Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Зазначає, що протягом останніх років відповідачі роблять неможливим для інших членів сім`ї спільне проживання в одному будинку, систематично вживають алкогольні напої і можливо наркотичні засоби, погрожують фізичною розправою позивачу та іншим членам сім`ї. Зокрема, відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності та поніс адміністративне стягнення у вигляді 15 діб арешту. Відповідач [PERSON] у розмові з позивачем, з іншими дітьми, племінниками, що проживають разом, вживає нецензурну лайку, ображає позивача та членів сім`ї, веде себе вкрай агресивно, чим показує негативний приклад для неповнолітніх дітей. Просить суд позбавити відповідачів, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , права користування будинком (житловим приміщенням), що розташований по [ADDRESS] , та висилити їх з нього, таким чином усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування, володіння та розпорядження нерухомим майном. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, пояснили, що не вони створюють у родині кофліктні ситуації. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задволення позовних вимог не заперечувала, в подальшому в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку під [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 13 червня 1993 року, а також рішенням виконачого комітету Гребінківської міської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області від 02.06.1992 року (а.с.15-18). Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4673 від 20.11.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради, в житловому будинку [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Відповідно до акту обстеження побутових умов сім`ї від 22.11.2019 року, який затверджено начальником служби у справах дітей Гребінківської райдержадміністрації, вбачається, що взаємовідносини в сім`ї напружені. [PERSON] працює в ЛВЧД-10, зі слів бабусі часто поводиться агресивно по відношенню до батьків та своєї дитини. На момент обстеження поводилася збуджено, висловлювалася щодо незадовільних відносин з членами сім`ї, неодноразово на вказану адресу були виклики працівників поліції (а.с.39). Згідно відповіді начальника ВП ГУНП в Полтавській області від 12.12.2019 року №11/Аз/115/128/01-2019, за 2019 рік до відділу поліції, щодо реєстрації домашнього насильства та інших правопорушень відносно [PERSON] та [PERSON] відповідачами [PERSON] та [PERSON] , надійшло 10 звернень, складено протоколи про адміністративні правопорушення та застосовані адміністративні стягнення у виді штрафів, відносно [PERSON] виносилися термінові заборонні приписи, згідно вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», проводилися профілактичні бесіди з [PERSON] та [PERSON] (а.с.41). Під час судового розгляду сторони у справі підтвердили наявність постійних конфліктів у стосунках між сторонами. Крім того, свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] роблять неможливим для інших членів сім`ї спільне проживання в одному будинку, систематично вживають алкогольні напої, постійно при спілкування використовують нецензурну лайку, ображають позивача та членів сім`ї, ведуть себе вкрай агресивно, погрожують членам сімї, застосовують фізичне та психологічне насильство по відношенню до родичів, в тому числі щодо неповнолітніх дітей. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України, власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Правова позиція по аналогічним правовідносинам викладена у Постанові Верховного Суду України від 11.07.2012 року у справі №6-60цс/12. Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, згідно рішення ЄСПЛ справ «Андрій Руденко проти України» (Заява № 35041/05) від 21.12.2010 року, право приватної власності є непорушним. У відповідності до усталеної практики ЄСПЛ, реальна загроза порушення права особи, що пов`язана із настанням або ненастанням певної обставини, прирівнюється до порушення прав особи. ЄСПЛ визнає порушенням саму загрозу виникнення такого порушення у майбутньому і поширює статус "жертви порушення прав" на потенційну жертву. Критерії, за яких потенційне порушення прав прирівнюється до такого порушення, чітко визначаються практикою Європейського суду з прав людини. У справі Malone v. the United Kingdom (№ 8691/79, Рішення від 2 серпня 1984) ЄСПЛ зазначив, що наявність законодавчо обумовленого підґрунтя для порушення прав особи саме по собі становить порушення прав особи, незалежно від того чи було здійснено безпосереднє втручання у права особи (пар.64). У справі Sejdiж and Finci v. Bosnia and Herzegovina (№27996/06 34836/06, рішення від 22 грудня 2009) ЕСПЛ визнав порушенням наявність законодавчо обумовлених передумов, що б перешкоджали Заявнику реалізувати свої права у разі, якщо останній виявить бажання реалізувати свої права у майбутньому. Суд виходив з того, що сукупність об`єктивних обставин справи дозволяє зробити припущення, що існує реальна можливість того, що Заявник може забажати реалізувати свої права у майбутньому (пар. 29). Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, порушенням права особи є наявність усіх законодавчо обумовлених передумов для такого порушення, навіть у разі коли потенційне порушення пов`язується із гіпотетичною обставиною, що може настати або не настати. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що порушене право власності позивача [PERSON] підлягає судовому захисту. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ч.ч.1-2 п. 1 ЦПК України, а саме, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved