Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач \~\~звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 301 купівлі продажу будинку [ADDRESS] ), укладений на товарній бірржі «ВА-БАНК» 14.10.1997р. між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований Херсонським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 479 від 05.11.1999р. Позов обґрунтовано тим, що 14.10.1997р. між нею та відповідачем укладено вищезазначений договір купівлі-продажу. Договір був укладений но товарній біржі «ВА-БАНК» без нотаріального посвідчення але зареєстрований в ХД ТБІ за № 479 від 05.11.1999р. Правочин виконаний обома сторонами повністю. Вона користується даним будинком більше 20 років, проживає в ньому та сплачує комунальні послуги, підтримує санітарно-технічний стан. 02.03.2018р. державним реєстратором їй відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок в зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, що не було обов`язком на час укладення договору. Просить визнати дійсним зазначений договір для проведення державної реєстрації права власності на будинок та можливість вільно розпоряджатися майном. Товарну біржу припинено 28.02.2019р. згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2020 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав , просив задовольнити на підставі наявних в справі доказів, заперечень проти винесення заочного рішення не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за останнім відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що перешкод\~для здійснення\~розгляду справи\~у судовому\~засіданні за\~відсутності учасників\~справи та\~ухвалення судового\~рішення немає. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення\~ст.130 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4\~ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи,\~що сторони\~не прибули\~в судове\~засідання,\~а перешкод\~для розгляду\~справи судом\~не встановлено,\~то суд\~здійснює судовий\~розгляд у\~судовому засіданні\~без фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу,\~відповідно до\~вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що 14.10.1997 року між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі «ВА-БАНК» в м.Херсоні укладено договір купівлі-продажу нерухомості №301, предметом якого є житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 12 Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на товарній біржі, а також право власності [PERSON] на будинок зареєстровано у Херсонському бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 479 від 05.11.1999р Рішенням державного реєстратора Херсонської міської ради Скакун С.О. № 39949712 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на вищезазначений будинок з підстав невідповідності поданих для державної реєстрації документів вимогам Закону. Договір купівлі-продажу укладений на товарній біржі повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин. Недодержання даної вимоги тягне за собою недійсність договору. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди за усіма істотними умовами договору, продаж будинку вчинено за 8 100 грн, , відбулася передача майна і позивач фактично вступила у володіння придбаним будинком з надвірними будівлями, де проживає і підтримує санітарно-технічний стан до теперішнього часу. Відповідно до\~ст.5 ЦК України\~до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.\~\~ \~Пунктом 2\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] був укладений 14.10.1997 року, тому на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР\~(1963 року). Згідно зі\~статтею 224 ЦК України\~(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України\~(у редакції 1963 року). Відповідно до частини першої статті\~45, статті\~47 ЦК України\~(у редакції\~\~ 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частина 2\~статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК України\~(в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до частини другої\~статті 47 ЦК України\~(в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Крім того, за змістом статей\~128,\~153 ЦК України\~(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»\~не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на вересень 1997 року не суперечила чинному законодавству. Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. Відповідно до\~п.13\~постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~06.11.2009\~року №9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними»\~зазначено,\~що норми\~ч.2\~ст.220\~ЦК України\~не застосовуються\~до правочинів,\~які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року. На час укладення спірної угоди, вимоги щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано. Крім того, суд зазначає, що позивач визначився з позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку є перешкодою для реєстрації за позивачем права власності з метою розпорядження належним йому майном . З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна 301 від 14.10.1997 року, оформленого товарною біржою «ВА-БАНК» дійсним. Отже, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.10.1997 року було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що сторони добросовісно помилялися щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved