Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити розмір аліментів, а саме стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.05.2019 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 2500 грн. щомісячно. Зазначає, що отриманих коштів не вистачає на забезпечення дитини, визначений розмір аліментів є надто мізерним. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки на його утриманні більше нікого немає. Ухвалою суду від 22.07.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача витрачені ним судові витрати в сумі 2000 грн за послуги адвоката. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд зважає на таке. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . За рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 10 травня 2019 року (справа №442/1958/19) вбачається, з [PERSON] стягуються в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно і до закінчення дитиною навчання. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, враховуються всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. На підтвердження збільшення витрат на утримання доньки позивачкою представлено суду чеки, квитанції за куплені товари та послуги. Однак,\~позивачем не\~надано суду\~належних та\~допустимих доказів,\~які б\~свідчили про\~спроможність відповідача\~сплачувати аліменти\~на повнолітню\~дитину,\~яка продовжує\~навчання в\~розмірі,\~який просить\~позивачка.\~При цьому суд\~згідно ч.7\~ст.81\~ЦПК не\~може збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи.\~Істинної\~причини оплати\~відповідачем аліментів\~у розмірі\~більшому ніж\~визначений судом\~за останній\~місяць суду\~не відомо.\~Використовувати даний\~факт як\~доказ посильності\~для відповідача\~оплати аліментів\~надалі у\~збільшеному розмірі\~ підстав\~немає. Відповідно до положень ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, нормами цієї статті чітко визначені підстави, за наявності яких виникає право на зміну розміру аліментів. Подаючи даний позов через місяць після вступу в законну силу рішення суду про збільшення розміру аліментів (тут слід зазначити, що таке не оскаржувалось) та вказуючи, що попередній розмір є мізерним, позивач не наводить доказів зростання цін на згадувані продукти харчування, одяг, комунальні послуги, транспорт. При цьому загальновідомим є навпаки факт зниження ціни на енергоносії: газ і електрика; ціни на пальне залишаються без змін із незначним коливанням, курс гривні теж відносно стабільний. Разом із тим, суперечливим є наведений позивачкою факт щомісячних витрат на утримання дитини в розмірі 15000 гривень. Такий видається явно неспівмірним із документально доведеними витратами та встановленим державою розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~При цьому суд не бере до уваги твердження представника відповідача, адвоката Керницького В.М. про відсутність доказів підтвердження, що саме вказані у доданих чеках товари придбавалися власне позивачкою чи її донькою. В даному випадку важить те, що законодавство не містить вимоги зазначати у доданих до позову чеках прізвища покупця, а відповідно ставити під сумнів особу отримувача чеку підстав немає. З наведеного вище слідує висновок, що не відбулося будь-яких, визначених Законом змін, що давали б підстави суду змінювати нещодавно визначений попереднім рішенням розмір аліментів. В запереченні (відзиві) на позов про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів, зокрема, надавши суду відповідні докази свого стану здоров`я. Зокрема, висновок ЛКК 177/6 від 25.09.2019 року, з якого вбачається, що останній хворіє на цукровий діабет, що передбачає постійне лікування, а звідси, і витрати на нього. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а також враховуючи, що позивачі при пред`явленні позову про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а у задоволенні даного позову відмовлено повністю, суд вважає, що судовий збір покласти за рахунок витрат держави. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач скористався своїм правом на юридичну допомогу та витратив на послуги адвоката [PERSON] . 2000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера №1 від 28.09.2019 року. Тому з врахуванням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України такі витрати слід також стягнути з позивача на користь відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved