Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 04.04.2007 померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчинених спадкодавцем на їх, [PERSON] та [PERSON] імя, однак від спадкування за законом вони відмовились. Будучи дочками спадкодавця, вони увійшли до першої черги спадкування за законом. Спадщину у визначеному законодавцем порядку вони прийняли відповідно [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем, а [PERSON] подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву відповідного змісту протягом додаткового строку, визначеного за рішенням суду. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташовані в с. Пеньківка (раніше с. Свердлівка) Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Набережна, 52, після смерті матері [PERSON], яка померла 04 квітня 2007 року, нотаріус відмовив, оскільки ними не було надано правовстановлюючі документи на обєкт нерухомості, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. В судове засідання позивачі не зявились, проте в заявах, що адресували суду позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути праву без їх участі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, сільський голова направив до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому ухвалює його в даному судовому засіданні, на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. За клопотанням позивачів було витребувано матеріали Спадкової справи №564/2008 заведеної державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори до майна померлої 04.04.2007 [PERSON] Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності судом встановлено, що 04.04.2007 в м. Вінниці померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії 1-АМ №070572 (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи встановлено, що позивачі, будучи дітьми спадкодавця, отож спадкоємцями першої черги спадкування, на підтвердження чого є свідоцтва про народження та їх шлюб, прийняли спадщину за законом, відповідно [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 06.03.2008, яким їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. На частину майна в рівних частка по ? кожній їм було видано нотаріальні акти, утім на житловий будинок, що розташований в с. Пеньківка (раніше с. Свердлівка) Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Набережній, 52, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину на імя позивачів, мотивуючи тим, що останніми не було надано правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування"\~роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Належність майна у вигляді житлового будинку, що розташований в с. Пеньківка (раніше Свердлівка) Липовецького району, Вінницької області, по вулиці Набережна, 52, підтверджується довідками № 1127 від 31.10.2017, № 1121 від 27.10.2017, № 1035 від 04.10.2017 виданих виконавчим комітетом Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно яких констатовано, що відповідно до записів вчинених у по господарських книгах з 1960 року до дня смерті 04.04.2007 [PERSON], власником житлового будинку в с. Пеньківка (раніше с.Свердлівка) по вул. Набережній, 52, була лише [PERSON] (а.с. 15, 16, 17). 04.12.2015 Козинецькою сільською радою Липовецького району було прийнято рішення 2 сесії 7 скликання «Про перейменування села Свердлівка на село Пеньківка». Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 23.06.2016, вказаний житловий будинок збудований в 1960 році, його користувачем була [PERSON], інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 90\~888 грн. (а.с.24-29). Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. п. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Зібрані у справі докази свідчать про те, що [PERSON] за життя набула права власності на обєкт нерухомості та належність його їй підтверджено належними та допустимими доказами, їх достатність є повною. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивачів є очевидною, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст.1218, 1268, 1270 ЦК УРСР,

Outcome: approved