Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обгрунтував наступним чином. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ від 23.03.2005 року за ним, [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Для придбання автомобіля ним, [PERSON], у ВОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль» 23.03.2005 року було отримано кредит. Після погашення кредиту та зняття обтяжень на проведення реєстраційних операцій ним, [PERSON], 14.07.2008 року було видано генеральне доручення, яким він уповноважив [PERSON] розпоряджатись від його імені (продати, обміняти, здати в оренду позичку) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Дана довіреність була видана строком на 3 роки з правом передоручення 16.08.2008 р. дану довіреність було скасовано, і в силу положень п.2 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво [PERSON] інтересів [PERSON], за довіреністю, було припинено, про що [PERSON] було повідомлено. Незважаючи на скасування довіреності [PERSON] незаконно, на підставі довідки - рахунку ДДР 577568 здійснила продаж вищевказаного транспортного засобу [PERSON] Остання 29.10.2008 року зареєструвала спірний автомобіль на своє ім'я, отримавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Ленінського районного суду від 18.06.2009 року вищевказаний договір купівлі-продажу визнано недійсним. Ухвалою цього ж суду від 17.03.2009 року про забезпечення позову накладено арешт на предмет спору - автомобіль ««ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110». В розгляді справи відповідачі особисто приймали участь і про прийняті судом рішення знали про це достеменно. В 2012 році [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спірний автомобіль. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 29.08.2012 року в задоволенні позову відмовлено. Незважаючи на це [PERSON] відмовилась повернути автомобіль і продовжувала його переховувати. 18 березня 2013 року він, [PERSON], звернувся з позовом до [PERSON] про витребування із незаконного володіння транспортного засобу та скасування свідоцтва про його реєстрацію, мотивуючи позов тим, що саме він є власником автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», випуску 2005 року, який придбано було на кредитні кошти. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», випуску 2005 року, шасі (кузов) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, вказаний транспортний засіб незаконно зареєстровано за відповідачкою [PERSON], яка на протязі двох років не бажає добровільно повернути його власнику, тобто йому, [PERSON] Позивач вважав, що вказані дії відповідача порушують його законні права та інтереси, в зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про витребування із незаконного володіння транспортного засобу та скасування свідоцтва про його реєстрацію. Рішенням Вінницького міського суду від 28.05.2013 року автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», випуску 2005 року, шасі (кузов) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вилучено із незаконного володіння [PERSON] та повернуто йому, [PERSON], визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний № [NUMBER], рік випуску 2005, дата реєстрації 29 жовтня 2008 року на [PERSON], адреса [ADDRESS], видане Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області. Під час розгляду справи в суді [PERSON], використовуючи той факт, що арешт на автомобіль було знято, незаконно 03.04.2013 року продала спірний автомобіль [PERSON] за 34 500 грн. Про факт продажу автомобіля суду не повідомила. Остання отримала на належний йому, [PERSON], автомобіль свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім'я. На підставі виконавчого листа виданого згідно рішення від 28.05.2013 року 05.08.2013 року відкрито виконавче провадження, в межах якого, автомобіль оголошено в розшук. 31 жовтня 2013 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби спірний автомобіль було повернуто йому, [PERSON], однак автомобіль досі залишається зареєстрований за відповідачем [PERSON] Оскільки належний йому на праві власності спірний автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», випуску 2005 року, шасі (кузов) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], досі перебуває зареєстрований в органах ДАІ за [PERSON], тому для відновлення свого права власності він змушений звернутись до суду із даним позовом за для захисту своїх порушених прав на належне йому майно шляхом визнання за ним, [PERSON], права власності на автомобіль «ЗАЗ-DAEWOO SENS T13110», випуску 2005 року, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В судове засідання позивач та його представники не з'явились, однак надали суду заяву, в якій заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити в обсязі заявленому в позовній заяві, а розгляд справи проводити в загальному порядку. Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи по суті в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання наданою за відомостями адресно - довідкового сектору, в судове засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Ураховуючи те, що позивач та його представники не з'явились в судове засідання скориставшись своїми правами передбаченими ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає неповажною, тому не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, відтак проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку про таке. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки № 10-11/1-23021 від 12.08.2008 року виданої начальником управління ДАІ у Вінницькій області, вбачається, що станом на 12.08.2008 року [PERSON] повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору № 014/035-43/30093 від 23.03.2005 року. В зв'язку з чим було знято обмеження на проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб "ЗАЗ DAEWOO" реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Вінницьким МРЕВ 23.03.2005 року. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18.06.2009 року позов представника [PERSON] - [PERSON] задоволено та визнано недійсним з підстав порушення вимог ст.. 237, 244, 248, 249 ЦК України, договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «ЗАЗ DAEWOO SENS T13110» випуску 2005 року, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], укладений 28.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] Вказаним рішенням суду встановлено, що всупереч того, що [PERSON] 16.08.2008 року довіреність на ім'я [PERSON] скасовано, 28.10.2008 року, [PERSON], діючи на підставі вказаної довіреності від імені [PERSON], на підставі довідки рахунку ДДР 577568 , здійснила продаж вказаного транспортного засобу [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 29.10.2008 року та документами на підставі, яких 29.10.2008 року Вінницьким ВРЕВ УМВС України у Вінницькій області здійснено перереєстрацію даного автомобіля на [PERSON] Враховуючи, що правочин купівлі-продажу автомобіля від 28.10.2008 року між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON] визнано недійсним, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на [PERSON] не є правовстановлюючим документом про її право власності на автомобіль, що, крім іншого, встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.10.2011 року, та було встановлено, поміж іншого, і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2013 року, яким позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково, вилучено із незаконного володіння [PERSON] та повернуто [PERSON] транспортний засіб автомобіль «ЗАЗ DAEWOO SENS T13110» випуску 2005 року, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний [NUMBER], рік випуску 2005, дата реєстрації 29 жовтня 2008 року на [PERSON], адреса [ADDRESS], видане Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області. Встановлені судом докази в сукупності з приписами ч.3 ст.61 ЦПК України, переконують суд у тому, що [PERSON], є правомірним власником спірного транспортного засобу, що встановлено судовими рішеннями, які набули законної сили Як вбачається із Довідки - рахунку №149275 від 03.04.2013 року (а.с.16), [PERSON], під час розгляду справи Вінницьким міським судом Вінницької області за позовом [PERSON], який звернувся до вказаного суду 18.03.2012 року та до постановлення рішення у справі 28.05.2013 року, використовуючи той факт, що арешт на автомобіль було знято, незаконно продала спірний автомобіль відповідачеві [PERSON] за 34 500 грн. Про факт продажу автомобіля суд не повідомила. В подальшому, [PERSON] здійснила реєстрацію транспортного засобу в установленому законом порядку, про що отримала свідоцтво на своє ім'я. В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам вказано на те, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. 31 жовтня 2013 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби спірний автомобіль було повернуто [PERSON], однак автомобіль залишається зареєстрований за відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу вказаної норми права слідує, що у разі якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. За наведених обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору, суд дійшов до переконання, що факт порушення прав позивача відповідачем, які не перебувають між собою у зобов'язальних правовідносинах, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а відтак порушене право позивача підлягає захисту судом в спосіб, що обраний позивачем, оскільки він передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову у повному обсязі, відносить судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору, які підтверджені документально, на рахунок відповідача. На підстав викладеного,

Outcome: approved