Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В позові вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору від 17.10.2006 року між АКІБ «УкрСибббанк» та відповідачем [PERSON] останній отримав кредит у розмірі 21650,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредит був виданий під поруку [PERSON], згідно якої боржник і поручитель зобов'язались нести солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі за зобов'язаннями боржника [PERSON], що виникли з кредитного договору. Далі зазначає, що у зв'язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 12996,08 доларів США та 3982,67 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. Сторона позивача просила справу розглядати без їх участі. Оскільки відповідачі не надали суду інформації щодо їх адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судові повістки разом із розписками та копіями відповідних документів були надіслані відповідачам поштою рекомендованими листами із повідомленнями за адресою їх місць проживання, зареєстрованих у встановленому законом порядку. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялися і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання. В судове засідання відповідачі не явилися, проте відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що він не має фінансової можливості продовжувати установлені договором виплати, та, крім того, заявлений позов є необгрутованим, оскільки позивачем не надано належних доказів надання позивачем кредиту в іноземній валюті, в т.ч. і первинних документів про це. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного договору № 11058894000 від 17.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON]останній отримав від названого банка кредит у розмірі 21650,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення - 18.10.2027 року, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 10,30 % на рік, а в разі порушення зобов'язань за укладеним договором - зі сплатою пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день затримки. За положенням ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до договору поруки № 11058894000/П від 17.10.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСибббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON], остання виступила поручителем [PERSON], зобов'язалась неси відповідальність у повному обсязі за виконання названим позичальником своїх обов'язків за укладеним кредитним договором, через що відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Натомість, свої зобов'язання [PERSON] з повернення кредиту та процентів за його користування, що передбачалося графіком розрахунків (додаток №№ 1, 2 до кредитного договору) належно не виконав та станом на 17.11.2016 року у названого відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, в розмірі 12996,08 доларів США, та пені 3982,67 гривень, з яких: 12028,08 доларів США - заборгованість за кредитом, 968 доларів США - заборгованість за процентами, 1789,93 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2192,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. Посилання відповідача не недоведеність заявлених вимог належними доказами надання позивачем кредиту в іноземній валюті, спростовуються наявними у матеріалах справи розрахунком позивача заборгованості відповідача за кредитним договором та випискою по рахунку. При цьому від відповідача не надходило жодних власних розрахунків виниклого боргу на спростування пред'явленої позивачем до стягнення суми. Крім того, посилання відповідача на відсутність фінансової можливості продовжувати установлені договором виплати не впливають на правильність висновку суду, оскільки згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно ст. 638 ЦК Украйни, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з положень ст. ст. 1054, 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором або на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша, фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської Ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»№ 15-93 від 19 лютого 1993 року операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Як вбачається з матеріалів справи, АКІБ «УкрСибббанк» 24 грудня 2001 року Національним банком України видана банківська ліцензія №75 на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик та письмовий Дозвіл № 75-3 від 21 вересня 2009 року на право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, -змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов»язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Разом з тим, як видно із наявних у справі доказів, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. В свою чергу позивач при укладенні договору був обізнаний з умовами кредитування та був вільним у своєму виборі щодо кредитодавця, укладення або не укладення договору, запропонованих умов кредитування. При укладенні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США), беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, позивач мав би усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, можлива зміна цього курсу. Таким чином, позивач, укладаючи договір в іноземній валюті діяв на власний розсуд та не повинен був виключати існування валютного ризику. Позивач підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом. Будь-яких застережень або зауважень з боку позивача щодо неповного розуміння або незгоди з частиною умов договору під час його підписання, не надано. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний Банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком. Положенням «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженим Постановою Правління НБУ № 496 від 12 листопада 2003 року, закріплено, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема долару США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Таким чином, стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до його виконання. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, кредит було надано в іноземній валюті, позовні вимоги банку щодо тіла кредиту та відсотків заявлені про стягнення боргу в доларах США, такі вимоги ґрунтуються на п.12 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за яким у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Встановивши порушення [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором, надання кредиту в доларах США, узгоджену сторонами умову договору про повернення кредиту в доларах США, суд згідно вимог ст. ст. 524, 526, 533, 627, 1049, 1054 ЦК України дійшов висновку що, позивальник повинен повернути заборгованість банку в доларах США, яка складається із боргу за кредитом та за відсотками по ньому. Так, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Суд також вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved