Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10 березня 1998 року Воробей Т.П., державним нотаріусом Поліської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 54, вона є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані відповідачі, [PERSON] та [PERSON], однак останні з 2008 року та з 2013 року, відповідно, в даному будинку не проживають. В позивача виникли труднощі із розрахунком комунальними послугами, оскільки останній здійснюється згідно кількості зареєстрованих у будинку осіб. Відповідачі в добровільному порядку припинити свою реєстрацію не бажають, тому позивач змушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів та просити визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і який належить на праві власності [PERSON] та зняти їх з реєстрації за цією адресою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, повернулися конверти з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслали. Тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON], [PERSON] відзив не надіслали. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи вимог частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З повідомлень Луговицької сільської ради Поліського району Київської області від 08.10.2018 року слідує, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але фактично за вказаною адресою не проживають (а.с.23, 24). Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 10 березня 1998 року Воробей Т.П., державним нотаріусом Поліської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 54 (а.с.7). Факт не проживання в спірному будинку підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.07.2018 року (а.с.13), з якого слідує, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2008 року та [PERSON] в даному будинку з 2013 року не проживає. Ніякої допомоги з боку вищевказаних осіб [PERSON] не отримує (а.с.13). Крім того, факт не проживання в спірному будинку підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] з яких слідує, що [PERSON] та [PERSON] не проживають зі своєю бабусею, [PERSON], з 2008 року. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Таким чином, пред'явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З посвідчення громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 1 (а.с.15), що згідно вимог п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору в усіх інстанціях суду за подачу позову до суду. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved