Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 16.11.1991 року у Городенківському відділі ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис № 99. В позовній заяві позивачка зазначила, що у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які вже є повнолітні. Однак, вони з відповідачем втратили взаєморозуміння та повагу, через те, що мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Їх світогляд та культурні цінності теж не співпадають, внаслідок чого вони відчужилися один від одного та втратили сімейні цінності, необхідні для спільного проживання. Неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім'ю не дали результату, а тому розірвання шлюбу є обдуманим кроком. Оскільки їх сім'я втратила цінність для них з відповідачем, то позивачка бажає припинити їх шлюбні відносини. Позивачка з відповідачем протягом п'яти років проживають роздільно. У кожного з них склалося власне коло спілкування, їх діти виросли і їх більше нічого не поєднує. У зв'язку з наведеним, вони з відповідачем не мають прав та обов'язків притаманних подружжю, їх шлюб існує формально, лише згідно свідоцтва про одруження, подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, а тому строку для примирення просить не надавати, шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, збереження сім'ї між ними вважає неможливим, а тому строку для примирення просить не надавати. Відповідач в судові засідання призначені по справі на 10.01.2019р., 04.02.2019р., 28.02.2019р., 12.03.2019р. та 08.04.2019р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що доводиться повернутими до суду рекомендованими повідомленнями про одержання ним судових повісток. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 16 листопада 1991 року у Городенківському відділі ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис № 99, що стверджено повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.08.2000 р. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, які на даний час повнолітні. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved