Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання у розмірі 1/4 частки заробітної плати (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07.09.2002 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18.05.2010 року. Від вказаного шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] , який навчається у ВСП «Київський фаховий коледж морського і річкового флоту та транспортних технологій Державного університету інфраструктури та технологій» на денній формі, у зв`язку з чим не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Зазначає, що відповідач хоча і має мінливий заробіток, проте має змогу утримувати їх спільного сина. На підставі викладеного, просила задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] на період його навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Ухвалою від 11.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. 06.05.2021 відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що постійного доходу він не має, а позивачем в свою чергу не доведена можливість відповідача сплачувати вказану суму аліментів. При цьому, [PERSON] не обґрунтована вимога щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини саме на її користь. Вважає непідтвердженими доводи позивача щодо самостійного утримання нею сина. Позивач та її представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовнівимоги підтримав. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд вказаної заяви, розгляд справи неодноразово відкладався раніше у зв`язку з неявкою останнього, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.09.2002 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис №1093, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.09.2002 року. 18.05.2010 вказаний шлюб розірвано (актовий запис №412), що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.03.2003 року. Згідно з довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Київського фахового коледжу морського і річкового флоту та транспортних технологій Державного університету інфраструктури та технологій» №610 від 12.04.2021 року [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення», термін закінчення навчання - 30.06.2022 року. Згідно з договором оренди житлового приміщення від 12.03.2021 позивач разом з сином винаймають квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] з 19.05.2021 працює двірником у Національному авіаційному університеті, оклад 2670 грн., заробітна плата за травень склала 3000 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 04.06.2021 № 661/276 та витягами з наказів№ 396/к від 18.05.2021 та № 411/к від 21.05.2021. Згідно з довідкою ТОВ «Мід Сервіс» від 11.06.2021 вих. № 110621/11 [PERSON] у період з квітня 2018 року по серпень 2019 року співпрацював з ТОВ «Мід Сервіс» на умовах договору про надання послуг, виконував мебельні роботи в різноманітних проектах на загальну суму 300000 грн. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, а також те, що відповідач є працездатним та ним не надано суду доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Київського фахового коледжу морського і річкового флоту та транспортних технологій Державного університету інфраструктури та технологій», тобто до 30 червня 2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved