Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №22185 від 26 грудня 1997 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» під №254 пр.стор.116 реєстр 427 від 30 грудня 1997 року, вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №1912, виданої 01.12.2014 року ВД№6 КП ЖКС «Черьомушки», окрім неї за вказаною адресою зареєстровано її сина - [PERSON], який з червня 2012 року зареєстрований та не проживає за зазначеною адресою. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрована у зазначеній квартирі, що належить позивачу, позивач змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що погіршує її матеріальне становище. Відповідач не з`являється за спірною адресою, однак знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку відмовляється. Теперішнє місце проживання відповідача не відомо, тому вона змушена звернутися з вказаним позовом до суду . Позивач у судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Заяв, клопотань, письмових заперечень проти позову до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України у зв'язку із неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №22185 від 26 грудня 1997 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» під №254 пр.стор.116 реєстр 427 від 30 грудня 1997 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №1912, виданої 01.12.2014 року ВД №6 КП ЖКС «Черьомушки», виданої позивачу [PERSON] вбачається, що відповідач - [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до письмових заяв [PERSON], [PERSON], відповідач - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. У судовому засіданні доведено, що відповідач не мешкає у квартирі за вказаною адресою з 2012 року, тому суд вважає, що він втратив право користування спірною житловою площею. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні та володінні цією жилою площею. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Також реєстрація відповідача за спірною адресою перешкоджає власнику при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує її право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням . Вирішити це питання в позасудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідач самостійно не приймає ніяких зусиль щодо зняття з реєстрації. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved