Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідачами було порушено умови договору врегулювання заборгованості №30-р, а тому він просить 1) звернути стягнення на заставне майно, що є предметом застави за договором застави корпоративних прав у статутному капіталі від 29.11.2019 в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» за Договором врегулювання (реструктуризації) заборгованості № 30-p від 30.11.2016 р. в загальному розмірі 12 464 334,17 грн. шляхом передачі у власність та визнання за [PERSON] права власності на корпоративні права, а саме, на частку в розмірі 90,1100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АВК Конфекшінері", код ЕДРПОУ 39461796, в сумі 901100,00 грн., що належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на підставі Статуту ТОВ «АВК Конфекшінері» затвердженого протоколом загальних зборів засновників ТОВ «АВК Конфекшінері» від 19.11.2018 р. №15, та 2) звернути стягнення на заставне майно, що є предметом застави за договором застави корпоративних прав у статутному капіталі від 29.11.2019 в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» за Договором врегулювання (реструктуризації) заборгованості No30-p від 30.11.2016р. в загальному розмірі 12 464 334,17 грн. шляхом передачі у власність та визнання за [PERSON] права власності на корпоративні права, а саме, на частку в розмірі 9,8900% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю АВК Конфекшінері», код ЄДРПОУ 39461796, в сумі 98 900,00 грн., що належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на підставі Статуту ТОВ «АВК Конфекшінері» затвердженого протоколом загальних зборів засновників ТОВ «АВК Конфекшінері» від 19.11.2018 р. №15. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, в задоволенні позову відмовити на підставі поданих ними відзивів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, справу слухати у його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, то судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. 30.11.2016 року між [PERSON] та Товариством з «АВК Конфекшінері» укладено Договір врегулювання (реструктуризації) заборгованості №30-р Зі змісту п.1 Договору вбачається, що станом на 15.11.2016 року заборгованість ТОВ «АВК Копфекшінері» перед [PERSON] складала 12 464 434 (дванадцять мільйонів чотириста шістдесят чотири тисячі чотириста тридцять чотири) гривні 17 копійок. Підписанням Договору сторони погодили умови реструктуризації боргу, а саме, ТОВ «АВК Конфекшінері» зобов`язалося сплатити [PERSON] не пiзніше 01.02.2017 частину боргу в сумі 10 000,00 дол. США, що становить 257 512,34 грн. (п.2.2.1. Договору) та не пізніше 30.11.2019 р. іншу частину боргу в розмірі 12 206 921,83 грн, що еквівалентно 474 032,50 дол. США згідно з офіційним курсом НБУ, зафіксованим станом на 15.11.2016 р. (п.5 Договору). Проте, ТОВ «АВК Конфекшінері» не виконало свої зобов`язання, станом на 29.11.2019 сума заборгованості ТOB «АВК Конфекшінері» перед [PERSON] за Договором становила 12 464 334,17 грн. 29.11.2019 р. між [PERSON] та ТОВ «АВК Конфекшінері» укладено додаткову угоду №2 до Договору (надалі - Додаткова угода), якою було внесено зміни, зокрема, до п.2.2.1. та п.5 Договору. Відповідно до п.2.2.1. Договору (з урахуванням Додаткової угоди) ТОВ «АВК Конфекшінері» зобов`язалося не пізніше 01.06.2020 здійснити погашення [PERSON] боргу в сумі 12464334,17 грн. Окрім цього, умовами Додаткової угоди встановлено обов`язок ТОВ «АВК Конфекшінері» протягом 10 календарних днів з моменту підписання Додаткової угоди, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором врегулювання (реструктуризації) заборгованості № 30-p від 30.11.2016 р., організувати та забезпечити укладення між [PERSON] та учасниками ТОВ «АВК Конфекшінері» (власниками часток у статутному капіталі ТОВ «АВК Конфекшінері», ЄДРПОУ 39461796 - [PERSON] та [PERSON] ) договорів застави корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «АВК Конфекшінері», ЄДРПОУ 39461796, що належать [PERSON] та [PERSON] на праві власності. 29.11.2019 р. між [PERSON] (надалі - Заставодержатель), [PERSON] (надалі - Заставодавець 1) та [PERSON] (надалі - Заставодавець 2), з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «АВК Конфекшінері» за Договором, укладено Договір застави корпоративних прав у статутному капіталі (надалі - Договір застави). Згідно з п.2.1. Договору застави предметом застави є корпоративні права, включаючи, але не виключно, майнові права на частку в розмірі 90,1100% у статутному капіталі ТОВ «АВК Конфекшінері», код ЄДРПОУ 39461796, в сумі 901100 (дев`ятсот одна тисяча сто) гривень 00 коп., що належить Заставодавцю 1 ( [PERSON] ) на підставі Статуту ТОВ «АВК Конфекшінері», затвердженого протоколом загальних зборів від 19.11.2018 15 та майнові права на частку в розмірі 9,8900% у статутному капталі ТОВ «АВК Конфекшінері», код ЄДРПОУ 39461796, в сумі 98900 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп., що належить Заставодавцю 2 ( [PERSON] ) на підставі Статуту ТОВ «АВК Конфекшінері», затвердженого протоколом загальних зборів від 19.11.2018 р. № 15. Відповідно до п.1.2. Договору застави заставою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань Товариства з Конфекшінері», код ЄДРПОУ 39461796, за Договором врегулювання (реструктуризації) заборгованості № 30-p від 30.11.2016, зокрема (п.1.2.1. Договору застави) зобов`язання щодо повернення ТОВ «АВк Конфекшінері» в повному обсязі суми заборгованостi в розмірі 12 464 334 (дванадцять мільйонів чотириста шістдесят чотири тисячі триста тридцять чотири) гривні 17 коп. на зазначений в Договорі врегулювання (реструктуризації) заборгованості рахунок у терміни, встановлені договором. Відповідно до п.4.1. Договору застави Заставодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет застави у разі, зокрема, порушення будь-якого зобов`язання, яке забезпечене заставою за цим Договором, зокрема, порушення будь-якого зобов`язання Товариства за Договором врегулювання (реструктуризації) заборгованості. Відповідно до п.4.2. Договору застави звернення стягнення на Предмет застави здійснюється на підставі рішення суду шляхом реалізації Предмета застави у будь-який спосіб, що не суперечить законодавству України; шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення, в порядку, передбаченому чинним законодавством України та у будь- якому іншому порядку та згідно процедур, дозволених та/або не заборонених чинним законодавством України, але не передбачених цим Договором. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Згідно із статтею 627 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.630 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання aoо виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком, правом довірчої власності. Статтею 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України визначено, що застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. Відповідно до ст. 27 «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно нерухомого майна, та ч. 2 Прикінцевих та Перехідних положень якого визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2 ст.590 ЦК України). Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (надалі - ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. положення ст.25 3У «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» чітко вказують на можливість при задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження визначення способу реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з позасудових процедур, передбачених статтею 26 цього Закону (зокрема, шляхом передачі у власність майна, що є предметом забезпечувального обтяження). Тому, [PERSON] , як заставодержатель за Договором застави, має право звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження у судовому порядку шляхом передачі у власність та визнання за ним права власності на корпоративні права [PERSON] та [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «АВК Конфекшінері», код ЄДРПОУ 39461796. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 11.12.2018 у справі N 910/21156/16. Таким чином, аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved