Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, який в подальшому уточнив, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки що належить [PERSON], а саме нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №44/51-1716/2011 від 24.11.2011 року в загальній сумі - 259 209,35 (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч двісті дев'ять гривень 35 копійок).В становити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів. Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Звернути стягнення, на користь банку, на предмет іпотеки, що належить [PERSON], а саме нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №44/51-1716/2011 від 24.11.2011 року в загальній сумі - 259 209,35 (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч двісті дев'ять гривень 35 копійок).Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів. Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. А також просить суд стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу заочно на підставі даних та доказів, які містяться у матеріалах справи. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 24 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» і відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір №44/51-1716/2011 (а.с. 7-8). Згідно п.1.1. кредитного договору банк надав [PERSON] в кредит кошти в сумі 255 500 (двісті п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот) гривень на строк з 24 листопада 2011 року по 23 листопада 2018 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом 25,0 % річних за строковою заборгованістю та 28,0 % річних у разі порушення позичальником зобов'язань встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав 24.11.2011р., надав кредит в повному обсязі в сумі 255 500,00 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника за період з 24.11.2011р. по 24.11.2011р. (а.с. 11). Відповідно до п. 2.2.1. кредитного договору відповідач [PERSON] повертає кредит та сплачує нараховані проценти шляхом сплати щомісячно мінімально необхідного платежу, розмір якого становить 6468,00 гривень та 7186,67 гривень у разі порушення ним зобов'язань як усіх разом, так і кожного з них окремо, які зазначені у п.3.2.1, 3.2.3, 3.2.5, 3.2.6, п.3.2.11 -п.3.2.13 кредитного договору. Відповідно до п.2.2.2. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту на рахунок [NUMBER], відкритий у ПАТ «Банк Кіпру» МФО 320940, код ЄДРПОУ 19358784 у строки вказані в п.2.2.3 кредитного договору. Згідно п.2.2.3 кредитного договору позичальник вносить платежі, визначені у кредитному договорі, щомісячно до 27 числа поточного місяця. У відповідності до п.2.2.4. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно 21 числа кожного місяця за період з 21 число минулого по 20 число поточного місяця на фактичні залишки заборгованості по кредиту за фактичний час користування кредитом. На даний час позичальник порушує умови кредитного договору в наслідок чого утворилася значна прострочена кредитна заборгованість. Починаючи з 21.10.2012 року відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором та не сплачує належні до сплати щомісячні платежі. Станом на 20 лютого 2014 року [PERSON] має наступну заборгованість перед банком за кредитним договором, яка складається з залишку за кредитом в розмірі 215 654,30 гривень; з простроченої заборгованість за кредитом в розмірі 42 75,10 гривень; з нарахованих процентів за кредитом в розмірі 5 077,94 гривень; з прострочених нарахованих процентів за кредитом в розмірі 34202,01 гривень. Таким чином, станом на 20.02.2014 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором №44/51-1716/2011 від 24.11.2011 року становить - 259 209,35 (двісті п'ятдесят дев'ять тисяч двісті дев'ять гривень 35 копійок). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу». В забезпечення виконання своїх зобов'язань, відповідач 24 листопада 2011 року уклав з кредитором іпотечний договір, що був нотаріально посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області того ж дня за реєстровим №5525. Відповідно до вищевказаного іпотечного договору, відповідач [PERSON], як іпотекодавець передав - ПАТ «Банк Кіпру», як іпотекодержателю, в іпотеку наступне нерухоме майно: а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Вказана квартира належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого 27 вересня 2007 року [PERSON] Приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, за реєстровим №3912, зареєстрованого Комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 12.10.2007 року за реєстровим №20208526 (а.с. 19-20). Згідно п.1.3. Іпотечного договору загальна заставна вартість іпотечного майна на момент його передачі в іпотеку банку, визначена сторонами в сумі - 323 359,00 гривень. Тобто загальна сума вимог іпотекодержателя за кредитним договором є співмірною з вартістю іпотечного майна. Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки іпотекодержатель задовольняє свої вимоги. Решта коштів повертається іпотекодавцю. Також в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 24 листопада 2011 року між позивачем та [PERSON], був укладений іпотечний договір, що був нотаріально посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області того ж дня за реєстровим №5527. Відповідно до вищевказаного іпотечного договору, [PERSON], як іпотекодавець передав - ПАТ «Банк Кіпру», як іпотекодержателю, в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Вказана квартира належить майновому поручителю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 серпня 2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області за реєстровим №7055, зареєстрованого Комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 23.02.2010 року за реєстровим №23050724 (а.с. 21-22). Згідно п.1.3. Іпотечного договору загальна заставна вартість іпотечного майна на момент його передачі в іпотеку банку, визначена сторонами в сумі - 187 680,00 гривень. Тобто загальна сума вимог іпотекодержателя за кредитним договором є співмірною з вартістю іпотечного майна. Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки іпотекодержатель задовольняє свої вимоги. Решта коштів повертається іпотекодавцю. Стаття 11 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частина 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Порушення зобов'язання з боку позичальника досить суттєво змінює обсяг прав банку як кредитора та іпотекодержателя, що виражається в неотриманні банком грошових коштів в обумовлені кредитним договором сумах та строки. Стаття 39 вищезазначеного закону говорить про те, що у рішенні суду згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки зокрема, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, резулютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати, зокрема, вимогам ст.39 ЗУ «Про іпотеку». При цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за завичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно по п.9 Постанови пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - « 9.Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне з'явлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавию, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.» Тобто право вибору способу захисту ПАТ «Банк Кіпру» шляхом заявлення вимог до майнових поручителів позичальника, належить позивачу, та цілком відповідає нормам процесуального права та позиції ВССУ викладеній у вищевказаному пленумі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, а тому підлягають повному задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2717 грн. 05 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 6). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved