Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на житловий будинок. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] передали позивачу всю правовстановлюючу документацію на об'єкт нерухомості, ключі від будинку. Позивач, в свою чергу, сплатив 100 000 гривень, а відповідачі надали розписку про отримання вказаних коштів та зобов'язались нотаріально посвідчити вказану угоду. Таким чином, угода фактично відбулася, однак до цього часу нотаріально не посвідчена, так як [PERSON] після укладення договору, не повідомивши позивача, виїхав на постійне місце проживання та роботи до Польщі. В зв'язку з цим позивач позбавлений можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, тому просив визнати дійсним укладений з відповідачами [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу будинку та визнати за ним право власності на зазначений будинок В підготовче засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання не з'явилися, надавши до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Пленум Верховного Суду України дав роз'яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження обставин справи. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved