Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS] після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що рішенням Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області №4/66 від 03 лютого 1976 року чоловіку позивача - [PERSON] дозволено будівництво гаражу. Гараж збудовано у 1978 році, однак [INFO] року [PERSON] помер, а після смерті вона та її син продовжували використовувати гараж. Після смерті її сина - [PERSON] вона звернулась до БТІ за документами на підтвердження права власності на гараж та дізналась, що гараж не було введено в експлуатацію і право власності не зареєстровано. Вказуючи на те, що вона фактично прийняла спадщину, просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від Новомосковської державної нотаріальної контори, Гаражного кооперативу «Автомобіліст» надійшли заяви, згідно яких останні просили розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Від представника Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла заява, згідно якої останній просив розглядати справу за його відсутності, заперечує задоволення позовних вимог посилаючись на те, що питання реєстрації гаража не відноситься до компетенції органів БТІ і не може виступати відповідачем у справі. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області № 4/66 від 03 лютого 1978 року закріплено земельну ділянку площею 0,50 га по вул. Стадіонній біля території радіорелейного пункту за міським товариством «Автомобіліст». Затверджено правління гаражного кооперативу «Автомобіліст». Згідно додатку № 1 до рішення № 4/66, до членів гаражного кооперативу «Автомобіліст» включено [PERSON], що підтверджується архівним витягом № 42 від 03 квітня 2012 року Архівного відділу Виконавчого комітету Новомосковської міської ради. Згідно повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 04 грудня 2013 року, [PERSON] помер [INFO] року. У відповідності до рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області № 346/2 від 10 липня 1987 року дозволено переоформлення гаража в автогаражному кооперативі «Автомобіліст» на [PERSON], раніше оформленого на її чоловіка - [PERSON] в зв`язку з його смертю. Згідно технічного паспорту на гараж [ADDRESS] г/к «Автомобіліст», власником якого зазначено [PERSON], виготовленого 27 березня 2012 року, його площа становить 23,1 кв.м., рік побудови 1978. У відповідності до витягу з рішення Новомосковської міської ради № 941 від 22 листопада 2013 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,0025 га за адресою: м. Новомосковськ, гаражний кооператив «Автомобіліст» для індивідуального гаражного будівництва під капітальним гаражем. Рішенням КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» від 17 грудня 2012 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на гараж [ADDRESS] Роз`яснено право на звернення до Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області для прийняття в експлуатацію гаража та Виконавчого комітету Новомосковської міської ради. Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину - гараж [ADDRESS] після смерті чоловіка - [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджуються право власності на означене нерухоме майно. Як наведено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяли норми ЦК УРСР, якими було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках дружина, діти. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно довідки, виданої начальником КП «Трубник» №308 від 05 лютого 2014 року, [PERSON] проживав та був прописаний за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним по день смерті проживали та були прописані дружина - [PERSON] та син [PERSON] Факт спільного проживання позивача разам із [PERSON] підтверджується також актом комісії від 30 грудня 2013 року та відміткою про реєстрацію в Посвідці на постійне проживання позивача. При цьому матеріалами справи підтверджено факт виділення у встановленому законом порядку земельної ділянки гаражно-будівельного кооперативу (далі - ГБК) для будівництва гаражів, та факт наявності побудованого спадкодавцем позивача гаражу, який не було прийнято в експлуатацію. Встановлено факт прийняття особи членом гаражно-будівельного кооперативу, при переході гаража у власність позивачу прийнято рішення виконавчого органу відповідної місцевої ради про переоформлення гаража саме на цю особу, ГБК не заперечує проти права власності цієї особи на гараж. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28 червня 1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (ст.15 Закону України "Про власність"). Враховуючи, що позивач фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця і після його смерті проживала у спадковому будинку, користувалась гаражем та була членом гаражного кооперативу, що підтверджується зокрема і рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області № 346/2 від 10 липня 1987 року, сплачувала членські внески, суд вважає можливим визнати за нею право власності на означений гараж.

Outcome: approved