Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якій просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2015 року по цивільній справі №570/1241/15-ц на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши їх спосіб стягнення з твердої грошової суми 500 грн. щомісячно на частку від доходу в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача 52750 грн. в якості відшкодування додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі рішення суду з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки стягуються аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно. Враховуючи, що її матеріальний стан погіршився в зв`язку із виникненням додаткових витрат на дитину, а також те, що розмір аліментів визначений вищевказаним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Поряд з цим, вказує на те, що вона додатково несе витрати на лікування та розвиток дитини, які за її підрахунком становлять 105500 грн., що є підставою для стягнення з відповідача половини від цієї суми. Позивач та її представник - адвокат Ферік Р.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій вказує на те, що позивач заявлені вимоги підтримує та просить позов задоволити повністю, розгляд справи просить проводити без участі позивача та її представника, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Так, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 лютого 2014 року. Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу збільшення віку, дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає. Зважаючи на те, що попередньо визначений судом розмір аліментів не може забезпечити гармонійного розвитку дитини та приймаючи до уваги ту обставину, що матеріальний стан позивача змінився в гіршу сторону, оскільки її прибутки є незмінними, а витрати на дитину збільшились, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2015 року по цивільній справі №570/1241/15-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши їх спосіб стягнення з твердої грошової суми 500 грн., щомісячно на частку від доходу батька в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, до досягненням дитиною повноліття. При вирішенні цивільного позову в частині стягнення з відповідача суми додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд встановив наступне. Статтями 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. ст.181,182 СК України. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину позивач надала довідку від 19 листопада 2019 року, відповідно до якої [PERSON] , 2014 року надавалися стоматологічні послуги, за які позивач понесла витрати в сумі 1100 грн. 00 коп. Крім того, позивач надала шість чеків, на загальну суму 830 грн. 80 коп., про сплату коштів за харчування [PERSON] у Квасилівському дошкільному навчальному закладі (ясла-садочок). Відповідно до чеку від 03 квітня 2016 року позивач придбала для дочки планшет з аксесуарами загальною вартістю 5627 грн. 80 коп. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне віднести до додаткових витрат витрати на лікування дитини, а саме стоматологічні послуги в розмір 1100 грн. 00 коп. Поряд з цим, суд не бере до уваги витрати, понесені позивачем на придбання планшета з аксесуарами вартістю 5627 грн. 80 коп. та витрати на харчування дитини в Квасилівському дошкільному навчальному закладі (ясла-садочок), оскільки дані витрати не є додатковими витратами в розумінні СК України і віднесені до витрат, які включають в себе аліменти. Інша сума додаткових витрат на які вказує позивач, а саме 45191 грн. 40 коп. не підтверджена жодним доказом. Таким чином, суд приходить до висновку, що загальна сума понесених позивачем та підтверджених додаткових витрат на дитину складає 1100 грн. 00 коп. При визначенні розміру додаткових витрат, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, та зважає на те, що позивач особисто понесла додаткові витрати на дитину у розмірі 1100 грн 00 коп., а відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на дитину, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, відтак, стягненню з відповідача підлягає 50% від вартості понесених витрат, що складає 550 грн. 00 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved