Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому зазначають, що [INFO] померла їх мама [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] У визначений законом термін вони прийняли спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу з відповідними заявами, де заведено спадкову справу за №125/2013, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їм відмовлено в зв'язку з відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документа на будинок. Ця обставина перешкоджає позивачам оформити на своє ім'я спадщину, що залишилася після смерті матері. Просять визнати за ними в рівних частках право власності на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,1474 га за адресою [ADDRESS] та складається: житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», ганок літ. «Кр», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», погріб літ. «Пг», паркан №1, ворота №2, колодязь №3, з правом реєстрації в відповідних органах. В судовому засіданні представник позивачів на позові довірителів наполягає і прохає його задовольнити. Відповідач - представник Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши викладені в позові обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 01.11.2013 року Преображенською сільської ради Оріхівського району Запорізької області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис про смерть №52. Відповідно до рішення виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №34 від 15.04.2007 року встановлено, що за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] та доручено БТІ Оріхівської районної ради сформувати свідоцтво про право власності на житловий будинок та провести державну реєстрацію правовстановлюючого документа на житловий будинок, але вона так і не оформила на своє свідоцтво про право власності. Відповідно до довідки виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №415 від 04.05.2007р. та план-схеми земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] має розмір 1474 кв.м та належить [PERSON]. Згідно вимог Інструкції про порядок обліку будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966р. та Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ №56 від 13.12.1995р., котрі діяли на час набуття у власність житлового будинку, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад. Конституційним Судом України в рішенні №5-рп/2005 від 22.09.2005 року зазначено, що «Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод». Чинним законодавством України передбачено що об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації (ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У роз'ясненні Міністерства юстиції з цього приводу також вказано, що існуючий житловий будинок, побудований до серпня 1992 року, на який не оформлено право власності спадкодавцем за життя, не можна розглядати, як сукупність будматеріалів, а як цілісний об'єкт, ціна на який складається як на нерухомий об'єкт, підтвердженням чого є наявність технічного паспорту, виготовленого БТІ та надання довідки органу місцевого самоврядування про наявність інформації про власника житлового будинку в погосподарському обліку. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються рідними синами [PERSON] та [PERSON]. Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] спадкодавиця [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 24 вересня 2002 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 30.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі у визначений законом термін прийняли спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу з відповідними заявами, де заведено спадкову справу за №125/2013, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їм відмовлено, оскільки відповідно до пунктів 4.12, 4.15 частини 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Мінюсті 22.02.2012р. за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання спадкоємцями правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. 26.05.2014 року приватний нотаріус надав відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зареєстровану за вих. №317/02-31. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Зазначена позиція підтверджена також постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №6 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», де вказано: «Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Але, як свідчить проведений аналіз справ цієї категорії, суди не враховують, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).» Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є рішення суду. У разі смерті власника нерухомого майна, який за життя не оформив право власності та не провів його реєстрацію, питання визначення належності цього нерухомого майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає способи захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів особи, одним з яких є визнання права. За таких обставин, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved