з відповідачами була домовленість про те, що вони добровільно знімуться з реєстраційного обліку, але відповідачі цих домовленостей не виконали, реєстрація відповідачів за даною вище адресою створює позивачам перешкоди щодо користування та розпорядження належним їм майном, а тому позивачі просять суд усунути перешкоди у користуванні належною їм на праві власності квартирою зі сторони відповідачів шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. До суду позивачами надано письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачі просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні власністю -вказаною квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі за станом здоров'я, в якій вказав на те, що позов підтримує. Відповідачі до суду не з'явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою реєстрації їхнього місця проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без їхньої участі до суду не надходило, а тому за згодою позивача [PERSON] суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. За ухвалою суду від 04.03.2015 року до участі у розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Білоцерківський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, представник якого до суду не з'явився, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2014 року, який було укладено між [PERSON] /продавець/ та [PERSON], [PERSON] /покупці/, позивачі набули права власності по 1/2 частині кожний на квартиру [ADDRESS], що стверджується копією цього договору, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 528. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2014 року, за позивачами зареєстровано право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожним на вказану вище квартиру. В судовому засіданні також встановлено, що в цій квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та його дружина [PERSON], що слідує з довідки Фурсівської сільської ради Білоцерківського району. З пояснень позивача [PERSON] слідує, що відповідачі за вказаною вище адресою не проживають з моменту продажу квартири, жодної участі в утриманні квартири відповідачі не приймають, їхня реєстрація у вказаному вище житловому приміщення створює для позивачів перешкоди щодо розпорядження та користування належним їм житлом. Наведені обставини підтверджуються також довідкою Фурсівської сільської ради від 16.03.2015 року № 122/02-14. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області, відповідачі значаться зареєстрованими по [ADDRESS]. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, з припиненням права власності на майно власник втрачає права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Тобто, відповідач [PERSON], якому [ADDRESS] належала на праві власності, відчуживши цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу, на який вказано вище, втратив також право на користування цим майном. Відповідач [PERSON] набула права на користування вказаною квартирою, як член сім'ї власника житла, оскільки на підставі ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Таким чином, право членів сім'ї власника житлового приміщення на користування цим житлом є похідним від прав самого власника, а тому в разі втрати власником житла права власності на це житло, припиняється і право членів сім'ї бувшого власника на користування житлом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] сам відчужив позивачам дану квартиру, а тому втратив право на користування нею, це право втратила і його дружина [PERSON], як член сім'ї бувшого власника житлового приміщення. А тому вимоги позивачів щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення. Жодних доказів для спростування вищенаведених в рішенні висновків суду не було надано. Позивачі також просили суд усунути перешкоди в користуванні власністю -вказаною квартирою шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою. Саме така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 січня 2012 року при розгляді за винятковими обставинами цивільної справи № 6-57цс11. Оскільки відповідачів визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням [ADDRESS], але вони залишаються зареєстрованими по даний час за цією адресою, добровільно з реєстрації не знялися, їхня реєстрація створює перешкоди для позивачів, як власників майна, у користуванні та розпорядженні цим майном, а тому суд вважає за можливе усунути для позивачів перешкоди шляхом зняття відповідачів з реєстрації місця проживання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved