Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, зазначивши в обґрунтування позову, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить 59/100 частини житлового будинку в [ADDRESS]. Інша частина будинку, в розмірі 41/100 належить [PERSON] Відповідач [PERSON], є чоловіком позивачки [PERSON], та проживав разом із нею в зазначеному будинку і був зареєстрований в ньому з 02 лютого 1988 року. 28 лютого 2013 року відповідач був засуджений Новомиргородським районним судом Кіровоградської області до 13 років позбавлення волі та направлений для відбуття покарання до Черкаської виправної колонії № 62, де і перебуває в даний час. Після засудження він не знявся з реєстрації місця проживання та не направляв запиту про зняття його з реєстрації. Реєстрація зазначеної особи у вказаному будинку створює позивачам перешкоди в розпорядженні та користуванні домоволодінням, у зв'язку з чим позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в житловому будинку по [ADDRESS]. Позивачі повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити позов. Відповідач та треті особи повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви, де просять суд розглянути справу без їх участі та не заперечують проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 59/100 частини житлового будинку в [ADDRESS], що підтверджується копією рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 1999 року та копією додаткового рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2001 року. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить інша частина будинку в розмірі 41/100 частини, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 08 грудня 2012 року, посвідчений державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, витягом з Державного реєстру правочинів № 12257501 від 08.12.2012 року. Як колишній власник та чоловік позивачки [PERSON] проживав разом із [PERSON] і був зареєстрований в указаному будинку з 02 лютого 1988 року. 28 лютого 2013 року [PERSON] вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області було засуджено до 13 років позбавлення волі та направлено для відбування покарання до Черкаської виправної колонії № 62, де він перебуває в даний час. При направленні для відбування покарання [PERSON] не знятий з реєстрації з вказаного будинку, що підтверджується копією домової книги, а орган реєстрації виправної колонії № 62 не направив запиту про зняття його з реєстрації. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Крім того, ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Приймаючи до уваги, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] більше шести місяців, так як він за вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області засуджений до 13 років позбавлення волі та відбуває покарання в Черкаській виправній колонії № 62, чим створює перешкоди у праві користування та розпорядження будинком, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на проживання в зазначеному житловому будинку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved