Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та жінки з якою проживає дитина. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з червня 2012 року вона мешкала з відповідачем однією сім'єю у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач. З червня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини та не приймає участі у її вихованні. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має, крім соціальних виплат по догляду за дитиною. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, тому здатен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач до початку попереднього судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до початку попереднього судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], вбачається, що її батьками є сторони по справі. З довідки виданої квартальним комітетом № 12 Синельниківської міської ради від 08.10.2016 року вбачається, що [PERSON], 1983 року народження, проживає в [ADDRESS], разом з [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Батько у вихованні доньки участі не бере. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої -четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього кодексу. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 абз.1,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів, суд враховує працездатність відповідача та позивача, їх матеріальне становище, а тому суд вважає можливим визначити частку від заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої дитини, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, а саме необхідно стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу ), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття та аліменти на утримання жінки з якою проживає дитина в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем доведені, підтверджені документально та визнані відповідачем. Згідно ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного та ст. ст. 80,84, 179, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, абзац 1 ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», п. 17 абз.1,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

Outcome: approved