Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачу належить на праві приватної власності Ѕ частина житлового будинку з господарськими спорудами та побутовими спорудами [ADDRESS] у якому зареєстрований [PERSON] , який не проживає у даному будинку з вересня 2014 року. Власником іншої частини будинку є [PERSON] . Реєстрація відповідача призводить до надмірного нарахування комунальних послуг та порушує право позивача на вільне користування та розпоряджання своєю власністю. Ухвалою від 20.02.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача та позивач у судове засідання надали заяви, якими позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду нотаріально посвідчену заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю. Третя особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч.ч. 1,2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 04.03.1997 року [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами та побутовими спорудами [ADDRESS] Власником Ѕ частини зазначеного будинку, згідно договору купівлі-продажу від 04.06.1990 року є [PERSON] (а.с. 5-8) Відповідно до довідки №005 від 06.01.2019 року, виданої органом самоорганізації населення №6 Корабельного виконкому районної у місті ради вбачається, що у зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] , але згідно акту про не проживання від 06.01.2019 року останній не проживає за даною адресою з вересня 2014 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved