Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулись до суду з позовом, який в подальшому уточнили, в якому просили суд визнати за ними право спільної часткової власності в порядку спадкування по ј частці, за кожним, на земельну ділянку загальною площею 2,9146 га, кадастровий номер 5924786900:05:002:0303, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка розташована на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, після померлої [PERSON] Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] згідно сертифікату СМ № 0224907 від 12.03.19997 року, належало право власності на земельну частку (пай). Після його смерті, спадщину прийняла його дружина [PERSON] 12.03.2016 року [PERSON] померла. Позивачі є спадкоємцями після [PERSON] і звернулись з заявами до нотаріуса щодо оформлення права власності в порядку спадкування. Проте постановою нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на власності на спірну земельну ділянку, оскільки [PERSON] оформив державний акт на спірну земельну ділянку, але з його спадкової справи вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину та отримала свідоцтво на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Наведені обставини позбавляють позивачів реалізувати їх права на спадщину, а тому просили суд задовольнити їх уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Треті особи звернулись з зустрічним позовом, в якому просили суд визнати за ними право спільної часткової власності в порядку спадкування по 1/16 частці, за кожним, на земельну ділянку загальною площею 2,9146 га, кадастровий номер 5924786900:05:002:0303, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та яка розташована на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, після померлого [PERSON] Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] був спадкоємцем, разом з позивачами за первісним позовом після смерті [PERSON] 14.07.2018 року [PERSON] помер, вони є його спадкоємицями, а тому вважать, що мають право на його долю у спадщині після померлої [PERSON] Позивачі та їх представник адвокат [PERSON], в судове засідання не зявилися про час місце розгляду повідомлені належним чином, адвокат направив заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, просив уточнені позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився про час і місце розгляду повідомлений належним чином, направив заяву в якій не заперечував проти задоволення первісного та зустрічного позовів. Треті особи в судове засідання не зявилися про час місце розгляду повідомлені належним чином, направили заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява за первісним позовом та позовна заява за зустрічним позовом третіх осіб підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно сертифікату серії СМ № 0224907 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Промінь» розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 13). [PERSON] помер 04 грудня 1996 року , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14) Після його смерті, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Промінь» розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0224907, оформила дружина спадкодавця - [PERSON] (а.с.15) 12 березня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16) З матеріалів спадкової справи № 66/201 вбачається, що спадщину, після [PERSON] прийняли : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46-74) Разом з тим, постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Промінь» розміром 3,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, у звязку з тим, що [PERSON] реалізував соє право на виділення в натурі земельної частки (паю) і на нього було вже оформлено право власності на земельну ділянку, що підтверджується державним актом на землю (а.с. 74) Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~статті 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України\~передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. \~Відповідно до частини 1\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно до розяснень, викладених у пункті 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7\~(Із змінами, внесеними згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу\~Х Перехідні положення ЗК). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11\~Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року\~, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин\~Земельного кодексу України 1990 року\~(561-12),\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~та відповідні норми\~ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.\~ Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3\~ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1\~ст. 1225 ЦК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~ст. 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія\~\~п. 1\~розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.\~ На підставі абз. 2 п. 1\~розділу X «Перехідні положення» ЗК України\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від\~\~26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку площею 2,91 га, яка розташована на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії ІІ СМ № 042805, виданий на підставі розпорядження голови Сумської райдержадміністрації №99 від 26.03.2002 року (а.с. 17), то [PERSON] успадкувала також право власності на дану земельну ділянку після смерті [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу, що спадкоємцями після [PERSON] є: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] проте за життя не оформив право власності на спадкове майно, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved