Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14.05.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 2749 про звернення стягнення на майно в іпотеці, а саме: нерухоме майно квартиру №73, розташовану за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Юних Ленінців, буд. 28, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за борг у розмірі 89779,94 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 14.05.2013 року становить 750 524 грн. 38 коп. на підставі договору іпотеки від 05.06.2007 року №PCL-302/175/2007, посвідченого 05.06.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №5682, згідно кредитного договору від 05.06.2007 року №ML-302/175/2007, укладеному між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. Право вимоги за зазначеними Кредитним договором та Договором іпотеки було придбано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Договором про відступлення права вимоги від 24.02.2012 року. Позивач посилається на те, що вказаний виконавчий напис виданий без достатніх на це підстав та зазначає, що у квітні 2013 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подано позов про стягнення заборгованості з нього та поручителя в сумі 1\~587 644,86 гривень за кредитним договором №ML-302/175/2007 від 05.06.2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], що свідчить про існування між ними спору, а тому звернення стягнення на квартиру повинно відбуватися в судовому порядку. Крім того, відповідачем та приватним нотаріусом при вчиненні Виконавчого напису не враховані квитанції про сплату заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 35949,46 швейцарських франків, що підтверджує спірність заборгованості яка зазначена в Виконавчому написі. Позивач просить визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №2749 від 14.05.2013 року. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник приватного нотаріуса [PERSON] в судовому засіданні вважав позовні вимоги необґрунтованими. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення осіб, які з»явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 05.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-302/175/2007. Право вимоги за зазначеними Кредитним договором та Договором іпотеки було придбано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Договором про відступлення права вимоги від 24.02.2012 року. Відповідно п.2 договору банк надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у 80000,00 швейцарських франків в порядку та на умовах, визначених цим договором. Цільовим використанням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 05.06.2007 року, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно квартиру № 73, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.. Юних Ленінців, будинок № 28. Відповідно до п.3 договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 5,49% річних. У відповідності до п.2 кредитного договору банк надав позичальнику кредит строком до 05.06.2027 року. Згідно до п.2.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник (майновий поручитель) укладає з банком договір іпотеки (квартира №73, житловою площею 38,30кв.м., загальною площею 66,90кв.м.), що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.. Юних Ленінців, будинок 28. 05.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PCL-302/175/2007, у відповідності до п.3.1. якого [PERSON] з метою забезпечення виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а банк прийняв в іпотеку предмет іпотеки квартиру №73, житловою площею 38,30кв.м., загальною площею 66,90кв.м., що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.. Юних Ленінців, будинок 28. Пунктом 6.1 договором іпотеки перелічені вимоги, що задовольняються із вартості предмета Іпотеки, а саме: а. всі боргові зобовязання, не сплачені Іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту; б. вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобовязань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у звязку із реалізацією його прав за цим договором. Відповідно до пункту 6.4. укладеного 05 червня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] договору іпотеки «Позасудове врегулювання.» сторони дійшли згоди, що Іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання: - 6.4.1. Іпотекодержателю належить право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Цим Сторони дійшли згоди, що ціна продажу Предмета іпотеки у випадку його продажу Іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином: а) початкова ціна продажу Предмета іпотеки визначається Іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки; б) при неможливості продажу Предмета іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу Предмета іпотеки визначається Іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 10 відсотків; За пунктом 6.4.2. договору іпотеки при виникненні Іпотечного Випадку Іпотекодержатель надсилає Боржнику іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобовязань та граничний строк погашення боргових зобовязань. У випадку непогашення Боржником боргових зобовязань у строк, передбачений у Іпотечному Повідомленні, право власності на Предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобовязань, вказаному з Іпотечному Повідомленні. При цьому Іпотекодержатель зобов'язаний реалізувати Предмет іпотеки протягом 1 (одного) року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобовязань та інших Фактичних Вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації Предмета іпотеки, після погашення боргових зобовязань, інших Фактичних Вимог та відшкодування всіх витрат Іпотекодержателя, повертається Іпотекодавцю відповідно, до чинного законодавства України. Застереження: Сторони встановлюють, що положення пункту 6.4. з підпунктами цього Договору, разом з іншими положеннями цього Договору, являють собою повний укладений договір між Сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя, в якому Сторони визначили можливі способи звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п.7.1 договору іпотеки після прийняття рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в Іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням Предмет іпотеки передається, за бажанням Іпотекодержателя, Іпотекодержателю або іншій особі, зазначеній Іпотекодержателем, в управління на період до його реалізації. Управління Предметом іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя. Пунктом 7.2. передбачено, що Предмет іпотеки передається згідно Акту прийому-передачі від Іпотекодержателя впродовж 3 (трьох) робочих днів з дня отримання Іпотекодавцем диста Іпотекодержателя про його рішення щодо управління Предметом іпотеки. Встановлено, вважаючи неналежним виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою, в якій, посилаючись на наявність у [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 89779,94 швейцарських франків за період з 05.06.2007 по 24.02.2012 року, просило вчинити виконавчий напис на договорі іпотеки № PCL-302/175/2007 від 05.06.2007 року. 14.05.2013 року за вказаною заявою приватним нотаріусом [PERSON] було вчинено виконавчий напис за № 2749 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу. У виконавчому написі пропонувалося за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 76917,45 швейцарських франків; сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом 12862,49 швейцарських франків; витрати, пов»язані із вчиненням виконавчого напису 1700,00 грн., що всього становить 89779,94 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 14.05.2013 року становить 750524,38 грн. та 1700,00 грн., а всього у гривневому еквіваленті становить 752224,38 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - з 05.06.2007 року по 24.02.2012 року. Суд вважає, що вказаний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на наступне. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно до ст.572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно до ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником відповідно до ч.1 п.283 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків в банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно із ч.2 п.284 Інструкції заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш трьох років. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався в судовому засіданні на те, що банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано всі документи, що підтверджують безспірність вимог, а зокрема, оригінал договору іпотеки, документ, що підтверджує безспірність заборгованості боржника (розрахунок заборгованості за договором), а також копію повідомлення вимоги про наявність заборгованості, що свідчить про дотримання з боку банку умов повідомлення боржника про здійснення банком захисту своїх прав та інтересів. Проте, зазначені доводи представника відповідача спростовуються матеріалами справи та наданими доказами. Судом встановлено, що на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису від 14.05.2013 року між сторонами існував спір стосовно виконання позивачем [PERSON] вказаного кредитного договору, розміру заборгованості за ним, що підтверджується зверненням 24.04.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ML/302/175/2007 від 05.06.2007 року. Крім того, відповідно до копій квитанцій, наданих позивачем, вбачається, що [PERSON] здійснював сплату заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 35949,46 швейцарських франків. Зазначене свідчить про те, що на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису від 14.05.2013 року заборгованість боржника [PERSON] була спірною, потребувала додаткового доказування. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і виконавчий напис від 14.05.2013 року за № 2749, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на квартиру №73, розташовану за адресою м.Дніпропетровськ, вул.. Юних Ленінців, буд.28, належить визнати таким, що не підлягає виконанню. Будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved