Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди №Л-4199-6 від 22.03.2006 року нежитлових приміщень за адресою: м.Львів, вул. Палія, 4, загальною площею 52, 4 кв.м., виселення та стягнення заборгованість у сумі 1030,51 грн. Позову мотивує тим, що 22.03.2006 між Управлінням комунального майна Львівської міської ради з однієї сторони, та [PERSON], укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-4199-6, згідно якого позивач здав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 52,4 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Палія, 4, із цільовим призначенням приміщень для творчої майстерні. п. 4.1 термін Договору визначений з 22.03.2006 до 20.03.2009, який було пролонговано до 22.03.2018. Однак, всупереч умовам укладеного договору, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав. Відповідно до довідки про заборгованість №4-2302-1137 від 30.08.2017 року відповідачем орендна плата за користування обєктом оренди не вносилась в обсязі, визначеному умовами договору, внаслідок чого допущено заборгованість на загальну суму 1 030,51 грн. Таким чином, в управління є всі підстави для заявлення позовних вимог про розірвання договору та виселення відповідача з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Палія, 4, загальною площею 52,4 кв.м. Ухвалою від 19.01.2018 року у справі відкрито провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, таку як: передати майно, сплатити кошти тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Судом встановлено, що 22.03.2006 між Управлінням комунального майна Львівської міської ради та [PERSON], укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-4199-6, згідно якого позивач здав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 52,4 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Палія, 4, із цільовим призначенням приміщень для творчої майстерні. Як вбачається із п. 4.1 вказаного договору, термін договору визначений з 22.03.2006 до 20.03.2009, який було пролонговано до 22.03.2018. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.19 цього ж Закону, орендар за користування обєктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Згідно п.5.2 Договору орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. Як вбачається із матеріалів справи, всупереч умовам укладеного договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, вчасно орендну плату не вносить, у звязку із чим допустив утворення заборгованості. Як вбачається із довідки про заборгованість №4-2302-1137 від 30.08.2017 року відповідачем орендна плата за користування обєктом оренди не вносилась в обсязі, визначеному умовами договору, внаслідок чого допущено заборгованість на загальну суму 1 030,51 грн. Вказані обставини та розрахунки позивача відповідач не спростував. А тому, суд приходить до переконання про підставіть позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті оренди приміщення в розмірі 1 030,51 грн. Згідно з п.5.2 Договору несплата орендної плати у повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди. З врахуванням встановленого вище та положень ч.1 ст.785 ЦК України, згідно яких у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі, суд приходить до переконання, що слід виселити відповідача з вказаних приміщень. Разом з тим, згідно ст.763 ч.1 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до приписів ст.764 цього Кодексу договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором за двох умов: якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму; і за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору. Договір припиняється після спливу строку його дії (ст. 763 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, договір востаннє було пролонговано до 22.03.2018. В судовому засіданні сам представник позивача підтвердив, що оскільки строк дії договору станом на день розгляду справи закінчився, проти продовження дії такого позивач заперечує, а тому не настоює на вимозі розірвати договір оренди. А тому, суд приходить до переконання, що оскільки станом на день розгляду справи строк дії договору закінчився, позивач позовні вимоги не уточнив, тому в частині вимоги про розірвання договору оренди слід відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позову, який містив дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати судовий збір в розмірі 3 200 грн., а в решті витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved