Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просивусунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], мотивуючи позов тим, що він є власником спірного житлового приміщення, в якому зареєстровані колишні власники, які більше року у квартирі не проживають. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та проти їх задоволення не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Приписами частини четвертої статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав для того, ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону чи порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2013 року належить позивачеві [PERSON], що підтверджено відповідним договором, зареєстрованим в реєстрі за №1277. Відповідно до довідки №2034 від 23.03.2017 року виданої КП "Центр" за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки №72 від 18.01.2017 року виданої Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З акту обстеження депутата Тарасівської сільської ради [PERSON] від 11.12.2017 року вбачається, що під час акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за зазначеною адресою зареєстрована та проживає [PERSON], разом з нею проживають її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відсутність відповідачів за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, та визнання відповідачем позову, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні, без поважних причин, втратили право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved