Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що з 2010 року по 2015 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] . Вони проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] (у квартирі батьків відповідача), вели спільне господарство. Від фактичних шлюбних відносин у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки шлюб між сторонами не був зареєстрований, при народженні дитини відомості про батька в актовому записі зазначені зі слів позивачки у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки будучи юридично необізнаними, вони не знали про порядок визначення походження дитини від батька, якщо матір та батько не перебувають у шлюбі. У 2015 році сторони купили квартиру та почали проживати в ній разом з дитиною. У період сумісного проживання вони разом матеріально забезпечували, доглядали та виховували сина. Влітку 2015 року сторони припинили проживати разом. Позивачка з дитиною виїхали з квартири. На прохання позивачки звернутися до органів РАЦС для подання заяви про визначення походження дитини від батька та подальшого внесення змін в актовий запис про народження та свідоцтво про народження свого сина [PERSON] , відповідач відмовляв. Визнання батьківства за цією заявою необхідно в інтересах малолітньої дитини [PERSON] для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя та розвитку. У зв`язку з викладеним позивачка вимушена була звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання сторони не з`явились, надали заяви в яких позивач позов підтримала, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності, а відповідач позов визнав, також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , у відомостях про сім`ю зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 07.05.2010 Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 09, [PERSON] народився [INFO] , в графі «БАТЬКИ» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 25.08.2018 Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 320, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про задоволення вимог. За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При цьому суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved