Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею, [PERSON] право на земельну частку (пай), КСП «Птахофабрика «ЗОРЯ», площею 2, 17 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області , і належить їй відповідно до сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 600. В обґрунтування вимог позовної заяви нею зазначено, що на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації Харківської області від 25.09.1997 №818 [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Птахофабрика «Зоря», на території Веселівської сільської ради Харківського району, серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. На теперішній час сертифікат на земельну частку (пай) втрачено, у зв'язку з чим, позивача позбавлена можливості оформити своє право на земельну ділянку. Так, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.01.2018, в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Птахофабрика «Зоря» на ім'я [PERSON] від 05.11.1997 за [NUMBER] зареєстрований сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER], площею 2,17 умовних кадастрових гектарів, однак видати дублікат даного сертифікату не видається можливим, у зв'язку з відсутністю бланків сертифікатів. Листом від 01.03.2018 Харківською районною державною адміністрацією позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну частку (пай) на підставі сертифікату [NUMBER], із за відсутності оригіналу сертифікату. Відтак, позивач в досудовому порядку врегулювати спір не змогла, а тому звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії [NUMBER]. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2018 року вказана позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення зазначених недоліків. 21 травня 2018 року зазначені в ухвалі недоліки позивачем усунуті. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 14 червня 2018 року. Згідно ухвали суду від 14 червня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 12 липня 2018 року. В судове засідання призначене на 12 липня 2018 року позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру серії [NUMBER] від 25.05.2018, не з'явилися. Від представника позивача [PERSON] до суду надано заяву, в якій остання вказала, що просить суд розглядати справу її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а судовий збір сплачений за звернення до суду з відповідним позовом, просить залишити за рахунок позивача. Представник відповідача - Харківської районної державної адміністрації Харківської області, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся. Від представника Харківської районної державної адміністрації Харківської області - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 03.01.2018 №01-19/17, до суду надано відзив, з якого вбачається, що Харківська районна державна адміністрація Харківської області розглядати справу за наявними доказами на розсуд суду за відсутність представника ХРДА. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статей 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Так, в статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 06.10.1982 по 11.04.2001 працювала на птахофабриці «Зоря» (КСП «Птахофабрика «Зоря» з 06.12.1995), що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER]. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 26.01.2018 за № Ч-1584/0.023,061-82/156-18, в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Птахофабрика «Зоря» на ім'я [PERSON] від 05.11.1997 за [NUMBER] зареєстрований сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER], виготовлено на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 25.0.09.1997 №818. Сертифікат посвідчує право на земельну частку (пай) площею 2,17 умовних кадастрових гектарів, в склад якої входять такі сільськогосподарські угіддя: рілля, пасовища/сіножаті, багаторічні насадження. Виготовити дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) не має можливості, оскільки відсутні бланки сертифікатів. Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 29.12.2012 включно, в Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутня інформація про реєстрацію державних актів на право приватної власності на земельну ділянку виготовлених на ім'я [PERSON] на підставі сертифікату [NUMBER]. У відповідності до наданої до приведеного вище листа завіреної копії запису про реєстрацію про сертифікату [NUMBER], останній видано на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 25.0.09.1997 №818 та зареєстрований 05.11.1997 в Книзі реєстрації сертифікатів на право земельної частки (пай), що видаються Харківською районною державною адміністрацією за [NUMBER]. Згідно копії листа Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 01.03.2018 за вих.№01-19/500 на заяву [PERSON] стосовно надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серія [NUMBER] повідомлено заявника, що у зв'язку з тим, що нею не надано сертифікат про право на земельну частку (або) або інших документів, передбачених статтею 2 Закону України 2Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)», у Харківської райдержадміністрації немає законних підстав для надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну частку (пай) для ведення сільського господарського виробництва. Разом з тим, в газеті «Слобідський край» № 29 від 12 квітня 2018 року розміщено оголошення про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України гарантується право на землю. У відповідності до пункту «а» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Абзацом 7 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з нормами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, враховуючи, що позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 05.11.1977 Харківською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі рішення № 818 від 25 вересня 1997 року, суд визнає за [PERSON] право на земельну частку (пай), яка надана їй, як члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) «Птахофабрика «ЗОРЯ» площею 2,17 умовних кадастрових гектарів та задовольняє вимоги позивача щодо визнання за нею права на право на земельну частку (пай) КСП «Птахофабрика «ЗОРЯ» площею 2,17 умовних кадастрових гектарів.

Outcome: approved