Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 23.08.1997 року відділом РАГС виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 567. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 23.08.1997 року. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час сімейно-шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з причин психологічного характеру, що призвело до розпаду їх родини. З моменту припинення шлюбних відносин вони спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету, діти проживають з ним. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі зареєстрованому 23.08.1997 року відділом РАГС виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 567, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 5). Від шлюбних відносин сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, актовий запис № 729 від 28.10.1998 року (а.с. 6) та відповідно актовий запис № 302 від 02.06.2000 року (а.с. 7) Як зазначено позивачем в позові, на теперішній час сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права та інтереси їх дітей, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved