Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який вподальшому уточнив та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.01.2009 року в розмірі 13256,16 грн. Позов мотивує тим, що 06.01.2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір. Відповідачу надано кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 13256,16 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим. На попередньому судовому засіданні пояснив, що визнає заборгованість частково. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.01.2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, оскільки останній підтвердив свою згоду на те , що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 11). При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідач отримав кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, відповідач взятих на себе кредитним договором зобовязань не виконує, внаслідок чого станом на 31.10.2014 року виникла заборгованість в розмірі 16349,88 грн., однак за час розгляду справи у суді сплатив частину боргу та на даний час його заборгованість складає 13256,16 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 63-96) та заяви представника позивача (а.с. 150), така складається по тілу кредиту 7781,51 грн., відсотках за користування ним 5474,65 грн. Згідно статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема відповідно до вимог ч. 1 даної статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення № BO904B0MMX від 24.11.2014 року (а.с. 23), позивачем при предявленні 16.12.2014 року позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. Тому, з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, п.1 ч. 1, п. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved