Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу №60/98 від 19.01.1998 року квартири [ADDRESS], укладеного на «Одеській новій біржі», а також визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на те, що за свого життя його мати склала заповіт, яким заповідала йому все належне їй майно, яке складається з садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки, площею 0,0408 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Вищевказану квартиру матір придбала у свою власність на «Одеській новій біржі», передавши гроші в обумовленій договором сумі, де постійно проживала. В даний час у позивача виникла необхідність оформлення спадщини після смерті матері, однак договори з питань нерухомості, укладені на біржах, нотаріальні контори вважають недійсними і як правовстановлюючий документ не приймають, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої наполягав на задоволенні позову. Відповідачі та треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом за останнім відомим місцем проживання та розташування, у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності не звертались, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, відсутні. Враховуючи також вимоги ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що їй належало. За свого життя [PERSON] набула у власність наступне майно: садовий будинок, який складається з будинку літ «А», загальною площею, 239,9 кв.м. та гаражу літ «Б», розташованого за адресою: [ADDRESS], набутий на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER], виданого 04.06.2009р., земельної ділянки, площею 0,0408 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], набутої на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10.04.2002 року, та квартиру [ADDRESS], яку мати позивача придбала на підставі договору купівлі-продажу №60/98 від 19.01.1998 року, укладеного на «Одеській Новій Біржі» між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені власниці квартири [PERSON] на підставі довіреності, її право власності було зареєстроване в ОМБТІ та РОН 20.01.1998 року кн.254, стор.130, реєстр.3206. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: [PERSON], який діяв від імені власниці квартири [PERSON] на підставі довіреності, передав зазначену квартиру матері позивача, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Правовідносини, що виникли у цій частині, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Крім того, стаття 15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. Згідно постанови приватного нотаріуса ОМНО Горецької В.М. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №53/02-31 від 27.03.2018 року, позивачеві було рекомендовано звернутися до суду з приводу прийняття спадщини після смерті матері, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру не посвідчений нотаріально. Інші спадкоємці першої черги за законом, які б прийняли спадщину, відсутні. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved