Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 27.10.2015 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], в сумі 11 272,35 грн., яка утворилась станом на 11.02.2018 року, посилаючись на порушення боржником своїх зобов'язань. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу в його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, відповідно до ст. 128 ЦПК України, оскільки [PERSON], значиться за реєстрацією за адресою, вказаною у позовній заяві, вона вважається належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, оскільки відповідно до ч.8 цієї статті днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також виклик відповідачки здійснювався і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи без її участі остання на адресу суду не надсилала. При цьому слід зазначити, що на адресу [PERSON] було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій було встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до даного часу такого відзиву суду надано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, згідно із договором від 27.10.2015 року, позивач надав відповідачці кредит у розмірі 9698,12 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідно до умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Після укладення договору, між позивачем і відповідачкою, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов'язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Ці зобов'язання, згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. На даний час відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Так, позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, а тому, станом на 11.02.2018 року, її заборгованість за кредитним договором, згідно із наданим розрахунком, становить 11 272,35 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 5499,77 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1462,36 грн., 3299,85 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1010,37 грн., що підтверджується наданим розрахунком, наявним в матеріалах справи. Таким чином, оскільки відповідачка в судовому засіданні не оспорювала заявлені проти нього позовні вимоги, крім того, протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, тобто, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з неї на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved