Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування посилаючись на те, що 01.08.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху. Відповідач, рухаючись в м.Добропілля керуючи транспортним засобом ПАЗ 32054 державний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до їх пошкодження. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2015 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Хьюндай склала 60773,85 грн. На дату скоєння цієї пригоди водій відповідач -[PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля Хьюндай [PERSON] скористався своїм передбаченим ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів» правом на отримання грошового відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем за рахунок МТСБУ. Позивач 17 травня 2016 року виплатив [PERSON] 51950,00 грн.. Посилаючись на вимоги ст.1191 ЦК, вимоги ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів» зазначав, що у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування і просив задовольнити його позов та стягнути з відповідача у порядку регресу суму у розмірі 51950,00 грн., а також та сплачені судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, а також зазначив, що доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не є належним відповідачем оскільки він не є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, за участю якого сталася ДТП, оскільки він не є власником транспортного засобу ПАЗ 32054д\\н АН 3972 АР не заслуговують на увагу, бо надані докази свідчать про те, що саме відповідач керував вказаним автомобілем під час ДТП, мав при собі водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про те, що останній на законній підставі здійснював керування вказаним транспортним засобом. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідач не є особою, яка може відповідати за вказаним позовом, бо він не є особою, яка керувала транспортним засобом на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом ПАЗ 32054д\\н АН 3972 АР. Вказував на те, що транспортний засіб відповідачу не належить, а належить [PERSON], з яким відповідач взагалі не знайомий. При керуванні транспортним засобом ПАЗ 32054 д\\н АН 3972 АР відповідач не мав при собі технічного паспорту на вказаний транспортний засіб, що свідчить про те, що він на відповідній правовій підставі не володів вказаним транспортним засобом. На питання суду пояснив, що відповідач, перебуваючи на території МРЕО зустрів свого знайомого на ім.»Я Микола, який попросив його вказаний транспортний засіб перегнати для ремонту в гараж, який знаходиться в м.Добропілля за мікрорайоном Молодіжний, на що він погодився. Але, у відповідача під час керування вказаним транспортним засобом не було ані посвідчення водія, ані правовстановлюючих документів на транспортний засіб. Судом представнику відповідача було запропоновано назвати повне ім.»я знайомого відповідача, на прохання якого відповідач переганяв транспортний засіб, і роз»яснено право заявлення клопотання про допит цієї особи для підтвердження або спростування фактів, які мають значення для розгляду справи, але представник відповідача пояснив, що позивач не знає повного ім.»я вказаної особи і взагалі не знає більше нічого про дану особу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали адміністративної справи № 227/4738/15-п про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (справа № 227/4738/15-п), що 01.08. 2015 року\~о 11:00 год., [PERSON] керуючи автобусом ПАЗ 32054, д/н [NUMBER], в м. Добропілля по пр-ту Перемоги, рухаючись попутно в одному напрямку з автомобілем Хюндай І30, перестроюючись з лівої смуги на праву не надав переваги в русі транспортному засобу Хюндай І30, н/з [NUMBER], тим самим порушив вимоги п.10.3 Правил дорожнього руху та скоїв з вказаним автомобілем зіткнення, внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2015 року (справа № 227/4738/15-п) [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП за ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. На час настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується довідкою № 1 від 12.01.2015 року МТСБУ (а.с.14). Згідно експертного автотоварознавчого дослідження № 23 по факту аварійних пошкоджень автомобіля [NUMBER] про визначення вартості матеріального збитку (а.с. 25-36), яке складено 17.08.2015 року експертом [PERSON], вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER] складає 67900,27 грн, а вартість матеріальної шкоди, якої спричиненого володільцю вказаного автомобілю - 76328,15 грн. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об»єднанням страховиків, які здійснюють обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач [PERSON] на дату ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 01.12.2015 року [PERSON] відповідно до ст. 35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав до МТСБУ заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 01.08.2015 року за участю його транспортного засобу та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров»ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. У зв»язку із настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування шкоди [PERSON] в розмірі 51950,00 грн. на підставі наказу № 3626 від 12.05.2016 року (а.с. 13). Кошти були перераховані на рахунок [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 3626рв від 17.05.2016 року (а.с. 12). Згідно зі\~статтею 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз'яснено у пунктах 26,27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У\~статті 1 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша\~статті 999 ЦК України). Види обов'язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень частини першої\~статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно підпункту 38.2.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу,який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП в порядку регресу. Враховуючи наведене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується доводів представника відповідача про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки відповідач не є належним відповідачем у справі, бо він не мав правомірного та законного права на експлуатацію транспортного засобу ПАЗ 32054, д/н [NUMBER], оскільки під час керування вказаним автомобілем не мав при собі ні посвідчення водія на право керування транспортним засобом, ані технічного паспорту на вказаний транспортний засіб, то до вказаних доводів суд відноситься критично, так як вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і спростовуються дослідженими судом доказами. Згідно із пунктом 1.4 статті 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Пунктом 1.6 статті 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до положень статті 15 Закону України "Про дорожній рух" - право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії. Водій, відповідно до ст..16 ЗУ «Про дорожній рух», зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Водій має право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування. Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, у редакції чинній на час вчинення ДТП, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно із пунктом 2.2 статті 2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно до п. «а» п.41.1.статті 41 ЗУ «Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», МТСБУ\~ \~за \~рахунок \~коштів \~фонду \~захисту \~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~ визначених\~цим Законом,\~ у\~ разі\~ її\~заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Із системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов'язку МТСБУ здійснити страхову виплату є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник або особа, яка на законних підставах володіла транспортним засобом та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не застрахували свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У справі, що розглядається, установлено, що під час вчинення ДТП, водієм автомобіля [NUMBER] був відповідач [PERSON], що підтверджується матеріалами справи і не оспорювалось представником відповідача в судовому засіданні. З матеріалів справи (№ 227/4738/15-п) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності вбачається, що особу останнього було встановлено на підставі посвідчення водія АВЕ 68736 від 05.04.1989 року, що свідчить, що під час керування останній мав водійське посвідчення. Крім того, вказані матеріали також містять копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС № 763589, з якого вбачається, що власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]. В судовому засіданні, в якості свідка був допитаний власник автомобіля [NUMBER] [PERSON], який суду пояснив, що дійсно на його ім.»я зареєстрований вказаний автомобіль, але він ним ніколи не користувався, оскільки вказаним автомобілем з самого початку його придбання користувався його колишній зять [PERSON], в наявності якого і був автомобіль і документи на нього і тому йому не відомо про вказаний автомобіль нічого. Також зазначив, що відповідача [PERSON] він не знає. Відповідно до\~ст..12\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Кожна сторона\~несе ризик\~настання наслідків,\~повязаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні представнику відповідача на підтвердження його доводів щодо відсутності у відповідача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та водійського посвідчення на момент ДТП, пропонувалось надати відповідні докази, але останній крім вказаних пояснень інших доказів не надав. Так, суду не представлено було ані свідчень осіб, які б підтверджували вказані доводи, ані письмових доказів, які б підтверджували, що відповідача було притягнуто до відповідальності за ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, які на думку суду могли б підтвердити доводи представника відповідача. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані доводи представника відповідача є такими, що не відповідають дійсності, а тому і не можуть бути взяті до уваги судом при розгляді даної справи. Виходячи з того, що позовні вимоги позивача підлягають задоволеню в повному обсязі, суд,

Outcome: approved