Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50 грн. щомісячно на кожну дитину та на своє утримання в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось, в сім'ї постійно виникали сварки, останні півтора року вони проживають окремо, відповідач створив нову сімю, що унеможливлює збереження шлюбу. Малолітні діти перебувають на її утриманні. Також просила стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового розгляду та заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.09.2006 року виконкомом Чарівненської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.17). Відповідач являється батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8-11). Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п.2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач не змінювала дошлюбне прізвище, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - "Щербина". Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідач, як батько дитини, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримати дитину до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.8-11), а отже зобовязаний їх утримувати. Відповідно до довідки виконавчого комітету Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 12.08.2016 року [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, проживає та зареєстрована на території Полтавської сільської ради, має семеро дітей, в тому числі до складу сім'ї позивача входять - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.12). Позивач з урахуванням матеріального стану чоловіка просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно на кожну дитину. При вирішенні питання про стягнення аліментів суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій ітей сторонами в досудовому порядку досягнуто не було. Враховуючи відсутність доказів надання матеріальної допомоги відповідачем в добровільному порядку, відсутність інформації про офіційне працевлаштування та отримання будь-якого регулярного доходу (заробітку), те, що відповідач не є платником аліментів, діти знаходяться на утриманні позивача, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, в твердій грошовій сумі у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач на час розгляду справи не працює, доглядає за дитиною до досягнення 3-х річного віку, доходів не отримує, а тому виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Що стосується стягнення витрат на оплату правової допомоги, вказана вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Позивачем надано суду квитанцію № 186 від 12.08.2016 р., видану адвокатом [PERSON] про те, що нею прийнято від позивача 250 грн. на підставі надання правової допомоги. Відшкодування таких витрат передбачено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно з яким розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки в цьому випадку адвокат або фахівець у галузі права не приймав участі в судових засіданнях, вимоги позивача про стягнення витрат за надання правової допомоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. та на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Outcome: approved