Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що відповідач не проводить оплату за житлово-комунальні послуги, допустила заборгованість в сумі 14 456,79 грн., добровільно сплатити заборгованість не бажає, тому просить стягнути її в примусовому порядку. У судовому засідані представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, не повідомила про причини неявки, хоча належно повідомлена про час та місце слухання справи. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив. Вказав, що між ЛКП «Південне» та відповідачем договірних відносин не має, тому вона відмовляється сплачувати заборгованість. Зазначив, що в будинку [ADDRESS] були витоки з загально будинкової мережі, однак позивачем не надано актів обстеження, які б підтверджували відсутність витоків із загально будинкової мережі. А надана представником позивача довідка не є допустимим доказом. Окрім цього, позивачем був пропущений термін позовної давності звернення до суду. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає у [ADDRESS]. ЛКП "Південне" надає відповідачу житлово-комунальні послуги. Однак, відповідач допустила заборгованість за послуги з надання гарячої води в сумі 14 456,79 грн., яку добровільно не сплачує, що вбачається з представлених суду розрахунків. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідачки щодо відсутності договору про надання послуг з ЛКП «Південне», оскільки, вона зобов'язана і за відсутності договору сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги, оскільки згідно ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки, а між сторонами фактично виникли цивільно-правові відносини. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення боргу є правомірними, однак підлягають до часткового задоволення у зв'язку із спливом позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного суду України №11 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в позов слід задоволити в частині стягнення з відповідачки 9100,63 грн. боргу за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача сплачені судові витрати, а саме - 114,70 грн. судового збору.

Outcome: approved