Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Рибчинецької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема право на земельну частку (пай), розміром 2.22 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району та право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Втім, будучи спадкоємцем першої черги, на даний час позивач не може оформити спадщину у передбаченому законом порядку. На протязі 6 місяців після смерті матері позивач не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки знав, що спадщину прийняв шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, а коли вирішив оформити спадщину, нотаріус відмовила йому у зв'язку з відсутністю (неотриманням спадкоємцем) оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) та відсутністю правовстановлювальних документів на будинок, які б підтверджували право [PERSON] на зазначене майно. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Сторони та треті особи в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач та треі особи проти задоволення позовних вимог не заперечують. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що доводиться свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 30.06.2016 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме: - право земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,22 умовних гектарів у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Рибчинецької сільської ради у відповідності до сертифікату на право на земельну ділянку [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації направо на земельну частку за № 582 від 26.02.1997 року згідно рішення Хмільницької райдержадміністрації № 260 від 23.10.1996 року; - житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Позивач прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом із батьком за однією адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою Рибчинецької сільської ради Хмільницького району № 588 від 10.10.201 7 року (а.с. 8). Згідно довідки Рибчинецької сільської ради Хмільницького району № 589 від 10.10.2017 року, окрім позивача спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти [PERSON], [PERSON], які спадщини не приймали та на неї не претендують, що доводиться їх заявами, долученими до матеріалів справи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином до позивача перейшло право на спадщину після смерті батька, оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом. Втім оформити право на спадщину в нотаріальному порядку неможливо у зв'язку із неотриманням правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) та відсутністю документів на будинок. Так, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином належність житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] доводиться належними та допустимими доказами, зокрема, довідкою Рибчинецької сільської ради Хмільницького району № 581 від 10.10.2017 року (а.с.7). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved