Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме просить суд визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудовану літню кухню літ. «Ц», загальною площею 12,92 кв.м., прибудову літ. «ц», площею 5,73 кв.м., розташовані по [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно наданої до суду письмової заяви, просить справу розглядати без йго участі, ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/12 частка житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Дороховою, зареєстровано в реєстрі за №2-427, договір зареєстровано в КП «Білгород-Дністровський БТІ», записаного в реєстрову книгу №27-197. [PERSON] було самочинно збудовано літню кухню літ. «Ц», прибудову літ. «ц» по [ADDRESS]. За самочинне будівництво позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, а саме винесено постанови №257, 107 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 96 ч. 1, 188-42 ч. 1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Та обставина, що самочинно збудованою будівлею позивач не може користуватися зі всіма правами власника змушує його звернутися до суду. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушені, що підтверджується підписами співвласників домоволодіння [ADDRESS]. Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", будь-яка особа, яка створює нове нерухоме майно, вправі за наявності рішення суду зареєструвати право власності як на такий об'єкт, так і на об'єкт, що завершений будівництвом та зданий в експлуатацію. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачено право власника (користувача) земельної ділянки звертатись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на самочинну забудову, якщо це не порушує права інших осіб. Зокрема, у п.п 15,16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» від 30.03.2012 року, визначено, що «Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній, ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. В аспекті самочинного будівництва, а також враховуючи норми цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути предметом судового розгляду. Зазначені положення ЦК України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 р. у справі «ПайнВелейДєвелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved