Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивачі просить визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом в порядку спадкування згідно закону по Ѕ в рівних частинах право власності на земельну ділянку загальною площею 4,72 га, без контурного визначення меж на місцевості, яка розташована на території Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області та належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату про право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 090497 виданого 25.07.1996 року та зареєстрованого книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №85. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явився, але подали до суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, те що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Судом встановлено, що [INFO] у віці 35 років помер [PERSON] і після його смерті залишилось спадкове майно про яке зазначено вище, інших спадкоємців, право яких може порушитись у випадку задоволення мого позову станом на день звернення до суду немає. (а.с. 11). Оскільки [PERSON] , помер [INFO] , то відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Так, згідно із ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно із ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , складається із земельної ділянки загальною площею 4, 72 га. без контурного визначення меж на місцевості, яка розташована на території Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області та належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату про право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 090497 виданого 25.07.1996 року та зареєстрованого книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №85. За життя [PERSON] , заповіт не складав, що підтверджується довідкою № 143 виданою 14.03.2019 року Желдецького Старостинського округу Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області. Згідно із ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Судом встановлено, що позивачі, є спадкоємцем згідно законом та по відношенню до [PERSON] є рідними сестрами, що вбачається із свідоцтв про народження. Поряд із цим як встановлено судом на підставі дослідженої копії довідки довідкою за вих. № 124 від 14.03.2019 року, виданою Зубівмостівським старостинським округом № 3 виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, із якої вбачається, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] до дня смерті [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані із ним за адресою: Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с. Обидів, тобто на підставі ст. 549 ЦК Української РСР є такими що фактично прийняли спадщину (а.с. 13). Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає наступне. За загальним правилом, встановленим нормами Цивільного Кодексу України, зокрема положеннями щодо здійснення права на спадкування, таке здійснюється шляхом подання спадкодавцем, який бажає прийняти спадщину, до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.1 глави 13 Наказу № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22.02.2012 р. № 282/20595 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус має право відмовити у вчиненні нотаріальних дій у випадку коли не подано відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, зокрема разом із заявою про прийняття спадщини, необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів. В матеріалах справи, міститься довідка, видана Кам`янка-Бузькою міською радою Львівської області, із якої судом встановлено, що згідно із книги записів (реєстрації) сертифіктів на право приватної власності на земелю (середню земельну частк) на території Желдецької сільської ради на ім`я [PERSON] видавався сертифікат про право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 090497 від 25.07.1996 року та зареєстрованого книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №85 Інші правовстановлюючі документи окрім зазначеної довідки, якою доводиться факт належності спірної земельної ділянки спадкодавцю у Позивача відсутні. Таким чином, оскільки зазначена довідка, яка видана Кам`янка-Бузькою міською радою Львівської області не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує факт видачі відповідного сертифікату про право власності на земельну ділянку, а сам сертифікат втрачено, то у зв`язку із зазначеними обставинами спадкування права на зазначену спірну ділянку слід вирішувати виключно в судовому порядку. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту «г» статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України (далі ЗК) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач фактично прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлого[PERSON] , але оформити своє право на земельну ділянку в нотаріальному порядку не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved