Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду 06.02.106 року з позовом до [PERSON], третя особа:служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона проживала спільно однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. [INFO] у неї народився син - [PERSON],батьком якого є відповідач по справі. Як зазначив позивач у позові, з 2010 року вони проживають окремо. [PERSON] вихованням та життям дитини не цікавиться,матеріальної допомоги на його утримання не надає. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати при зверненні до суду з позовом в розмірі 487,20грн. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглядати за її відсутності(а.с.42). Відповідач у жодне судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, а саме через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «Слобідський край» № 33 від 17 березня 2016 року,причину неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов до суду не надав(а.с.43). Представник третьої особи-Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], вважав доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, суд зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, що з 2006 року по травень 2010 рік [PERSON] проживала спільно однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. [INFO] у неї народився син - [PERSON],батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 450 (а.с.7). Із довідки КП «Житлова управляюча компанія»Лозівської міської ради Харківської області вбачається,що [PERSON] зареєстрована разом зі своїм сином за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Із довідки Лозівського дошкільного навчального закладу(ясла садок) № 10 «Калинка» Лозівської міської ради Харківської області та характеристики, наданої класним керівником учня 2-Б класу Лозівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів №11 вбачається, що мати дитини - [PERSON] та його бабуся [PERSON] приймали та приймають активну участь у житті, навчанні та вихованні дитини. Батько дитини не приймає участі у його вихованні, не відвідував дошкільний заклад,де перебувала дитина,не спілкується з вчителями,не відвідує батьківські збори (а.с.9,10). Із листа КЗОЗ « Лозівське територіальне медичне об»єднання» вбачається,що [PERSON] протягом останніх п»яти років в м. Лозова не проживає, долею і здоров»ям своєї дитини не переймається. Служба сімейного лікаря Лозівської міської лікарні його не знає, поряд з дитиною його жодного разу не бачили (а.с.11,49). За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2010 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON],[INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менш ніж прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2010 року та до повноліття дитини(а.с.12).Однак, аліменти відповідач не сплачує,що призвело до виникнення заборгованості в сумі 39740,01 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 27027616 відносно боржника [PERSON].(а.с.13). Із висновку,наданого службою у справах дітей Лозівської міської ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається,що діючи в інтересах дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON],[INFO], батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначили,що відповідно до інформації центру практичної психології і соціальної роботи відділу освіти [PERSON] знає,що у нього є батько але займає нейтральну позицію по відношенню до нього. Мають місце порушення у системі батьківсько - дитячих стосунків в системі « батько- син»- зона контакту бідна: спілкування, зустрічі, подарунки з боку батька відсутні. Під час спілкування спеціалістів служби у справах дітей Лозівської міської ради з малолітнім [PERSON] стосовно його батька [PERSON] хлопчик відповів, що він у нього є, але [PERSON] його погано пам»ятає. Бачив його востаннє - коли був ще маленьким. На питання « Яку останню іграшку подарував батько?», відповів, що зовсім нічого не пам»ятає, що дарував батько. Добре знає і пам»ятає батькового брата, бо він є хрещеним. На питання чи бажає дитина зустрічатись з батьком, він відповів: « Я не був би проти, але батько не приїздить»(а.с.45-47). В своїх письмових поясненнях начальнику службі у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] зазначила, що з початку її сумісного проживання з [PERSON] відносини між ними були добрі, він постійно про неї турбувався. Однак, коли вони переїхали з Криму до м. Лозова, то відносини між ними погіршилися; відповідач почав вживати спиртні напої,що призводило до постійних сварок. В 2010 році вони почали проживати окремо. З цього часу жодної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, не цікавиться його станом здоров»я та навчанням у школі, не телефонує. Також, зазначила, що декілька раз [PERSON] приходив до дитини в нетверезому стані та вчиняв сварки, в зв»язку з чим вона була вимушена звертатися з заявами до міліції(а.с.53,54,55). Із письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається,що [PERSON] тривалий час з сім»єю не проживає, дитиною не цікавиться, не займається його вихованням, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Де зараз він мешкає їм невідомо. Крім того, свідок [PERSON] в своїх поясненнях зазначив, що до появи дитини відносини між [PERSON] та [PERSON] були добрі, проте коли народився [PERSON], відносини стали погіршуватися. [PERSON] почав частіше вживати спиртні напої, вчиняти сварки, дитиною не цікавився (а.с.50-52). У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], яка пояснила,що дійсно [PERSON] з сім»єю не проживає та не спілкується. Дитина проживає з матір»ю, батько сином не цікавиться, не займається його вихованням, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. При цьому свідок [PERSON] пояснила, що коли донька проживала разом з [PERSON] він ніде не працював, вживав спиртні напої. Де зараз проживає відповідач їй не відомо. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що своїми діями відповідач порушує зобов'язання, закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні достовірно встановлено,що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків свідомо. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст..3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Україною, в усіх діях щодо дітей,незалежно від того, вчиняються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення ,судами,адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме: п.2 ч.1 -ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання,підготовку до самостійного життя,зокрема:не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду,лікування дитини,що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;не спілкуються з дитиною в обсязі,необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками(п.16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав « від 30.03.2007№3). Пунктом 15 цієї постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав,тобто прав на виховання дитини,захист її інтересів,на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують,тощо є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку -виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини -це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено не дивлячись на те, що відповідач має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить. Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, з урахуванням наявних у справі доказів, суд приходить до висновку,що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд роз'яснює відповідачу -[PERSON], що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved