Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], починаючи від дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що 01.10.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає, має мінливий дохід, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила задоволити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання також не зявився. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Додав, що рішенням суду від 23.10.2017 року шлюб між ними розірвано. Твердження позивача про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків не відповідають дійсності. Позов визнає в повному обсязі та не заперечив проти його задоволення. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлено, що 01.10.2011 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СГ №168584 від 01.10.2011 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-СГ №309658 у сторін народився син [PERSON] 17.12.2011 року. Відповідач записаний батьком дитини. Згідно довідки № 73 від 22.09.2017 року виданої головою ОСББ «Соломія 2016» [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] (а/с14). Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка виховує дитину, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою відсутність у такого на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб),визнання відповідачем позову в повному обсязі, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову 21.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби, можливості відповідача. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дітей, є гарантією їх прав, встановлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1\~ст. 155 СК України. Поряд з цим, суд вважає за необхідне розяснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved