Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків за договором споживчого кредиту, посилаючись на те, що 23 травня 2014 року [PERSON] уклала кредитний договір ПД № 309, згідно умов якого отримала кредит у розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 травня 2016 року. Крім цього відповідно до вимог п. 4.2 вищезазначеного договору відповідач по справі зобов'язався до повного погашення заборгованості по кредиту проводити погашення заборгованості з рахунку у Лозівському відділенні «Ощадбанку». Також 23 травня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 309/03, згідно умов якого відповідач зобов'язувався відповідати перед кредитором за виконанням [PERSON] за договором споживчого кредиту. Відповідачі в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання щодо сплати заборгованості по кредиту належним чином не виконують, в зв'язку з чим за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 902 гривні 42 копійки та заборгованість по відсоткам у розмірі 1410 гривень 13 копійок. Тому просить стягнути з відповідачів по справі солідарно вищевказану суму заборгованості по кредиту та відсоткам, а також судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього просила в разі неявки в судове засідання відповідачів по справі ухвалити заочне рішення у справі. Наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали суду свої заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що 23 травня 2014 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 309, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит для споживчих потреб у загальній сумі 8000 гривень, під 54 % річних, загальним строком на 24 місяці, з обов'язком погасити кредит до 23 травня 2016 року. У відповідності до п. 3.3. зазначеного вище Кредитного договору погашення кредиту здійснюється шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок Кредитора (КС "ЛВК") до кінця строку дії договору, а відсотки за користуванням кредиту сплачують шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок КС «ЛВК» не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця, однак Позичальником дані пункти договору не виконуються. Крім цього згідно п. 4.2 зазначеного вище Кредитного договору протягом дії кредитного договору або до повного погашення заборгованості по кредиту Позичальник зобов'язується отримувати пенсію у Лозівському відділенні «Ощадбанку». В зв'язку з чим відповідач [PERSON] 23 травня 2014 року уклала з Лозівським відділенням «Ощадбанку» договір про надання банківських послуг, на списання на користь позивача щомісячних траншів по кредиту протягом 24 місяців по 555 гривень, але відповідач дану домовленість порушила. 23 травня 2014 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» було укладено договір поруки № 309/03. У відповідності до даного договору Поручитель - [PERSON] зобов'язувався відповідати перед Кредитором - КС «ЛВК» за виконання зобов'язань Позичальником - [PERSON] за договором № ПД № 309 від 23 травня 2014 року в повному обсязі зобов'язань за цим договором та відсотків за цим кредитом, а також можливих пені та неустойки, судових витрат, тощо. У відповідності до п.п. 2.1. вищезазначеного Договору поруки у разі невиконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором на рівні з Боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту та поруки, сторони взяли на себе певні зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки(ст. 554 ЦК України). Отже, відповідачі зобов'язані виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору та договорів поруки, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані за таким договорами. В порушення умов кредитного договору боржники взяті на себе зобов'язання належним чином не виконували, в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом станом на листопад 2014 року включно становить 902 гривні 42 копійки та заборгованість по відсотках за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року включно у розмірі 1410 гривень 13 копійок. Щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, то згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язань. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, що відповідає вимогам ст. 543 Цивільного Кодексу України. У відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України як факт спричинення їм шкоди так і її розмір. Інші доводи не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, відповідно до вимог наведеного чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини сторін, приймаючи до уваги, що Банк навів докази в підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Разом з тим вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів судових витрат суд знаходить безпідставними, оскільки судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України, яка солідарного стягнення судових витрат не передбачає.

Outcome: approved