Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку втратившою право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що він є власником зазначеної квартири, відповідачка приходиться дочкою колишньої дружини позивача та зареєстрована у квартирі, однак з 1997 року не проживає за даною адресою, її особистих речей у квартирі немає, тому просять суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом. У судове засідання позивач подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу за його відсутності, при цьому погодився на розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка та третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була своєчасно повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачеві на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 22.04.1998 року №4973, виданого управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому (а.с.9). Відповідачка приходиться дочкою колишньої дружини позивача та зареєстрована у квартирі з 1986 року, однак у вказаній квартирі не проживає з 1997 року, що підтверджується актом про непроживання (а.с.8). На даний час відповідачка за місцем реєстрації не мешкає та не сплачує комунальні послуги за житло, її реєстрація перешкоджає позивачеві у здійсненні права власності у повному обсязі, він вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, у відповідності зі ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391, 405, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачеві на праві власності на законних підставах, відповідачка не проживає у квартирі понад один рік, тому втратила право користування зазначеним житлом.

Outcome: approved