Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 14 червня 2011 року померла його рідна матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 407 кадастровий номер 4420988000:06:007:0089 площею 5,7530 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 023630, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 158 від 11.04.2003р. належало померлій; земельної частки (паю) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району залишок площі якої становить 6,45 в ум. кад. га (сіножатей та пасовищ), право на яку належало померлій [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0111994, виданого на підставі рішення Білокуракинської РДА 20.01.1997р. №20 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Ювілейний» від 05.03.1997р. за № 56 та майнового паю, визначеного в розмірі 2356 грн. або 0,199 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду КСП «Ювілейний» с. Тимошине, право власності на який на підставі Свідоцтва про право власності члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛУ № 096739 (майновий сертифікат), виданого 24.05.2002р. головою [PERSON] сільської ради Білокуракинского району належав померлій [PERSON] На випадок своєї смерті вона зробила розпорядження у вигляді заповіту, згідно з яким належне їй майно померла заповідала позивачу по справі. Після його смерті позивач у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачі йому Свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом. Разом із заявою ним було передано документи, у тому числі правовстановлюючі. документи на спадкове майно, що належало померлій. Приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу Луганської області [PERSON], було заведено спадкову справу, проте здійснити переоформлення документів на своє імя позивач не встиг, бо вказаний нотаріус помер, а документи нотаріального діловодства були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на той час знаходився за адресою: вулиця Оборонна буд.112а, місто Луганськ, Луганська область. З огляду на загальновідомі факти про те, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції, а вищевказана будівля обласного нотаріального архіву станом на теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України (непідконтрольна територія), є всі підстави вважати документи стосовно спадкової справи втраченими. Звернувшись до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з питань переоформлення спадщини, яка відкрилась після смерті його матері, а нотаріусом було заведено спадкову справу позивачу було повідомлено про припинення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом [PERSON] у звязку з його смертю та відсутністю документів нотаріального діловодства та архіву, які були передані до Луганського обласного державного нотаріального округу та розяснено право вирішення питання виключно у судовому порядку. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його, як єдиного та належного спадкоємця за законом та заповітом звернутися до суду з позовом, в якому\~позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав повністю. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Білокуракинського району не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 14 червня 2011 року у віці 77 років в селі Тимошине Білокуракинського району померла [PERSON], про що [PERSON] сільською радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 04 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 275706 (а.с.). Відповідно до Свідоцтва про народження VI-УР № 1585109 позивач є рідним сином померлої [PERSON] (а.с.). Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради Білокуракинського району № від 2017р. (а.с.) вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом із нею проживав її чоловік, батько позивача, [PERSON], який згідно Свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 301390, актовий запис № 09, помер 17 жовтня 2011 року (а.с.). Згідно заповіту від 11.03.2002р., посвідченому секретарем Тимошинської сільської ради Білокуракинського району зареєстрованому в реєстрі №9 вбачається, що померла [PERSON] заповідала належне їй майно своєму синові, позивачу по справі [PERSON] (а.с.). Із досліджених в судовому засіданні Відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №31-12-0.18-32/162-17 від 07.11.2017р., №31-28-99.1-887/15-17 від 17.08.2017р. (а.с.), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 023630, виданого 11.04.2003р., зареєстрованого за №158 (а.с.); Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0111994, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Ювілейний» від 05.03.1997р. за № 56 (а.с.) та Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЛУ № 096739, виданого 24.05.2002р. (а.с.) вбачається, що померлій [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка № 407 кадастровий номер 4420988000:06:007:0089 площею 5,7530 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Білокуракинського району Луганської області; земельна частка (пай) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району залишок площі якої становить 6,45 в ум. кад. га (сіножатей та пасовищ) та майновий пай, визначений в розмірі 2356 грн. або 0,199 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду КСП «Ювілейний» с. Тимошине Білокуракинского району. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49602098 від 25.10.2017р. (а.с.) вбачається, що після померлої 14.06.2011р. [PERSON] приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу [PERSON] 13.12.2011р. дійсно було заведено спадкову справу №113 (номер у Спадковому реєстрі 52164097). Із відповіді за № К-1798/4/09-44 від 02.11.2017р. (а.с.) позивачу повідомлено про те, що приватна нотаріальна діяльність [PERSON] по Білокуракинському районному нотаріальному округу за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів була припинена 12.04.2013р. у звязку з його смертю, а усі документи нотаріального діловодства та архіву були передані до Луганського обласного державного нотаріального округу, який переміщено до м. Старобільськ, Луганської області (Юридична адреса 92700, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Миру, буд.3). Однак фактично архів та документи Луганського обласного державного нотаріального архіву залишись у м. Луганську, а їх перевезення до м. Старобільськ із непідконтрольного уряду м. Луганська на сьогодні є неможливим у звязку із відсутністю гарантій забезпечення схоронності документів та забезпечення безпеки, життя і здоровя працівників Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved