Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 вересня 2003 року між Національним гірничим університетом та відповідачем було укладено угоду № 11/ЛК ММФ-03 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит для здобуття вищої освіти в університеті за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за спеціальністю «Гірниче обладнання» за денною формою навчання у розмірі 1 800 грн. на навчальний рік та 6 900 грн. Відповідач зобов'язався повернути протягом 15 років всю суму кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, у разі відрахування - починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно зазначеної угоди визначено, що одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит в сумі 6 900 грн. та три відсотки за користування ним на навчання готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок університету до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з червня 2005 року до червня 2020 року. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 15 лютого 2016 року виникла заборгованість в сумі 2 387, 62 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, що порушив зобов'язання, повинен відшкодувати кредитору заподіяні цим збитки. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також зобов'язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до статуту Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» є вищим навчальним закладом державної форми власності, підпорядкований Міністерству освіти і науки України /а.с.23-25/. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про вищу освіту», ст. 11 ЗУ «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні», Кабінет Міністрів України постановою № 916 від 16 червня 2003 року затвердив Порядок надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти. Згідно абз. 1 п. 3 Порядку, кошти на одержання кредитів передбачаються у Державному бюджеті України - Міністерству освіти і науки України для оплати навчання у вищих навчальних закладах усіх форм власності. Відповідно до п. 22 Порядку, одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування ним через вищий навчальний заклад на рахунки Міністерства освіти і науки України, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України. Таким чином, гроші на здобуття вищої освіти за вищевказаним Порядком виділялись Національному гірничому університету з Державного бюджету України через Міністерство освіти і науки України і повертаються при сплаті Одержувачами кредитів кредитних коштів знову до Державного бюджету України на рахунки Міністерства освіти і науки України через вищий навчальний заклад. Форма угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти була затверджена Наказом Міністерства освіти і науки України від 31 липня 2003 року № 508 (зареєстрованого в Мін'юсті України 18 серпня 2003 року за № 718/8039) «Про затвердження форм направлення на здобуття вищої освіти за цільовим пільговим державним кредитом та угоди про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти». 01 вересня 2003 року між Національним гірничим університетом та [PERSON] було укладено Угоду № 11/ЛК ММФ-03 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти /а.с.9/, відповідно до якого Національний гірничий університет зобов'язався надати відповідачу цільовий пільговий кредит для здобуття в Університеті вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за спеціальністю Гірниче обладнання за денною формою навчання у розмірі 1 800 грн. на навчальний рік та 6 900 грн. на весь термін навчання. Позивач виконав взяті за себе зобов'язання та надав кредит відповідачу у розмірі 6 900 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 23 грудня 2003 року та 25 лютого 2004 року /а.с.11-12/. 01 лютого 2005 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до угоди № 11/ЛК ММФ-03 від 01 вересня 2003 року про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до якої у зв'язку з відмовою одержувача кредиту від пільгового державного кредиту у продовження навчання у 2004-2005 навчальному році за власні кошти, одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит в сумі 6 900 грн. та три відсотки за користування готівкою до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з червня 2006 року до червня 2021 року /а.с.10/. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» розмір заборгованості станом на 01 січня 2012 року у сумі 2 663, 69 грн. /а.с.16-17/. 04 березня 2013 року [PERSON] було добровільно сплачено вказану заборгованість та надано заяву про зобов'язання сплатити заборгованість за 2012-2013 р.р. до 01 червня 2013 року. В подальшому рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" суму заборгованості за Угодою № 11/ЛК ММФ-03 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 01 вересня 2003 року у розмірі 1 603 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 920 грн., заборгованість по відсотках - 291 грн., пеня - 392 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, в зв'язку з чим станом на 15 лютого 2016 року утворилася заборгованість в сумі 2 387, 62 грн. /а.с.18-21/, яка складається з: - заборгованість за кредитом 920 грн. - заборгованість по відсотках - 258, 75 грн. - пеня - 1 208, 87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за Угодою № 11/ЛК ММФ-03 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 01 вересня 2003 року у розмірі 2 387, 62 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved