Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що відповідач є її батьком, що стверджується свідоцтвом про народження. На даний час вона досягла повноліття та навчається в Житомирському кооперативному фаховому коледжі бізнесу і права за денною формою здобуття освіти, термін закінчення навчання 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою. Коштів, які надає на її утримання мати, недостатньо для покриття витрат на навчання та харчування на період навчання, а відповідач має дохід і може надавати матеріальну допомогу на навчання. З підстав, передбачених ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України просить постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на період її навчання до 30.06.2022 року в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно. 03.11.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 13.11.2021 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь-яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не надійшло. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 24.09.2003 року. На даний час позивач навчається в Житомирському кооперативному фаховому коледжі бізнесу і права за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право», що підтверджується довідкою №435 від 07.09.2021 року. Термін навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Позивач перебуває на стаціонарному відділенні денної форми навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов`язані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування комп`ютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Відповідач будь-яких доказів щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги на період її навчання, наявності інших утриманців, тощо не подав, тому з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved