Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради, орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2001 року позивач одружився із [PERSON] Від шлюбу народилася [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 10.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач [PERSON] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] оселилися в [ADDRESS], після чого [PERSON] забрав неповнолітню доньку проживати за своїм місцем мешкання [ADDRESS]. З літа 2015 року позивач виїхав на заробітки до м. Києва, де знайшов собі роботу, оселився в квартирі по найму та взяв із собою неповнолітню доньку [PERSON] Наприкінці серпня 2015 року неповнолітня [PERSON] виявила бажання проживати в м. Києві разом з батьком та з 01.09.2015 року перевелася до навчання у середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 180 м. Київ Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, де навчається в 8-Б класі на постійній основі. 19.09.2015 року позивач одружився з [PERSON] На даний час позивач разом з неповнолітньою донькою [PERSON], з дружиною [PERSON] проживають однією сім'єю, ведуть спільний сімейний бюджет, зайняті спільними побутовими завданнями для сім'ї та постійно оселилися за наймом у квартирі [ADDRESS]. Відношення у сім'ї дружелюбні, між неповнолітньою донькою [PERSON] та дружиною позивача складені гарні сімейні відносини. Позивач вважає, що проживання дочки з ним відповідає інтересам дитини, він має можливість забезпечити доньці належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод у спілкуванні [PERSON] із донькою, готовий всіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. В зв'язку з чим, в подальшому змінивши позовні вимоги, просить визначити та встановити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], по місцю постійного проживання батька дитини [PERSON], за адресою: [ADDRESS], залишивши неповнолітню дитину на утриманні батька дитини [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює електрозварювальником, має високий дохід близько 5000 грн. щомісяця, винаймає житло в м. Києві, вдруге одружений, дитині створив усі необхідні умови для нормального проживання разом з ним. Дочку забрав для постійного проживання разом з ним 03.01.2015 року, після того, як вона втекла від матері в м. Харків, а він знайшов дочку через міліцію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала, пояснила, що за цей час впевнилася в тому, що проживання дочки разом з батьком є в інтересах дитини та за її бажанням. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради [PERSON] у судовому засіданні вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник органу опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просить розгляд справи проводити без участі представника, позов підтримують, надали висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.11.2015 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального Кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірвано заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2013 року, сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] 05.03.200 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9.) Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 29.05.2014 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03.12.2015 року, визначено розмір стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону. Починаючи з 03.01.2015 року, неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] спочатку в м.Охтирка, а потім у м. Києві, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Неповнолітня [PERSON] навчається у 8-Б класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №180 Дніпровського району м. Києва, що підтверджується довідкою середньої [PERSON] ступенів №180 Дніпровського району м. Києва № 214 від 21.09.2015 року (а.с. 64.) Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачається з характеристики дитини, складеної директором школи та класним керівником, Батько [PERSON] та його дружина, цікавляться життям дитини, підтримують її, прислуховуються до порад шкільного психолога та класного керівника (а.с. 70). Умови проживання для дитини створені належним чином, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов сім'ї від 12.10.2015 року (а.с. 71), згідно якого неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та його дружиною [PERSON] в орендованій трикімнатній квартирі. У [PERSON] є своя кімната, взаємовідносини в сім'ї на належному рівні, дружні, дитина виховується у взаєморозумінні, батько та його дружина піклуються про її здоров я та навчання. Орган опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у висновку від 11.11.2015 року за № 10509/41/3/103 вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частини 2 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Допитана в порядку ст. 171 СК України у присутності психолога дитина [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що бажає проживати з батьком, так як в його сім`ї вона отримує більше розуміння. Таким чином, у процесі розгляду справи суд впевнився, що визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси неповнолітньої дитини, тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. У позовній заяві позивач просив визначити та встановити місце проживання неповнолітньої дитини, залишивши неповнолітню дитину на утриманні батька дитини [PERSON] Враховуючи, що викладену у позові фразу «залишивши неповнолітню дитину на утриманні батька дитини» представник позивача не вважає окремою позовною вимогою, про що заявив у судовому засіданні, зокрема з неї судовий збір не сплачував, тому суд не розглядає питання на утриманні кого саме з батьків залишається дитина, а це питання врегульоване статтею 180 Сімейного кодексу України, яка покладає обов'язок утримання неповнолітньої дитини на обох батьків. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі, та викласти резолютивну частину рішення суду щодо визначення місця проживання дитини відповідно до способу захисту, передбаченого у статтях 160- 161 Сімейного кодексу України. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 25.08.2015 року у справі про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, було сплачено фахівцю в галузі права, який має вищу юридичну освіту і займається підприємницькою діяльністю з надання юридичних послуг [PERSON] 1500,00 грн. та за додатковим договором про надання правової допомоги від 30.09.2015 року - 1500,00 грн. винагороди за надання правової допомоги та підготовку позову у справі про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, що підтверджується розрахунковою квитанцією від 25.08.2015 року, від 30.09.2015 року, актами виконаних робіт за договорами про надання правової допомоги. [PERSON] протокольною ухвалою суду від 16.11.2015 року за заявою позивача [PERSON], заявленою письмово і зробленою ним особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу. Під час провадження у даній цивільній справі фахівець в галузі права [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву, заяву про зміну позовних вимог, клопотання про витребування доказів, про допит неповнолітньої дитини та інші, надавав правову допомогу позивачу [PERSON] у судовому засіданні 16.11.2015 року тривалістю близько 1 години. Тому з урахуванням вимог розумності, справедливості суд оцінює розмір компенсації витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з [PERSON], в сумі 700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved