Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Харівка Путивльського району Сумської області помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а також земельна ділянка загальною площею 0,60 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд (0,25 га) та ведення особистого селянського господарства (0,35 га), передана [PERSON] у приватну власність на підставі рішення 16 сесії 21 скликання Зінівської сільської ради народних депутатів від 28.01.1994 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність». Будучи спадкоємцем батька за заповітом, позивач прийняв спадщину після його смерті шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок та земельні ділянки нотаріусом позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з прибудовою, загальною площею 54,9 кв. м, житловою площею 34,1 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельних ділянок: площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд, та площею 0,35 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованих по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Харівка Путивльського району Сумської області, витрати по справі просив покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав повністю, про правові наслідки визнання позову обізнаний. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Харівка Путивльського району Сумської області помер [PERSON] , батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 9, 13). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, прийняв спадщину після його смерті шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно, яким є земельні ділянки площею 3,30 га та 4,23 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 10, 13). До спадкового майна також входить житловий будинок [ADDRESS] , а також земельна ділянка, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (0,25 га) та для ведення особистого підсобного господарства (0,35 га), розташовані по [ADDRESS] (а.с. 16, 17). При цьому, в оформленні спадкових прав на вказане спадкове майно позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього, що видно з постанови нотаріуса від 17.06.2020 № 273/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 18). У той\~же час,\~убачається \~з технічного\~паспорту від\~20.06.2020\~та підтверджено\~даними Зінівської\~сільської ради\~Путивльського району\~Сумської області\~та Путивльського\~БТІтаП те,\~що згаданий\~будинок садибного\~типу,\~загальною площею\~54,9\~кв.\~м (житловою\~площею 34,1\~кв.\~м),\~побудований у\~1945\~році,\~з надвірними\~спорудами (будівлями),\~які рахуються\~за померлим\~ [PERSON] \~згідно записів\~погосподарської книги Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 16, 19-22, 23). Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, передбачалась обов`язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 328, 1223 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується за померлим [PERSON] згідно записів погосподарської книги, тобто входить до спадкової маси, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред`явленого позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для визнання за позивачем права власності на зазначений житловий будинок. Що стосується позовних вимог про визнання права на завершення\~процедури приватизації\~та здійснення\~державної реєстрації\~земельної ділянки загальною площею 0,60 га, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 131 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно даних вище зазначеної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2020 № 273/02-31, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказану земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї. В той же час, як вбачається із фотокопії рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 28.01.1994 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" з додатком до нього, вказаним рішенням було передано у приватну власність громадянам, в тому числі і [PERSON] , земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) (0,25 га), а також для ведення особистого підсобного господарства (0,35 га) (а.с. 11-12). 01.03.2013 на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, відповідно до якого у випадку, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК \~України,\~проте розпочав\~процедуру приватизації\~земельної ділянки\~відповідно до\~чинного законодавства\~України,\~а органами\~місцевого самоврядування\~відмовлено спадкоємцям\~у завершенні\~процедури приватизації,\~то спадкоємці\~мають право\~звертатися до\~суду із\~позовами про\~визнання відповідного\~права в\~порядку спадкування\~-\~права на\~завершення приватизації\~та одержання\~державного акта\~про право\~власності на\~землю на\~ім`я\~спадкоємця,\~а не\~права власності\~на земельну\~ділянку (п.\~3.5.\~листа ВССУ від\~16.05.2013\~\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до позивача, як спадкоємця за заповітом, переходять усі права та обов`язки, що належали його батьку [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і на право на завершення приватизації спірних земельних ділянок та здійснення їх державної реєстраціїї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача.

Outcome: approved