Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері, посилаючись на наступне. [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, про що виконкомом Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області складено актовий запис № 56 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді приватизованої земельної ділянки, площею 0.2328 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок з житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 54,2 кв.м., з надвірними будівлями (літньою кухнею «Б», гаражем «В», навісом «В1», підвалом «Гпд», сараєм «Д», вбиральнею «Е», теплицею «Т», спорудженнями № 1-5, І), що розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0.2328 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, єдиним власником спадкового майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . При житті [PERSON] заповіту не залишила. [PERSON] є спадкоємицею першої черги, оскільки є донькою спадкодавиці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Документи, що підтверджують зміну дівочого прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу, додаються до позовної заяви. [PERSON] , [INFO] , звернулася до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку, площею 0.2328 га, та житловий будинок з житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 54,2 кв.м., з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37337085, 12 жовтня 2014 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 178/2014. 17 жовтня 2015 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, що зареєстровано в реєстрі за № 1-1262, [PERSON] , [INFO] , частково отримала спадкове майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON] , а саме: житловий будинок з житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 54,2 кв.м., з надвірними будівлями, що розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0.2328 га, розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, вищезазначене підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41823710 від 17.10.2015 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45802788 від 17.10.2015 року. Житловий будинок з надвірними будівлями належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 01 квітня 2008 року за реєстровим № 1-731, та вподальшому був зареєстрований на спадкоємицею. При цьому, 17 жовтня 2015 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначено, що «розглянувши документи, подані [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , що на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку, площею 0.2328 га. розташовану за адресою: [ADDRESS] , яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вважаю, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних підстав: згідно ст.ст.325-328 ЦК України, глава 10, розділ 4, п.4,18 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» спадкоємці повинні надати до нотаріальної контори оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене майно... Постановляю: Відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [INFO] її матері [PERSON] ». Таким чином, вона позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] та змушена звернутися до суду із вказаним позовом, посилаючись на наступне. Приватизована земельна ділянка, площею 0.2328 га, була отримана [PERSON] у спадщину, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 01 квітня 2008 року за реєстровим № 1-733, яка залишились після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . До оформлення спадщини вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 833541, виданого 09 листопада 2005 року Нікопольським районним відділом земельних ресурсів. Проте, на момент оформлення спадщини та на сьогоднішній день оригінал зазначеного акту втрачений, тому не було можливості надати його державному нотаріусу для реєстрації права власності. Як вже зазначалося, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно спадкової землі, оскільки державному нотаріусу не було надано оригінал документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вищезазначене майно, а саме: оригінал акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 833541, виданого 09 листопада 2005 року Нікопольським районним відділом земельних ресурсів. З урахуванням зазначеного, вимушена звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною вимогою про визнання права власності на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку, площею 0.2328 га, після смерті матері [PERSON] . В судове засідання сторони не прибули, представник позивача надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.51). Представник відповідача також надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.36-37). Третя особа теж надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність (а.с.49). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року в п.23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати позивачки по справі [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 39-40). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді приватизованої земельної ділянки, площею 0.2328 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та житлового будинку, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 54,2 кв.м., з надвірними будівлями (літньою кухнею «Б», гаражем «В», навісом «В1», підвалом «Гпд», сараєм «Д», вбиральнею «Е», теплицею «Т», спорудженнями № 1-5, І), що розташований на зазначеній вище приватизованій земельній ділянці. При житті [PERSON] заповіту не залишила. [PERSON] є спадкоємицею першої черги як донька спадкодавиці [PERSON] (а.с.10-11). Звернувшись до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.42), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок (житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 54,2 кв.м.), з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.44-46). Однак, що стосується спадкової земельної ділянки, 17 жовтня 2015 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем по справі не надано до нотаріальної контогри оригінал документа, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Зазначає, що приватизована земельна ділянка, площею 0.2328 га, була отримана [PERSON] у спадщину фактично, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 01.04.2008 року за реєстровим № 1-733, яка залишились після смерті чоловіка спадкодавиці [PERSON] , який помер [INFO] (вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 833541, виданого 09.11.2005 року Нікопольським районним відділом земельних ресурсів. Проте, на момент оформлення спадщини та на сьогоднішній день оригінал зазначеного акту втрачений. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved