Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору інспекція державного технічного нагляду Київської ОДА про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна. Посилається на те, що з 1978 по 1982 р. вона з відповідачем [PERSON] проживала у зареєстрованому шлюбі. 09.11.2005 року вони повторно зареєстрували шлюб, який розірвано на підставі рішення Южноукраїнського районного суду Миколаївської області від 21.01.2013 р. В період спільного проживання ними було придбано трактор МТЗ-82.1, д/н [NUMBER], зареєстрований 03.04.2006 року на ім'я відповідача [PERSON] Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2013 року було частково задоволено позов позивачки про поділ спільного майна подружжя та в порядку розподілу спільного майна подружжя виділено їй трактор МТЗ-82.1 д.н.з.[NUMBER]. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 04.02.2014 року вказане судове рішення залишено без змін. В період розгляду зазначеної вище справи 27.02.2013 року відповідач [PERSON] продав даний трактор відповідачеві [PERSON] за ціною 19 998,00 грн., про що було видано довідку-рахунок. Позивачка зазначає, що вказаний продаж було здійснено без її відома як співвласника, ні усної, ні письмової згоди на його відчуження вона не давала, тому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу та повернути майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, вказані у позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги. Представники відповідачів в судове засідання не з"явилися, але в попередніх судових засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з"явмвся, про день та час розгляду справи повідомлені у встановлено законом порядку, своїх пояснень та заперечень суду не надали. Даючи оцінку поясненням представників позивачки та відповідачів та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі - позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.01.2013 року рішенням Южноукраїнського районного суду Миколаївської області (а.с.8) В період спільного проживання подружжям - позивачкою та відповідачем було спільно набуто трактор колісний марки МТЗ-82.1, з.н. [NUMBER], двигун номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який рішенням суду, яке набуло законної сили 04.02.2014 року визнаний власністю позивачки [PERSON], що підтверджується (а.с.10-15). Під час судового розгляду справи про поділ спільного майна подружжя, відповідачем [PERSON] було укладено договір відчуження вказаного трактора з відповідачем [PERSON], згідно якого [PERSON] отримав у власність вказаний трактор із сплатою відповідачеві [PERSON] його вартості в сумі 19 998 грн., що підтверджується довідкою-рахунком № 088977 (а.с.16). Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Видана ТОВ «Авто-Бізнес» довідка - рахунок № 088977 від 27 лютого 2013 року є підтвердженням укладення та виконання договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу (а.с. 16) Відповідно до ч.ч. 1,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вказані вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, при продажу спірного транспортного засобу не виконані. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено Договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що транспортний засіб трактор колісний марки МТЗ-82.1, з.н. [NUMBER], двигун номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], 2006 року випуску, д.р.н. 32132 КА було придбано після розірвання шлюбу, але під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя, а тому на час укладення оспорюваного правочину - відчуження транспортного засобу - він належав на праві спільної сумісної власності позивачеві [PERSON] і відповідачеві [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Суд погоджується із твердженнями позивачки про те, що оспорюваний правочин відчуження транспортного засобу виходить за межі дрібного побутового, й сторонами не надано доказів існування письмової згоди наданої позивачем на відчуження транспортного засобу. У відповідності до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є довідка-рахунок за формою згідно з додатком І, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та а складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Таким чином, за наявності довідки-рахунку можна вважати правочин таким, що відбувся, оскільки цього документу було достатньо для перереєстрації транспортного засобу на іншого власника в ДАІ. Відповідно до вимог ст.ст. 215,216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину ножна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи наведене вище, а також те, що правочин щодо купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка оформлено з порушенням вимог ст.65 СК України, оскільки продаж спільного трактора відбувся без письмові згоди позивачки, яка є його співвласником, у відповідності до ст.215 ЦК України є недодержання стороною вимог, встановлених ст.203 ЦК України, вказаний правочин не може вважатися правомірним, а тому позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між відповідачами - [PERSON] та [PERSON] та повернення трактора позивачці підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат, які слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved