Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому просить визнати недійсним договір №16 від 30.07.2013 року про надання часткової компенсації процентів, укладений між [PERSON], Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Львівського обласного управління банку. Стягнути із [PERSON] на користь Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кошти компенсації процентів у сумі 44 836,65 (сорок чотири тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 65 коп. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 11 липня 2013 року [PERSON] подав до Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заяву про надання часткової компенсації процентів. Для підтвердження права на отримання часткової компенсації процентів заявник зокрема надав довідку №5 від 10.07.2013 року про доходи, згідно якої його дохід протягом січня червня 2013 року склав 35564,50 грн. На підставі поданих заявником документів, 30 липня 2013 року між [PERSON], Львівським регіональним управлінням Фонду та ПАТ «Ощадбанк», в особі філії - Львівського обласного управління банку, укладено договір №16 про надання часткової компенсації процентів. Вироком Шевченківського районного суду м. Львів від 21.08.2014 року у справі №466/5483/14-к відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 222 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що [PERSON] працюючи на посаді інженера-проектувальника ПП «Альтернатива енергії» в липні 2013 року склав завідомо підроблену довідку №5 від 10.07.2013 року про свої доходи, в якій вніс завідомо неправдиву інформацію про рівень своїх доходів. Згодом маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів подав таку довідку до Львівського регіонального управління Фонду. Отже, оскільки інформація про рівень доходів виявилась не правдивою, то договір слід визнати недійсним за ч.1 ст. 230 ЦК України, а відшкодовані кошти процентів за кредитним договором підлягають поверненню. 21.10.2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути із [PERSON] на користь Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кошти компенсації процентів у сумі 46\~412 (сорок шість тисяч чотириста дванадцять) гривень 70 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача АТ "Ощадбанк" в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти позову заперечує, з підстав наведених у запереченнях, а саме зазначає, що підставою для визнання вищезазначеного договору недійсним позивач зазначає ч.1 ст. 230 ЦК України, згідно якої правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона ввела іншу сторону в оман щодо обставин, які мають істотне значення. При цьому позивач посилається на ту обставину, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.08.2014 року у справі № 466/5483/14-к [PERSON] визнаний винним у вченні злочинів передбачених ч.1 ст. 366, ч.1,2 ст. 222 Кримінального кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] підробив довідку по доходи № 5 від 10.07.2013 року, згодом маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів подав таку довідку до Львівського регіонального відділення фонду. На думку відповідача в даному випадку мав місце обман щодо фінансового становища позичальника з мотивів одержання відшкодування частини відсотків за кредитом, що не може бути підставою для визнання правочину недійсним, а тому відсутні підстави передбачені ст. 230 ЦК України. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання. Суд вважає, за можливе провести розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, оскільки сторони у судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~Відповідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. 11 липня 2013 року [PERSON], в інтересах сімї у складі: заявник/чоловік [PERSON], дружина [PERSON], син [PERSON], подав до Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заяву про надання часткової компенсації процентів (т.1 а.с.57,58 м.к.п.12014140000000456). Судом встановлено, що 30 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління та Львівським регіональним управлінням Фонду та укладено договір №16 про надання часткової компенсації процентів (т.1 а.с.91-98 м.к.п.12014140000000456). Згідно п.1.2.1 договору кредит надається в порядку та на умовах, визначених кредитним договором від 30.07.2013 року №2233-2165 (т.1 а.с.72-83 м.к.п.12014140000000456) на суму 251\~000,00 грн. під 16% річних, терміном на 180 місяців на майнових прав на однокімнатну квартиру , загальною площею 51,5 кв. м, житловою проектною площею 20,9 кв. м. у будинку № 8д по вул. Малоголосківській у м. Львові. Пунктом 5.1 договору передбачено, що позичальник підписанням цього Договору гарантує, що зокрема надана ним одержувачу інформація та документи є достовірними. Порядком здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 р. № 343, встановлено, що для укладення договору часткової компенсації процентів позичальник подає розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня (одержувачу бюджетних коштів), зокрема документи про доходи позичальника та членів його сімї за останні шість місяців (п.9 Порядку). Відповідно до ч.4\~ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої встановлено ці обставини. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.08.2014 року у справі № 466/5483/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 366, ч. 1 ст.222, ч.2 ст. 222 Кримінального кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] вчинив підроблення довідки № 5 від 10.07.2013 року про свої доходи, в якій вніс неправдиву інформацію по рівень своїх доходів, згідно яких за період з січня по червень 2013 року йому було нараховано заробітну плату в сумі 35 564, 50грн., що не відповідає дійсності. Водночас згідно інформації наданої Головним управління пенсійного фонду у Львівській області [PERSON]І за період з січня по червень 2013 року було нараховано заробітну плату в сумі 11\~750 грн. Згодом маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів подав таку довідку до Львівського регіонального відділення Фонду. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом ст.216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до ст.11 ЦПК України. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків. Відповідно до ч.1\~ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1\~ст.229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення має помилка, щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч.1\~ст.229 ЦК України). У п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Суд відхиляє доводи представника відповідача на те, що в даному випадку має місце обман щодо фінансового становища контрагента, а тому це не може бути підставою для визнання правочину недійсним, оскільки можливість проведення компенсації ставиться в залежності від сукупного середньомісячного доходу сімї. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було введено в оману Львівське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», отже договір підлягає визнанню недійсним, а відшкодовані кошти процентів за кредитним договором поверненню. Згідно довідки про суму сплати процентів за користування кредитом /а.с.21,22/ [PERSON] відшкодовано 67\~969, 70 грн. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved