Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2014 року їй належить 3/4 ідеальних часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в м. Радомишль Житомирської області по вул. Русанівській, 95, а відповідач [PERSON] являється її рідною сестрою та їй належить 1/4 частка вказаного житлового будинку. На сьогодні у 3/4 частині домоволодіння, яке належить позивачеві, зареєстрована та проживає донька останньої [PERSON] із своєю сімєю: чоловіком і двома малолітніми синами. Попередня власниця вказаного домоволодіння мати сторін, ще 25 років тому дозволила відповідачці взяти частину її земельної ділянки площею 0,05 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і рішенням сесії Радомишльської міської ради від 25.02.2016 № 891 відповідачці [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під вищезазначеним будинком по вул. Русанівській, 81-а в м. Радомишль Житомирської області. Однак, [PERSON] вже досить давно почала будівництво (незаконно) житлового будинку з деревяним перекриттям, проте недобудувала його, вікна та двері відсутні, із самого початку в даному будинку ніхто не проживав і не проживає, так як він знаходиться в аварійному стані, в експлуатацію його ввести неможливо, так як він не відповідає встановленим архітектурним та будівельним нормам. Стіна в цьому недобудованому будинку потріскалася, похилилася і несе загрозу всім особам, які проживають на території домоволодіння № 95 по вул. Русанівській в м. Радомишль Житомирської області, в тому числі малолітнім онукам позивача, які проживають в цьому домогосподарстві. На постійні зауваження щодо необхідності демонтажу частини будинку, яка становить небезпеку для оточуючих, відповідач не реагує. Таким чином позивач вважає порушеним своє право на безперешкодне користування своєю власністю. Позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши, що, внаслідок неправомірних дій відповідача, вона не має змоги користуватись своєю власністю, оскільки діями відповідачки порушено її право на вільне та безпечне володіння, користування і розпорядження власним будинком. Позивач акцентувала увагу суду на тому, що аварійна будівля знаходиться поряд з її будинком і неприйняття своєчасно заходів щодо її демонтажу може призвести до трагічних наслідків. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] неодноразово викликались в судові засідання на розгляд справи (а.с.31,49,50,71,72,91), однак не з'являлись, причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надали. Оскільки позивач та її представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі, судом було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи - Радомишльської міської ради в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі на підставі наявних у справі доказів, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.32,89). Вислухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали, які містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~Конституції України\~усі субєкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша,\~друга, четверта статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). У ст. 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України. Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст. 16 ЦК України, і зокрема ст. 391 цього ж Кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів власності, а власник, який дає підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як вбачається із пояснень позивача і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2014 являється власником 3/4 ідеальних часток житлового будинку № 95 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Русанівській в м. Радомишль Житомирської області (а.с.7). В зазначеному будинку зареєстрована та проживає донька позивача [PERSON] із своєю сімєю: чоловіком і двома малолітніми синами (а.с.9). Як вбачається із [PERSON] обстеження житлового будинку в м. Радомишль по вул. Русанівській (з правої сторони житлового будинку № 95) на виконання розпорядження міського голови від 04.04.2016 № 49 за зверненням [PERSON] комісійно було проведено обстеження житлового будинку та встановлено, що з правої сторони будинку № 95 по вул. Русанівській знаходиться недобудований будинок, стіна якого майже зруйнована, ніхто в будинку не проживав і не проживає, ремонт не проводився, а тому комісія рекомендує [PERSON] демонтувати частину домоволодіння, яка несе загрозу життю мешканцям домоволодіння № 95 по вул. Русанівська (а.с.11). Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та наявними в справі матеріалами фотофіксації, на яких зображено напівзруйнований будинок, візуально видно аварійний стан та значні повздовжні та поперечні тріщини на стінах будівлі, яка знаходиться у дворі в безпосередній близькості до іншого житлового будинку, в якому згідно пояснень позивача, проживає сімя її доньки з дітьми і тому існує реальна небезпека їх життю та здоровю (а.с.15-20, 53-56). Згідно витягу з рішення пятдесят шостої сесії 6 скликання від 25.02.2015 № 891 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передаються безоплатно у власність» [PERSON], яка проживає [INFO], надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у приватну власність орієнтовною площею 0,05 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Русанівській, 81-а (а.с.90). Допитані в судовому засіданні як свідки перший заступник Радомишльського міського голови [PERSON], юрист Радомишльської міської ради [PERSON], провідний спеціаліст [PERSON] та провідний спеціаліст [PERSON] під присягою кожен окремо повідомили суду, що до міської ради надійшла заява [PERSON] про наявність небезпечної будівлі поблизу будинку, в якому проживає заявниця з дітьми. На виконання розпорядження міського голови вони комісійно обстежили будівлю в м. Радомишль по вул. Русанівській біля житлового будинку № 95 в присутності заявниці [PERSON] і [PERSON]. Під час обстеження, на місці було виявлено, що недобудована будівля знаходиться в аварійному стані поряд із будинком, в якому проживає заявниця із сімєю, і дійсно являється небезпечною та становить загрозу життю та здоровю мешканцям будинку № 95. [PERSON] була присутня під час обстеження і не заперечувала про належність їй небезпечної недобудови, в той же час зазначала про відсутність коштів на демонтаж вказаної будівлі, яка знаходиться в аварійному стані. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий позивачем, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Відповідач та її представник жодного разу в судове засідання не зявилися, свою позицію у справі не висловили, не скористалися своїм правом на надання заперечень проти позову та підтверджуючих доказів. Суд враховує, що обов'язок доказування покладений на сторони, при цьому жодна із сторін не звільнялася від обов'язку доказування та розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів. Тому оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Як роз'яснено в п.33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014, відповідно до положень статті 391 ЦК позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Згідно ст.ст. 281-282, 293 ЦК України, кожна фізична особа має невід'ємне право на життя як важливе особисте немайнове право, на захист свого життя і здоров'я від протиправних посягань усіма не забороненими законом засобами. Крім того, кожна людина має право на безпечне для життя та здоров'я навколишнє середовище, що включає в себе також право на належні, безпечні та здорові умови проживання і т.п.. Оскільки позов є негаторним, а негаторний позов передбачає обов'язок відповідача надавати докази на підтвердження своїх заперечень. При цьому суд враховує те, що обов'язком власника за негаторним позовом не є доказування неправомірності дій відповідача, так як вони припускаються такими доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об'єктивно порушували його права і були протиправними. На переконання суду представлених позивачем доказів достатньо для висновку, що належний відповідачеві недобудований будинок перешкоджає позивачеві користуватись частиною домоволодіння, яке належить їй на праві власності, оскільки створює небезпеку життю і здоров'ю їй та членам її родини, які проживають в даному будинку, а тому позовна вимога про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу аварійної будівлі підлягає задоволенню. Витрати позивачки по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved