Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, через свого представника, з позовом до Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер 05 травня 2015 року. Позовна заява обґрунтовується тим, що 05 травня 2015 року помер чоловік позивача. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається зокрема з житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Одинця, 199 на присадибній земельній ділянці площею 0,14 га. За життя [PERSON] належним чином не зареєстрував житловий будинок. Після смерті чоловіка позивачка у встановлений законом час звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак нотаріус ухвалив постанову про відмову вчинення нотаріальних дій, у звязку з відсутністю правовстановлюючих реєстраційних документів, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають. Представник відповідача у судове засідання не зявився, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі. Зазначає, що усе вказане в позовній заяві майно належало [PERSON], про що наявні відповідні записи у погосподарських книгах Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Третя особа у судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. З рішенням суду згодна. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви сторін та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підтавав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що земельну ділянку, яка розташована за адресою Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Одинця, 199 було виділено громадянину [PERSON] на підставі рішення виконкому Костянтинівської сільської ради народних депутатів від 06 вересня 1984 р. №75. Цим же рішенням затверджено постанову загальних зборів членів колгоспу ім. Фрунзе від 10 лютого 1982 р. №1 Про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. 24 квітня 1986 р., у відповідності до вимог законодавства, що діяло на той час, та яке визнавало записи у погосподарських книгах в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, [PERSON] уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку. Як зазначено у договорі купівлі-продажу, спірний житловий будинок належав [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету (довідка виконкому від 17.04.1986 р. №44). Таким чином, житловий будинок №199 по вулиці Однинця в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24 квітня 1986 року (а.с.11). Вказаний факт також підтверджується копією рішення виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 174 від 16.12.2015 року про присвоєння адреси житловому будинку (а.с.15). Після придбання житлового будинку [PERSON] вказаний житловий будинок було добудовано та оформлено (зареєстровано) право власності у погосподарській книзі Костянтинівській сільській раді, про що 04.08.1987 р. було зроблено відповідний запис та закріплений особовий рахунок №1244 Однак, зазначене право власності [PERSON] в органах БТІ зареєстровано не було. На теперішній час право власності спадкодавця підтверджується довідкою №6176 від 20.10.2016 р., про те, що згідно запису погосподарських книг 1986-1990 років житловий будинок, загальною площею 123,1 кв.м., житловою - 69,9 кв.м., допоміжною 53,2 кв. м. з господарськими спорудами та прибудовами, розташованими на присадибній ділянці, площею 0,14 га за адресою: вул. Одинця, 199 в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області належить [PERSON], за яким з 04.08.1987 р. закріплений особовий рахунок №1244. З технічного паспорту на житловий будинок №199, розташований по вул. Одинця у с. Костянтинівка, який був виготовлений на замовлення позивача, вбачається, що вказаний будинок був збудований у 1988 році, має чотири житлові кімнати площею 69,9 кв.м., загальна площа 123,1 кв.м.; допоміжна 53,2 кв.м. З характеристик будівель та споруд вбачається, що на території присадибної земельної ділянки розташований житловий будинок А-1- площею 91,3 кв.м.; прибудова а-1 площею 11,3 кв.м.; прибудова а1-1 площею 45,8 кв. м.; пд погріб під а1-1 площею 16,9 кв.м. та вхід до погребу площею 4 кв.м.; прибудова а2-1 площею 10,4 кв. м.; ґанок до а2-1 площею 2,2 кв. м.; навіс а3-1 площею 7,6 кв.м.; гараж Б-1 площею 36,4 кв.м.; оглядова яма в Б-1 площею 5 кв.м.; сарай В-1 площею 9,7 кв. м.; сарай Г-1 площею 21,1 кв.м.; Д убиральня-душ площею 3,4 кв.м.; сарай К-1 площею 14,8 кв.м; сарай Л-1 площею 16,3 кв.м.; замощення двору І площею 62,9 кв.м.; №1 огорожа та ворота площею 24,4 кв.м. та 6,7 кв.м.; №2 свердловина. Спірний житловий будинок побудований на земельній ділянці площею 0,14 га, яка на теперішній час, знаходиться в користуванні позивача. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС номер 261967 (а.с.9). 05 травня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС номер 352146 (а.с.8). Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому будинок №199 по вулиці Одинця в селі Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У строки, передбачені ЦК України, позивач звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], однак нотаріус ухвалив постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих реєстраційних документів на житловий будинок (а.с.18). Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому законом порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в контексті Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. При цьому, в погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Наявність запису у погосподарській книги та правомірне користування земельною ділянкою, що обслуговує житловий будинок свідчить про виникнення у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок незалежно від державної реєстрації цього права. Діюче законодавство передбачає державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спадкоємці, які прийняли спадщину мають право на це спадкове майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа можу звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для державної реєстрації прав власності є рішення суду, що набрало законної сили. Таким чином, з аналізу доказів зібраних по справі та діючого законодавства України, суд прийшов до висновків про те, що, оскільки право власності [PERSON] на житловий будинок №199 по вул. Одинця в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області виникло ще в 1987 році, тобто до набрання чинності\~діючого ЦК України та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а отже, на час виникнення права власності у спадкодавця [PERSON], законодавством не було передбачено обовязкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому суд робить висновок про можливість визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, господарські будівлі, та споруди, розташовані за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Одинця, 199, а саме: житловий будинок А-1 площею 91,3 кв.м.; прибудова а-1 площею 11,3 кв.м.; прибудова а1-1 площею 45,8 кв. м.; пд погріб під а1-1 площею 16,9 кв.м. та вхід до погребу площею 4 кв.м.; прибудова а2-1 площею 10,4 кв. м.; ґанок до а2-1 площею 2,2 кв. м.; навіс а3-1 площею 7,6 кв.м.; гараж Б-1 площею 36,4 кв.м.; оглядова яма в Б-1 площею 5 кв.м.; сарай В-1 площею 9,7 кв. м.; сарай Г-1 площею 21,1 кв.м.; Д убиральня-душ площею 3,4 кв.м.; сарай К-1 площею 14,8 кв.м; сарай Л-1 площею 16,3 кв.м.; замощення двору І площею 62,9 кв.м.; №1 огорожа та ворота площею 24,4 кв.м. та 6,7 кв.м.; №2 свердловина, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 05 травня 2015 року.

Outcome: approved