Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Іллінське Путивльського району Сумської області помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а також земельна ділянка загальною площею 0,60 га, надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Будучи спадкоємцем батька за заповітом окремого спадкового майна, а також спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняв спадщину після його смерті, отримав свідоцтва про право на спадщину на його окреме майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок та земельну ділянку нотаріусом позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 46,1 кв. м, житловою площею 30,3 кв. м, та право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,60 га, наданої для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, розташованої на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Іллінське Путивльського району Сумської області, витрати по справі просив покласти на нього, а справу розглянути в його відсутність. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав повністю, про правові наслідки визнання позову обізнаний. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Іллінське Путивльського району Сумської області помер [PERSON] , батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька відносно частини спадкового майна. Крім того, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняв спадщину після його смерті (державним нотаріусом заведена спадкова справа № 352 від 05.08.2008), отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно, яким є земельна ділянка на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також грошові внески з відсотками та компенсаціями, компенсаційні рахунки, що зберігаються в ТВБВ № 027 м. Путивль філії-Буринського відділення № 3050 ВАТ «Державний ощадний банк України». До спадкового майна також входить житловий будинок з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 46,1 кв. м (житловою площею 30,3 кв. м) по [ADDRESS] , а також земельна ділянка загальною площею 0,60 га, надана для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області. При цьому, в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове майно позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього, що видно з постанови нотаріуса від 18.12.2019 № 1261/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У той же час, убачається з технічного паспорту від 21.11.2019 та підтверджено даними Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області та Путивльського БТІтаП те, що згаданий будинок садибного типу, загальною площею 46,1 кв. м (житловою площею 30,3 кв. м), побудований до 1917 року, з надвірними спорудами (будівлями), які рахуються за померлим [PERSON] згідно записів погосподарської книги Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, передбачалась обов`язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 328, 1223 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується за померлим згідно записів погосподарської книги, тобто входить до спадкової маси, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред`явленого позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для визнання за позивачем права власності на зазначений житловий будинок. Що стосується позовних вимог щодо земельної ділянки площею 0,60 га, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 131 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно даних вище зазначеної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державний нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї. В той же час, як вбачається із фотокопії рішення третьої сесії двадцять першого скликання Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 20.12.1993 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" з додатком до нього, вказаним рішенням було передано у приватну власність в тому числі і [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,60 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (0,04 га), а також для ведення особистого підсобного господарства (0,56 га). 01.03.2013 на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, відповідно до якого у випадку, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за законом, переходять усі права та обов`язки, що належали його батьку [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірної земельної ділянкки та здійснення її державної реєстраціїї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача.

Outcome: approved