Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй та її донці [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі, з її дозволу, на правах члена сім'ї зареєстрований відповідач, з яким на час реєстрації позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі. 30.04.2003 р. шлюб між ними розірвано, та фактично з 2014 року відповідач постійно проживає в квартирі його матері за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не відомо. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 12.09.2003р. позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власницями квартири [ADDRESS]. ( а.с.6). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який 30.04.2003 року розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №112 (а.с.7). [PERSON], на правах члена сім'ї з дозволу позивача був зареєстрований у вказаній квартирі та продовжував в ній проживати після розірвання шлюбу до 2014 року. З 2014р. в ній не проживає, особистих речей не має, що підтверджено актом обстеження квартири на факт не проживання від 08.12.2016р. складеним комісією в складі депутата Володимирівської селищної ради Чепижко І.В., сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше року в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved