Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому вказує, що з 16.08.1984р. по 20.05.2013р. позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посадах змінного майстра ткацького цеху, економіста з планування. Відповідач надав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 11187,53грн. та обіцяв провести розрахунок. На підприємстві мали місце простої у розмірі 1775,70грн. На день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась. На протязі 13.05.2014р. по 03.11.2014р. років на ВАТ «ХБК» мали місце затримки по виплаті заробітної плати, що призвело до заборгованості відносно позивача. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 11187,53грн., за оплату простою в розмірі 1775,70грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 6787,96грн. за період з 13.05.2014р. по 03.11.2014р.; судові витрати покласти на відповідача. Позивача в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що з 16.08.1984р. по 20.05.2013р. позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на змінного майстра ткацького цеху, економіста з планування, що підтверджується Трудовою книгою [NUMBER] виданої 15.08.1984 року. Відповідно Довідки № 4/34/25-14-687 від 20.05.2013 року виданої ВАТ «ХБК» заборгованість по заробітній платі між ВАТ «ХБК» та [PERSON] на день звільнення 20.05.2013 року, складає по оплаті праці - 11187,53грн., по оплаті простою по суду 1775,70грн. Відповідно Довідки № 4/34/25-14-423 від 20.05.2013 року виданої ВАТ «ХБК» середньоденна заробітна плата [PERSON] складає - 38,75грн. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.06.2014р. стягнуто на її користь 13854,12грн. заборгованість середнього заробітка за час затримки розрахунку при звільнені станом на 12.05.2014р. Згідно ст.34 КЗпП України, простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи, таким чином відпустку з ініціативи адміністрації, як вказала представник позивача, слід вважати простоєм. Згідно ст.113 КЗпП - час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент простою. Відповідно ст.12 Закону України «Про оплату праці» - норми оплати праці за час простою, який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом законів про працю України є мінімальними державними гарантіями. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці " за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Згідно розрахунку позивача, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 6787,96грн. з 13.05.2014р. по 03.11.2014р., заборгованість по заробітній платі між ВАТ «ХБК» та [PERSON] на день звільнення 20.05.2013 року, складає по оплаті праці - 11187,53грн., а в рахунок погашення оплати за час простою по заробітної плати в сумі 1775,70грн. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із суми судового збору - 243,60грн.

Outcome: approved