Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 4051,56 грн. за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, поклилаючись на те, що відповідач є співвласником квартири №7 за адресою: м.\~Львів,\~пл.\~Вишиванного,\~4. Вказаний будинок, перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Снопківське», основним завданням діяльності якого визначено утримання, обслуговування житлових будинків. [PERSON] за період з серпня 2015 року по червень 2018 року не сплачувала витрат на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на червень 2018 р. виникла заборгованість у розмірі 4051,56 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 вересня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає, що позов необхідно повернути, оскільки у такому відсутня конкретизація послуг та вартість кожної з них, не визначено по площі частка володіння будинком та прибудинковою територією, не зазначено доказів, що підтверджують обовязок по сплаті заборгованості. Окрім того, 31 жовтня 2018 року [PERSON] подала письмові пояснення, в яких вказує, що відсутній договір, укладений у письмовій формі між нею та ЛКП «Снопківське», що свідчить про відсутність зобов'язань щодо сплати комунальних послуг. Окрім того, просить застосувати строк позовної давності в частині суми боргу та звільнити її від сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі. На підставі ч.1\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~проведення судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач є співвласником квартири № 4 у будинку №7 на пл. Вишиванного у м. Львові, що вбачається з довідки ЛКП «Снопківське»\~№ 3167 від 19.07.2018 року, а\~також зареєстрована за вказаною адресою. /а.с.7/. Позивач є балансоутримувачем будинку №7 по пл. Вишиванного у м. Львові, тобто будинку, в якому знаходиться квартира №4, яка є власністю відповідача. Так, згідно\~\~п. 1\~\~Рішення Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м.Львова з управління будинком, спорудою або групою будинків та з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій\~визначено\~ Львівські комунальні житлово-експлуатаційні підприємства або інші субєкти господарювання, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинком, спорудою та прибудинковими територіями і з їх утримання. Позивач надає, а відповідач користується послугами з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до\~ст.162 ЖК України\~громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям квартири №4 у будинку №7 на пл. Вишиванного у м. Львові відкрито особовий рахунок. Як вбачається із долучених до матеріалів справи відомостей про нарахування та оплату послуги за утримання будинку відповідач [PERSON] допустила виникнення заборгованості за період з серпня 2015 року по червень 2018 р. у вказаній квартирі, розмір якої становить 4051,56 грн. /а.с.6/. Відповідно до Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо). Згідно зі\~ статті\~14\~зазначеного Закону ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. У статті 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Відповідно до п.5 ч. 3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У поясненнях відповідач посилалася на відсутність укладеного між нею та ЛКП «Снопківське» договору, що свідчить про відсутність зобов'язань щодо сплати комунальних послуг. Однак, суд із таким твердженням відповідача не погоджується, з огляду на наступне. Хоч у частині першій\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведений вище висновок суду узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі 6-2951цс15. Суд зазначає, що відсутність укладеного договору між споживачем та надавачем послуг не звільняє споживача від оплати наданих йому фактично послуг. Більш того, Верховним судом України зроблений обов'язковий до застосування правовий висновок від 10.10.2012 року у спорі про зобов'язання споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, який полягає в наступному: Відповідно до змісту\~статті 627 ЦК України\~свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір. Такий випадок, зокрема, передбачено пунктом 1 частини третьої\~статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Встановивши, що виконавцем такі послуги надаються, а споживач їх отримує, однак ухиляється від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, суд за позовом виконавця ухвалює рішення про визнання зазначеного договору укладеним. Таким чином, чинним законодавством України встановлений обов'язок власника квартири нести витрати на утримання житлового будинку. Судом встановлено, що позивачем фактично надавалися відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачем дані послуги були отримані, але оплати їх останнім не була проведена. У зв'язку із цим у відповідача виникла заборгованість у сумі 4051,56 грн. Щодо застосування строку позовної давності, в частині суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давніть - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3\~ст. 267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач просить стягнути заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON] за період з серпня 2015 року по червень 2018 року у розмірі 4051,56 грн. /а.с. 6/. ЛКП «Снопківське» 02.08.2018 р. звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу по стягнення суми заборгованості, а з позовною заявою 07.09.2018 р. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 2\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.\~76,\~77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування своїх позовних вимог, відповідач не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн. /а.с.1/, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Докази того, що відповідач звільнена від сплати судового збору у суду відсутні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved