Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про те, що їй як працівнику відповідача не було виплачено у повному обсязі заробітну плату під час її звільнення за період березень-квітень 2020 року у сумі 5778,50 грн. Також 1411,20 грн є середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільненні за період 23.04.2020 - 03.05.2020. Середньоденна заробітна плата позивача складала 235,20 грн. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та про те, що вимоги позову підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Відповідач був повідомлений про час та день слухання справи належним чином 03.11.2020 за місцезнаходженням, де відсутній. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ст. 131, ч. 1 ст. 223, ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи і за відсутності позивача. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Протягом 02.05.2019 - 22.04.2020 позивач працювала на посаді консультанта відповідача в аптеці № 8. 22.04.2020, тобто у день звільнення, відповідач не здійснив з позивачем повного розрахунку при звільненні і не виплатив заборгованість із заробітної плати за березень і за квітень 2020 року у загальній сумі 5778,50 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складала 235,20 грн. Відтак вказана у позовній заяві компенсація затримки розрахунку при звільненні за період 23.04.2020 - 03.05.2020 у загальні сумі 1411,20 грн є доведеною і обґрунтованою. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Визначений позивачем розрахунок середньоденної заробітної плати відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Таким чином позивачем доведено позовні вимоги і вони підлягають задоволенню повністю. Відповідачем не заперечено позов, не надано доказів спростування обставин і розрахунків, вказаних і зроблених позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача 1680,40 грн судового збору (840,80 + 840,80) в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved