Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 204/460-06 від 25 травня 2006 року та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в розмірі 12 000 доларів США зі сплатою 13 % річних та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов цього договору. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 22 жовтня 2013 року за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість по поверненню кредитних коштів в сумі 1 735,83 доларів США, що в еквіваленті становить 13 874 грн. 49 коп. та пені 1 670 грн. 62 коп. [PERSON], як поручитель згідно договору поруки, відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачі суд не повідомили, будь-яких заяв від них не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 25 травня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 204/460-06 (а.с.5-10), за яким банк надав, а позичальник (відповідач [PERSON]) отримав кредит в сумі 12 000 доларів США, та зобов'язався погасити кредит не пізніше 25 травня 2013 року. Умовами п. 1.3.1. договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 13 % річних. Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 204/460-06 від 25 травня 2006 року (а.с.16-21). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 22 жовтня 2013 року проведено розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 204/460-06 від 25 травня 2006 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON], перед банком за кредитними зобов'язаннями, яка складається із заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 1 735,83 доларів США, що в еквіваленті становить 13 874 грн. 49 коп. та пені 1 670 грн. 62 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про надання споживчого кредиту № 204/460-06 від 25 травня 2006 року, між банком та відповідачкою [PERSON] 25 травня 2006 року укладено договір поруки № 49/470-06 (а.с.14), відповідно до якого поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з наведеним, поручитель за вимогою банку повинен нести солідарну відповідальність. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 546, 548, 611, 554, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved