Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони є власниками кожен 1/3 частини квартири №[ADDRESS]. Окрім них, у вказаній квартирі є зареєстрована відповідач [PERSON], яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з їхнім сином та відповідно братом [PERSON], який було розірвано 02 червня 2016 року, а з грудня 2016 року у спільній квартирі не проживає по даний час. Таким чином відповідач більше року з дня реєстрації не проживає в житловому приміщенні, де є зареєстрованою та який належить позивачам. Поряд з тим, зазначили, що реєстрація відповідача за спірною адерсою спричиняє їм певні перешкоди щодо утримання та володіння такого - є потреба в оформленні субсидії, однак факт реєстрації відповідача у квартирі не дає їм можливості цього зробити. Окрім того, розглядають пропозиції щодо продажу спірного майна. А тому, просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов з підстав, наведених у поданій заяві підтримали повністю. При цьому, надали згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому, зазначив, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи булла сповіщеною у визначеному законом порядку - через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте на розгляд справи не з»явилася, причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у її відсутності до суду не подала. Як і відзиву на позов. За таких обставин, за згоди позивачів, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторони позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, власниками кожен 1/3 частини квартири №[ADDRESS], є позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1996 року на їх ім»я. Поряд з тим встановлено, що у вказаній квартирі також є зареєстровані син та брат позивачів [PERSON], відповідач [PERSON] та їхній син [PERSON]. Відповідач [PERSON] значиться там зареєстрованою з 11.09.2015 року, проте з грудня 2016 року там не проживає. Наведене вбачається з довідки про склад сім»ї №3516 від 21.11.2017 року, довідки №3561 від 30.11.2017 року виданої виконавчим комітетом Скала - Подільської селищної ради, акту обстеження житлово-побутових умов №18 від 07.02.2018 року, складеного комісією Скала - Подільської селищної ради. Поряд з тим встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 02 червня 2016 року на підставі рішення Борщівського районного суду від 02.06.2016 року. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 27 листопада 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області та копією рішення Борщівського районного суду від 02.06.2016 року. Крім того, той факт, що відповідач [PERSON] у спірному помешканні більше одного року не проживає і таке для власних потреб не використовує, стверджено і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] які, кожен зокрема, показали, що проживають тривалий термін по сусідству з позивачами, підтримують з ними добросусідські відносини, а тому, знають, що відповідач не проживає у квартирі з грудня 2016 року та до такої не навідується. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з грудня 2016 року в квартирі [ADDRESS] не проживала, інтересу до спірного помешкання, як до місця свого проживання не мала і не має, понад один рік без поважних причин є відсутньою у зазначеному житловому приміщенні. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, належному на праві приватної власності позивачам, є підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved