Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Плахівка Путивльського району помер її батько [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом після смерті якого стали його матір [PERSON], баба позивача, та позивач у справі, які прийняли спадщину шляхом спільного проживання з померлим на момент його смерті. [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла баба позивача [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка в установлений законом строк спадщину не прийняла. Будучи спадкоємцем за законом, а саме за правом представлення, після смерті баби, позивач прийняла спадщину, за її заявою заведена спадкова справа № 136/2013, але нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, до якого входить в тому числі і земельна ділянка кадастровий № [NUMBER], з причин наявності заповіту, складеного не на користь позивача, через що за позивачем рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 11.11.2016 в порядку спадкування за законом після смерті баби було визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки, яку баба прийняла після смерті сина [PERSON], але юридично не оформила, а також на житловий будинок. Посилаючись на ці обставини, а також на те, що в процесі оформлення спадщини після смерті баби був втрачений оригінал державного акту на право приватної власності на зазначену земельну ділянку площею 3,6957 га, розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, просила суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом, а витрати по справі покласти на неї. У попереднє судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала повністю та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач також не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність та позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Третя особа просила справу слухати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1216 і 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла [PERSON], баба позивача. За життя померла склала заповіт, яким все своє майно заповідала своїм дітям : [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка в установлений законом строк спадщину не прийняла. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Будучи спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON], за правом представлення свого батька [PERSON], позивач прийняла спадщину після її смерті, а нотаріусом заведена спадкова справа № 136/2016. Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11.11.2016 за позивачем визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER], площею 3,6958 га на території Бобинської сільської ради Путивльського району, а також на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що наявні заповіти складені не на користь позивача. Ці обставини мають приюдиційне значення та не підлягають доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. В той же час, у видачі свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, яким є земельна ділянка площею 3,6957 га, кадастровий № [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, належна спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.09.2002, оригінал якого втрачено, нотаріусом було відмовлено у зв'язку з наявністю заповіту, складеного не на користь позивача. Таким чином, оскільки позивач прийняла спадщину після смерті баби в порядку представлення свого батька, оформила частину спадкового майна, то є підстави для задоволення позову про визнання права власності на решту спадкового майна. Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому видача нового державного акта замість втраченого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою в зв'язку з втратою нею чинності. У той же час, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.11.2016 підтверджено те, що на підставі вище вказаного державного акту померла [PERSON] була власником земельної ділянки площею 3,6957 га, кадастровий № [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином суд дійшов висновку, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved