Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 5406,00 грн. шкоди заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів. Позов мотивував тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2017 року №000055 [PERSON] 05 травня 2017 року о 04 год. на Дністровському водосховищі в адміністративних межах с.Березівка Новоушицького району Хмельницької області, в період нересту, грубо порушуючи правила рибальства, проводив незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову, а саме сіткою ставною. При цьому наніс збитки рибному господарству на суму 5406 грн., вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП. Постанова набрала законної сили 28 липня 2017 року. Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву не надіслав. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із постанови Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 липня 2017 року по справі №680/532/17 суд встановив, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу (а.с.11). За даною постановою [PERSON] 05 травня 2017 року о 04 год. 00 хв. на Дністровському водосховищі біля с.Березівка, Новоушицького району здійснював в нерестовий період незаконний вилов риби, забороненим знаряддям лову, а саме сітка-ставна, при цьому виловив 59 пліток та 23 окуня, чим порушив п.3.15 Правил спортивного та любительського рибальства та завдав шкоди водним біоресурсам в сумі 5406,0 грн. Постанова набрала законної сили 28 липня 2017 року. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища». За приписами статті 3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону України, є у тому числі риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку, які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. У статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» зазначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Відповідно до вимог статті 63 Закону України «Про тваринний світ», порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначені норми також містяться у частині четвертій статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до статті 37 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Зазначені положення закону кореспондуються із статтею 13 Конституції України. Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Новоушицької селищної ради, Хмельницької області). Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України» «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року № 1209. Опис, оцінка, та розрахунок заподіяної шкоди рибним запасам держави, внаслідок порушення відповідачем природоохоронного законодавства у даній справі здійснена відповідно до вимог зазначеної вище постанови КМУ та згідно даних довідки від 05 травня 2017 року, виданої Управлінням Державного агентства рибного господарства у Чернівецькій області складає 5406,00 грн (а.с.10). Таким чином, суд встановив, що відповідач порушив вимоги законодавства про охорону тваринного світу, про що свідчить постанова суду, тобто вина останнього є доведеною. У результаті незаконного вилову риби [PERSON] заподіяв збитки тваринному світу, розмір яких доведений позивачем та не оспорюється відповідачем у справі. Між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою наявний причинний зв`язок. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Будь-яких доказів на спростування вимог позивача відповідач не надав. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Позивач 05 листопада 2019 року подав позов майнового характеру. Ціна позову становить 5406 грн. Судовий збір, який підлягав сплаті за подання до суду даного позову та був сплачений позивачем становить 1921 грн ( 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Враховуючи задоволення позову, суд покладає на відповідача, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1921 грн.

Outcome: approved