Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, яким просили суд: визначити за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] рівні частки, а саме по 1/5 частки за кожним, у спільній сумісній власності житлового будинку [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2006 року [PERSON] , [PERSON] , діючі від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали вищевказаний житловий будинок. Оформити нотаріально правочин вони не мали можливості. Проте, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2006 року визнано дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] , в тому числі на самовільні будови. Після чого за ними було зареєстровано право власності на спірний житловий будинок без визначення часток за кожним. [INFO] померла [PERSON] , яка була рідно матір`ю [PERSON] , [INFO] . Після чого [PERSON] надано статус дитини - сироти. 24 грудня 2010 року [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] та над майно малолітньої [PERSON] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса для здійснення нотаріальної дії щодо своєї частки у спільному майні, проте, їй було надано роз`яснення та рекомендація звернення до суду з позовом про визначення часток у спільному майні. Крім того, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на частки у житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягають. Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Від представника Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, рішення просить винести з урахуванням інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року між [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2006 року, визнано договір купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] від 15.09.2006 року укладений між [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони, дійсним. Визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в тому числі і на самочинне будівництво, а саме: збільшення житлової площі житлового будинку літ. А на 8,40 кв. м. за рахунок внутрішнього перепланування та переобладнання приміщення 1-4 з кухні в житлове; переобладнання житлової прибудови А1 з нежитлової прибудови, загальною площею 19,40 кв. м., житловою площею 19,40 кв. м.; тамбур літ. а1 (1,62*2,0) загальною площею 3,10 кв. м.; сарай літ. Б (2,0+2,07)/2*2,07 кв. м.; гараж з оглядовою ямою літ. Д, площею 18,60 кв. м.; сарай - ванна літ. И (5,20*3,0); сарай літ. О (2,13*2,50); альтанка літ. П (2,50+2,10)/2*4,0. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2006 року, право приватної спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2006 року по справі № 2-4999. Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 16.04.2020 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку у спільному майні - житлового будинку [ADDRESS] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1414 від 26.11.2010 року надано малолітній [PERSON] , [INFO] статус дитини - сироти. Згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1545 від 24.12.2010 року, над [PERSON] , [INFO] встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] та над її майном. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку у спільному майні - житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Дворецької О.М. з заявою про можливість вчинення будь-яких нотаріальних дій щодо відчуження належної їй частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дворецькою О.М. надано роз`яснення від 05.11.2019 року за вих. № 266/01-16, відповідно до якого позивачці [PERSON] роз`яснено, що для здійснення будь-якої нотаріальної дії щодо своєї частки у праві власності на житловий будинок їй необхідно звернутися до суду з позовом про визначення за співвласниками часток у праві спільної власності. Крім того, позивачі зазначають, що визначення часток їм необхідно для звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 1226 ЦК України, встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Стаття 357 ЦК України визначає, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст. 372 ЦК УКраїни). Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/5 частині від всього житлового будинку. У відповідності до вимог ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Згідно п. 3. 4 Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ встановлено, що з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності житлового будинку [ADDRESS] , становить по 1/5 частки за кожним.

Outcome: approved