Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 червня 2005 року позивачка уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який розірвано 17 липня 2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис за № 138. Від шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON] [INFO]. Позивачка зазначила, що в 2016 році нею був поданий позов до суду про стягнення аліментів з відповідача на дитину, однак жодних коштів на утримання дитини від відповідача вона не отримала, заборгованість по аліментах становить 27690 грн. Відповідач самоусунувся від матеріальної підтримки дитини, він не піклується про духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею. Крім цього, позивачка зазначила, що відповідач на її адресу надіслав нотаріально завірену заяву про відмову від дітей, зокрема, від дочки [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, нею до суду подано письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Заяв та клопотань не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.280, 281, 283 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Від представника третьої особи - органу опіки та піклування Виноградівської РДА [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідач по справі [PERSON] є батьком доньки [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.2007 року. Як убачається з матеріалів справи, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 17.07.2008 р., що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.07.2008 року. Довідкою Іршавського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Закарпатській області № 13.5-34/8168 від 12.06.2018 р. стверджується той факт, що відповідач ухиляється від утримання дитини і станом на 12.06.2018 року за ним рахується заборгованість по аліментах, яка становить 27690,00 грн. Згідно до заяви відповідача [PERSON], справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області 8 лютого 2018 року, яка надіслана ним позивачці, відповідач відмовляється від батьківських прав відносно [PERSON], просить справу в суді про позбавлення його батьківських прав розглянути без його присутності. Представником третьої особи - органом опіки та піклування Виноградівської РДА подано до суду висновок №03-19/1816 від 03.08.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Зокрема ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" та ч.ч. 1-3 ст.150 СК України передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та поданих доказів, оцінивши досліджені обставини у їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини, приходить до переконання, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими, є достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини, що не суперечитиме її інтересам. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Виходячи із приписів зазначеної статті суд вважає, що вимога позивачки про визначення місця проживаня дитини за місцем її, позивачки, реєстрації, підлягає до задоволення. Аналіз зібраних по справі доказів свідчить про те, що вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved