Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві [PERSON] вказала, що з відповідачем [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвали згідно рішення Чортківського районного суду 08.04.2010 року року. У шлюбі в них народилась одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходяться на її утриманні та вихованні згідно довідки. З відповідачем спільно не проживають. Відповідач згідно рішення Чортківського районного суду від 10 червня 2010 року сплачує аліменти в розмірі по 400 гривень щомісячно. Однак, дитина і на її лікування необхідні додаткові кошти, вона працює і отримує мінімальну заробітну плату. Згідно рішення суду про стягнення аліментів відповідач не заплатив ще жодної копійки, його матеріальне становище покращилось, оскільки він займаається перевезеннями, винаймає собі окремо житло,при цьому будучи забезпечений ним, а вона змушена з дитиною винаймати житло так іншого в неї немає тому звернулась з даним позовом до суду. Позивачка. [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить змінити розмір аліментів з [PERSON] на утримання дитиний в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про день слухання справи повідомлений належним чином про що свідчить направлене йому електронне повідомлення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі з 17 лютого 2001 року, який розірвали згідно рішення Чортківського районного суду 08 квітня 2010 року. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає і знаходяться на утриманні та вихованні матері-позивачки по справі, згідно довідки та що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Чортківського районного суду від 10 червня 2010 року відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі по 400 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Суд, оцінивши докази щодо матеріального стану платника аліментів, враховуючи розмір утримуваних аліментних платежів, доходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів на утримання дитини. Враховуючи, що позивач зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини- доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн., щомісячно на дитину. Зі слів позивачки відповідач займається перевезеннями, від яких отримує значні прибутки. Дитина сторін неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], згідно заключення ЛКК №1/705 хворіє ідля її лікування необхідні додаткові кошти. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з"явився і не навів доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки. Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково на суму 1000 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved