Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачі звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку по спадщині за законом. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що [INFO] помер [PERSON], який являвся позивачці [PERSON] - чоловіком, а позивачці [PERSON] - батьком. Після його смерті відкрилась спадщина, яку частково прийняли позивачі, шляхом подачі заяви до Липовецької державної нотаріальної контори. Однак при оформленні спадщини їм було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], оскільки заявником нотаріусу не було надано правовстановлюючих документів на даний житловий будинок, який би підтверджував право власності померлого на будинок. Також при оформленні спадщини на земельну ділянку площею 4,6717 га нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку згідно акту, так як відсутній оригінал даного держакту. Оригінал держакту відсутній по тій причині, тому що був втрачений ще при житті покійного [PERSON], що підтверджується оголошенням в газеті про його втрату. Просять суд визнати за ними право власності по спадкуванню за законом в рівних частках по ? на житловий будинок, що розташований в селі [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 4,6717 га, яка розташована на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Позивачі в судове засідання не з'явились, однак надали суду заяву та додаткову позовну заяву, в якій позов підтримують частково, просять визнати право власності лише на земельну ділянку та повернути пропорційно сплачений ними судовий збір в розмірі 398 грн. 23 коп. (1% від вартості будинку). Представник відповідача - Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засіданні не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в селі Брицьке Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], який являвся позивачці [PERSON] - чоловіком, а позивачці [PERSON] - батьком, про що в Книзі реєстрації смертей було зроблено актовий запис № 9 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.4). За життя померлим заповіту складено не було. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 427643, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010880400004 земельна ділянка площею 4,6717 належить [PERSON]. Вказаний державний акт ним було втрачено, про що він дав оголошення в газеті «Липовецькі вісті» (а.с.8). Позивачі не встигли оформити своїх спадкових прав на майно, що належало за життя померлому [PERSON] Згідно паспорта, серія [NUMBER] (а.с. 3) та заяви про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 534/2008, позивачі є спадкоємцями за законом на земельну ділянку площею 4,6717 га померлого - [PERSON], та прийняли його спадщину. Як вбачається із заяви про прийняття спадщини позивачів, окрім них у померлого є інші спадкоємці, що мають право на спадщину: мати - [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали спадкової справи, судом встановлено, що позивачі являються єдиними особами, що заявили про своє право на спадщину та претендують на майно померлого. Після прийняття спадщини, позивачам постановами Липовецької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], оскільки заявником нотаріусу не було надано правовстановлюючих документів на даний житловий будинок, який би підтверджував право власності померлого на будинок. Також при оформленні спадщини на земельну ділянку площею 4,6717 га нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку згідно акту, так як відсутній оригінал даного держакту. Відповідно до п. 9 «Перехідних положень» Земельного кодексу України, громадяни - власники земельних часток (паїв) можуть виділяти земельні ділянки в натурі (на місцевості) єдиним масивом. Факт належності [PERSON] даної земельної ділянки підтверджується державним актом, який в силу ст. 126 ЗК України та положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є правовстановлюючим документом та витягом з технічної документації з нормативно грошової оцінки земель (а.с.9), згідно яких вона перебувала у власності померлого та розташована на території Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Таким чином суд приходить до висновку, що при житті [PERSON] на території Брицької сільської ради Липовецького району отримав у приватну власність земельну ділянку площею 4,6717 га. Крім того, згідно довідки від 14 січня 2014 року, виданої виконкомом Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.12) за покійним [PERSON] рахувався житловий будинок, який розташований в селі [ADDRESS], про що свідчить технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок виданий 02 вересня 2010 року (а.с.13-16). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» до складу спадщини не входять самовільні будівлі. Тому питання про визнання права власності на вищезазначений житловий будинок позивачі у додатковій позовній заяві просили не розглядати. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, у разі визнання сторонами фактичних обставин справи, такі обставини не підлягають доказуванню судом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини вказані ним в позовній заяві належними та допустимими доказами доданими до позовної заяви, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 126 ЗК України, ст.ст. 1217-1223, 1225, 1268 -1270, 1274, 1275, 1299 ЦК України,

Outcome: approved