Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який 25 лютого 1995 р. зареєстровано Лівобережним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів в м.Києві. Від даного шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], 1995 р.народження, та донька [PERSON], 2001 р.народження. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого між ними постійно виникали суперечки та сварки, які у 2011 році призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони не ведуть спільне господарство. Формальне перебування у шлюбі з відповідачем перешкоджає [PERSON] влаштувати своє особисте життя. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та слухання справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце і час судового розгляду повідомлялася судом належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 25 лютого 1995 року року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів в м.Києві, про що складено актовий запис № 281. Від цього шлюбу подружжя має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони з 2011 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх стосунків. На час розгляду справи відповідач має власне особисте життя, фомальне перебування у шлюбі перешкодає йому побудувати нові стосунки. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи в судовому засіданні. Ухвалою суду від 21 листопада 2014 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю шість місяців. Після закінчення строку для примирення шлюбні стосунки між сторонами не відновились, взаємовідносини не покращились. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання позивача на відновлення шлюбних стосунків, відсутністю взаєморозуміння між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved