Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку №81 по вул.Лужок в с.Забілоччя Радомишльського району, після смерті їх батька - [PERSON], який помер 07.03.2004 року, і свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що при житті їх батько був власником 1/2 частини спірного житлового будинку. Спадщину вони прийняли як спадкоємці першої черги після смерті батька, але оформити право власності на свою частину житлового будинку вони не можуть, тому що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок, позивачі не мають змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно в державній нотаріальній конторі і тому змушені звернутися до суду з позовом про захист своїх прав. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено,що батько позивачів - [PERSON] був власником 1/2 частини житлового будинку №81 по вул.Лужок, 81 в с.Забілоччя, Радомишльського району. [PERSON] помер 07.03.2004 року. Позивачі не можуть оформити на себе майно після смерті [PERSON], оскільки відсутнтній оригінал правовстановлюючого документу на будинок. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті батька позивачі прийняли шляхом догляду за будинком та земельною ділянкою. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилались позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд їх позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved