Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по платі за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015 по 31.03.2018 в розмірі 20137,29 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 258,9 кв.м. в будинку [ADDRESS]. Також зазначає, що 01.12.2015 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. № 162/901. Проте відповідач не виконує свої договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість. З урахуванням вищенаведеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити. 12.07.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 13.07.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою суду від 08.10.2018 цивільну справу було призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, проте останньою подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В разі неявки відповідача в судове засідання, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 258,9 кв.м. в будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу нежилого приміщення від 11.12.2007.(а.с.5). 01.12.2015 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» та [PERSON] в особі довіреної особи [PERSON] було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. № 162/901.(а.с.6-7). Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.19 Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'заний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має обов'язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2015 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. № 162/901. (а.с.6-7). Відповідно до п. 4.3 даного договору, власник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за послуги, передбачені цим договором. Пунктом 6.1 договору встановлено, що строк дії договору з 01.05.2015 по 01.05.2016. У разі коли місяць до закінчення дії договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику нежитлового приміщення. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача за період з 01.05.2015 по 31.03.2018 утворилася заборгованість в розмірі 20137, 29 грн., яка складається з: 13519, 57 грн. - основного боргу; 5444, 18 грн. - інфляційних нарахувань; 1070, 53 грн. - 3% річних; 103, 01 грн. - пені. (а.с. 8). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 20137, 29 грн. Доказів неотримання чи несвоєчасного (або не в повному обсязі) отримання відповідачем житлово-комунальних послуг в спірний період, порядку нарахування вказаної вище заборгованості, суду надано не було. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved