Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратило право на користування житловим приміщенням. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 21.02.2001 року. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який у зв`язку із бойовими діями покинув місце проживання і ймовірно виїхав до РФ, ніякого особистого майна відповідача у квартирі немає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме:\~ будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток, клопотань про відкладення розгляду даної справи суду не направляв. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 27.01.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 21.02.2001 року, житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , реєстровий №3110. Відповідно до акту складеного депутатом округу №22 [PERSON] та засвідченого селищним головою [PERSON] від 10.11.2020 року, у будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] , не проживає з 2013 року [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідачі перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачують комунальних послуг за жиле приміщення, не беруть участі в його утриманні. Оскільки відповідачі в зазначеній квартирі не проживають понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із представником власника та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягає до визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Outcome: approved