Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 356237 грн. 69 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 травня 2017 року між ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» як лізингодавцем та нею як лізингоотримувачем було укладено Договір фінансового лізингу № 2251. Вартість предмета лізингу згідно умов договору №2251 становила: 429190.00 грн. У відповідності до умов вказаного договору ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» зобов`язувалось придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати їй у користування транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки NISSAN JUKE 2017 року випуску з об`ємом двигуна 1598 см куб., а вона зобов`язується сплатити передбачені договором лізингові платежі. На виконання вказаних обов`язків по договору позивачем було здійснено 16 травня 2017 року відповідні платежі у сумі 80000,00 грн та 70000,00 грн. 09 вересня 2017 року на виконання зобов`язань згідно договору ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» передало позивачу вказаний транспортний засіб вартістю 429190,00 гривень. 01 липня 2018 року між ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» та ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» заключено Договір купівлі-продажу предмета лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги). Таким чином відповідно Договору купівлі-продажу предмета лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги) від 01 липня 2017 року, ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» набуло всіх прав та обов`язків ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА». В подальшому в період з жовтня 2017 року нею було сплачено необхідні лізингові платежі на рахунок ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» в загальній сумі: 356 237,69 (триста п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять сім гривень 69 копійок). Згодом їй стало відомо, що внаслідок наявності відкритих виконавчих проваджень про стягнення з ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» грошових коштів на вказаний автомобіль накладено арешт та вилучено з користування позивача. З огляду на наведене та зважаючи на те, що ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» належним чином не оформила документи на об`єкт лізингу - вказаний легковий автомобіль, просить позов задоволити. Разом із тим, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні позовній заяві та просить такий задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю- продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Законом України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. Статтею 11 п. 1, 2, вищевказаного закону передбачено, Лізингоодержувач має право: 1) обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; 3) вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; 4) вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. 2. Лізингоодержувач зобов`язаний: 1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; 3) своєчасно сплачувати лізингові платежі. Встановлено, що 16 травня 2017 року між ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» як лізингодавцем та позивачем як лізингоотримувачем було укладено Договір фінансового лізингу № 2251. Вартість предмета лізингу згідно умов договору №2251 становила: 429190 грн. У відповідності до умов вказаного договору ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» зобов`язувалось придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати позивачу у користування транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки NISSAN JUKE 2017 року випуску з об`ємом двигуна 1598 см куб., а позивач зобов`язуюсь сплатити передбачені договором лізингові платежі. На виконання вказаних обов`язків по договору, позивачем було здійснено відповідні платежі на загальну суму 356 237, 69 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій, які містяться в матеріалах справи. 09 вересня 2017 року на виконання зобов`язань згідно договору ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» передало позивачу транспортний засіб легковий автомобіль марки NISSAN JUKE 2017 року випуску з об`ємом двигуна 1598 см куб., реєстраційний номер [NUMBER] ; кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , вартістю 429190,00 гривень, що підтверджується Актом приймання-передачі предмета лізингу від 09 вересня 2017 року. 01 липня 2018 року між ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» та ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» заключено Договір купівлі-продажу предмета лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги), відповідно до якого Первісний кредитор ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» передає, а Новий кредитор ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» набуває право власності та транспортні засоби відповідно до Додатку №1, що є предметом Договорів лізингу, укладеними між Первісним кредитором (Лізингодавцем) та третіми особами (Лізингоодержувачами), у тому числі і Договору фінансового лізингу №2251 від травня 2017 року укладеного між ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» та позивачем. Таким чином відповідно Договору купівлі-продажу предмета лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги) від 01 липня 2017 року, ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» набуло всіх прав та обов`язків ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА». Також судом встановлено, що в період з жовтня 2017 року позивачем було сплачено необхідні лізингові платежі на рахунок ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» в загальній сумі: 356 237,69 (триста п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять сім гривень 69 копійок). З акту прийняття-виконання послуг за договором фінансового лізингу №2251 від 16 травня 2017 року, який підписаний 28 березня 2018 року ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» та позивачем, вбачається, що позивачем належним чином в повному обсязі було виконано всі зобов`язання за даним договором. 06 травня 2018 року на підставі постанови Дарницького районного ДВС м.Києва ЗВП №55307413 від 04 грудня 2017 року на легковий автомобіль марки NISSAN JUKE 2017 року випуску з об`ємом двигуна 1598 смз, реєстраційний номер [NUMBER] ; кузов № [NUMBER] накладено арешт та вилучено з користування позивача вищезгаданий легковий автомобіль, за відповідними постановами у відкритих виконавчих провадженнях про стягнення з ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» грошових коштів. Таким чином, на час отримання лізингових платежів від позивача у сумі 356 237.69 (триста п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять сім гривень 69 копійок), ТзОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» належним чином не оформила документи на об`єкт лізингу: легковий автомобіль марки NISSAN JUKE 2017 року випуску з об`ємом двигуна 1598 см куб., реєстраційний номер [NUMBER] ; кузов № [NUMBER] . Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.І-3, ч.5,6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. За змістом ч.5 цієї норми у разі визнання несправедливим окремого положення договору, включаючи ціну договору, може бути визнано недійсним або змінено таке положення, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч.6 ст. 18 цього Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст. 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. З, ч. З ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати га його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п.п. 2,3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч.3 ст. 18 цього Закону). Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов`язків, передбачених договором та законом (ст. 3 договору, де прописані права та обов`язки сторін, ст. 4, де зазначено умови поставки та прийому-передачі предмету лізингу, ст.5, п.5.3, 5.6, 5.7, ст.8, п. 8.1, 8.4, ст. 10, п.п. 10.5, 10.14., 10.15 договору, найбільшої уваги заслуговує ст.12 договору, котра регулює порядок розірвання договору, повернення коштів, відповідальність сторін і порядок повернення предмету лізингу, звужені обов`язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Окрім того, згідно п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідачем не надано суду доказів наявності ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою с змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі- продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Договір фінансового лізингу від 16 травня 2017 року укладений між ТзОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» як лізингодавцем та [PERSON] нотаріально посвідчено не було, що свідчить про його нікчемність, а тому отримані за вказаним договором кошти підлягають поверненню позивачу в силу ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України. 04 квітня 2019 року позивачем відправлено претензію ТзОВ «Лізинговій компанії «Авто Сіті», на повернення коштів у розмірі: 356 237,69 (триста п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять сім гривень 69 копійок), однак, така залишена без відповіді. З огляду на зазначені обставини,суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути грошові кошти в розмірі 356 237 грн. 69 коп. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 220, 227, 509, 799, 806 ЦК України, ст.ст. 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та

Outcome: approved