Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про надання їй дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон на їм»я малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] та надання їй дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та супровід малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] до досягнення дитиною 16 -ти річного віку. В процесі розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон та супровід малолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] на період літніх канікул з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року до держав: Польщі, Угорщини, Чехії, Німеччини, Франції, Австрії, Португалії, Іспанії, Італії, Греції, Кіпру та інших країн Шенгенської зони, а також до Болгарії, Турції, Хорватії, Словачинни, Єгипту, Ізраїлю, Об»єднаних Арабських Еміратів. Позов мотивувала тим, що в шлюбі з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.04 2008 року шлюб між сторонами розірвано 15.04.2008 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №266. Влітку цього року, на шкільних літніх канікулах з 01.06.2015 року по 31.08.2016 року [PERSON] має намір поїхати з дитиною за кордон в оздоровчих цілях, оскільки дитина часто хворіє. Батько дитини добровільної згоди для виїзду за кордон не дає. За вказаних обставин просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON] за кордон без згоди батька [PERSON]. В попередніх судових засіданнях позивач уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. В судове засідання 21.05.2015 року позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу в заочному судовому засіданні у відсутності відповідача. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, що повертались у зв'язку із закінченням терміну зберігання, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши, всебічно, повно та об'єктивно матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям. Шлюб їх розірвано та дитину залишено проживати з матір'ю [PERSON], що підтверджується копією заочного рішення суду від 20.02.2008 року (а.с. 8-9). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.04 2008 року шлюб між сторонами розірвано 15.04.2008 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №266 (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.7) сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Метою виїзду позивача та дитини за кордон влітку цього року, на шкільних літніх канікулах в період з 01.06.2015 року по 31.08.2016 року, є намір поїхати з дитиною за кордон в оздоровчих цілях, оскільки дитина часто хворіє, що підтверджується копією виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] від 24.03.2015 року (а.с. 13), в якій виставлено діагноз щодо дерматологічних та серцевих захворювань і рекомендовано для покращення стану здоров»я пройти санаторно- курортне лікування в літній період на морі. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, що уповноважені ними. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 визначено, що виїзд за межі України громадян , які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення ( у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 №380). Пунктом 17 вказаних Правил передбачено, що відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Також відповідно до абз.6 п.5 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що затверджено постановою Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007 , друга - п'ята сторінки паспорта громадянина України для виїзду за кордон призначені для особливих відміток, зокрема, для внесення відомостей про дітей, які виїжджають за кордон разом з пред'явником паспорта без відповідних документів, даних про місце проживання (за клопотанням громадянина може бути зазначено номер телефону, групу крові та резус-фактор). Таким чином, системний аналіз чинного законодавства щодо порядку виїзду дитини за кордон свідчить про те, що для виїзду за кордон дитини у супроводі одного з батьків необхідна нотаріально засвідчена згода іншого з батьків, у такому разі виготовлення окремого проїзного документа для дитини не передбачено, а виїзд здійснюється на підставі відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон про дітей, що виїжджають за кордон разом з пред'явником паспорта. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач [PERSON] добровільно не надає згоди на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Позиція відповідача в спірних правовідносинах судом розцінюється такою, що не відповідає інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачу. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Позивач просить надати їй надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька під час літніх канікул. Суд вважає, що перебування дитини за межами України у період літніх канікул не створить істотних перешкод в отриманні дитиною освіти чи суттєво обмежить право на її отримання. Однак, такий термін подорожі є достатнім для повноцінного відпочинку та оздоровлення дитини, і ніяким чином не обмежить відповідача як батька в правах щодо дитини [PERSON], так як виїзд за кордон має тимчасовий характер, та не стосується питання визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст.60 КПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як установлено під час розгляду справи, позивач має намір на виїзд з малолітньою дитиною [PERSON] до Польщі, Угорщини, Чехії, Німеччини, Франції, Австрії, Португалії, Іспанії, Італії, Греції, Кіпру та інших країн Шенгенської зони, а також до Болгарії, Турції, Хорватії, Словачинни, Єгипту, Ізраїлю, Об»єднаних Арабських Еміратів на період з 01.06.2015 року по 31.08.2015 року, згоду на такий виїзд батько дитини відмовився надати, що суперечить інтересам малолітнього, а тому такий дозвіл слід надати судом. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати, що складаються з витрат по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн (а.с.1). З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, абз.6 п.5 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що затверджено постановою Верховної Ради України від 23.02.2007, ст.313 Цивільного кодексу України, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved