Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 02 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 014/0075/74/109184 відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 25 258,37 доларів США на строк до 27 червня 2028 року зі сплатою процентів 14,75 % річних. У послідуючому між цими ж сторонами укладались додаткові угоди,якими збільшувався строк кредитування, відсоткова ставка, врегульовувалась заборгованість позичальника. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 02 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 014/0075/74/109184. Відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, заборгованість по кредитному договору складає 24 521,88 доларів США. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачем [PERSON] не сплачуються кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості. Просив позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, причина неявки невідома. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справу, в зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Доказів на підтвердження обставин викладених в клопотання не надано. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги підстави, передбачені ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0075/74/109184 (а.с.10-18), згідно умов якого відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 25 258, 37 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 14,75% річних та терміном повернення кредитних коштів до 27 червня 2028 року. Відповідач [PERSON] отримав другий примірник кредитного договору, про що свідчить його підпис (а.с. 18). Між цими ж сторонами укладались додаткові угоди до зазначеного кредитного договору, а саме: 28 квітня 2010 року - Додаткову угоду №014/0075/74/109184/2( а.с. 26-28) , відповідно до умов якої строк кредитування збільшено на 120 місяців та дата остаточного погашення кредиту складає 02 липня 2038 року, встановлені кредитні канікули зі сплатою 61 % сукупної заборгованості ; 05 квітня 2011 року- Додаткову угоду №014/0075/74/109184/3, відповідно до якої визначено процентна ставка за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних (а.с. 40); 05 вересня 2011 року - Додаткову угоду № 014/0075/74/109184/4 , згідно якої сторони узгодили розмір заборгованості , визначено строк кредитних канікул протягом яких відповідач [PERSON] зобов'язувався сплатити 62,60% сукупної заборгованості ( а.с. 46-49). 02 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 2.12 Договору поруки поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком (позивачем) відповідати по борговим зобов'язанням боржника (відповідача [PERSON]) , що зазначені в п.1.3. даного Договору, які виникають з умов Кредитного договору, вказаного вп.1.2 даного Договору ( кредитний договір № 014/0075/74/109184 від 02.07.2008 року) , а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в п.1.3 даного Договору,сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати ініш умови Кредитного договору в повному обсязі. По кредитному договору банк свої зобов'язання виконав, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 02 липня 2008 року. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, не здійснює повернення кредитних коштів в обумовлений сторонами графік погашення. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України , якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Внаслідок того, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови договору, станом на 11 червня 2015 року утворилась заборгованість, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 20 786,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ ( станом на день розгляду справи - 1долар - 25 грн. 33 коп.) становить 526 512,42 грн., заборгованості по відсоткам 1 773, 76 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 44 929,34 грн. Відповідно до п.16.3 кредитного договору нарахована пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 1 962 долари США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 49 697,46 грн. У судовому засіданні 05 жовтня 2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала та заперечувала отримання [PERSON] кредитних коштів у доларах США. Курс долара зростав, проте вона діючи в інтересах сина [PERSON] намагалася погашати заборгованість по кредиту, всього було сплачено 42 000 грн. та 5 000 доларів США, а тому за її підрахунками заборгованість по кредитному договору не повинна перевищувати 30 000 грн. Із збільшенням курсу долара по відношенню до гривні , погашення кредитної заборгованості було неможливим. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 березня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів шляхом у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням суду встановлено, що відповідно до кредитного договору № 014/0075/74/109184 від 02.07.2008 року пункту 1.1.2.1. кошти видавалися на придбання об'єкту нерухомості - квартири (майнові права) загальною площею 42,91 кв.м за адресою: [ADDRESS] в розмірі 24 885,09 доларів США. Даний кредитний договір підписаний сторонами, про що свідчить стаття 18 кредитного договору, де стоїть підпис [PERSON] Таким чином, [PERSON] був ознайомлений з умовами договору, виконував умови цього договору, погашаючи кредит в доларах США. Також судом встановлено, що згідно платіжного доручення №1 від 02.07.2008 року банк за дорученням [PERSON] здійснив безготівкову операцію - перерахування коштів у розмірі 113 476 грн. із поточного рахунку [PERSON] [NUMBER] на рахунок АБ «Полтава-Банк». Рішенням встановлено, що зростання курсу іноземної валюти не є підставою для розірвання чи внесення змін до кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України . Крім того, при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов'язання, відповідач [PERSON] повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним та враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом, оскільки законодавчо стабільність курсу гривні до іноземних валют не закріплена. Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. За клопотанням представника відповідача по справі ухвалою суду від 14 грудня 2015 року призначалась судово-економічна експертиза щодо визначення розміру заборгованості. Ухвала суду повернута без виконання у зв'язку з несплатою відповідачем [PERSON] вартості експертизи. Тому згідно норми ст. 146 ЦПК України суд визнає, що розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідає умовам кредитного договору. Суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором 014/0075/74/109184 від 02 липня 2008 року у розмірі 24 251,88 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України складає 621 139,22 грн . Крім заборгованості по кредиту з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 1 827 грн. з кожного.

Outcome: approved