Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, вказавши в ньому, що він є власником житлового будинку №25 по вул.. Кронштадській м. Чернівці. В даному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] Відповідачка більше чотирьох років в будинку не проживає, оскільки виїхала за кордон. Після виїзду за кордон, колишня дружина ніколи не поверталася в будинок, де зареєстрована. Її реєстрація за даною адресою збільшує вартість комунальних послуг, за які він змушений сплачувати власні кошти. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком №25 по вул.. Кронштадській м. Чернівці. Ухвалою суду від 25.01.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз'яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 279 ч. 2 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просять задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, відзив на позов не подала. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 грудня 2003 року будинок №25\~по вул..\~Кронштадській м.\~Чернівці належить на праві власності Кантериму Махаю Васильовичу. Відповідно до довідки КЖРЕП-5 від 29 грудня 2018 року в будинку №25\~по вул..\~Кронштадській м.\~Чернівці зареєстровані: позивач [PERSON], колишня дружина [PERSON], донька [PERSON] Згідно акту\~КЖРЕП-5\~від 29\~грудня 2018\~року [PERSON] в будинку №25 по вул.. Кронштадській м. Чернівці з травня 2014 року не проживає. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Відповідно до ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] з травня\~2014\~рокуне проживає в [INFO] понад один рік, належних відповідачам речей не має, комунальні послуги не сплачують. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідачка є особою, яка втратила\~\~право на користування спірним житлом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved