Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначає, що є власницею квартири, яка розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності(спільної, сумісної) на житло від 01 липня 199 року за №1314. Відповідач не є власником квартири, за місцем реєстрації не проживає з 2010 року, особистих речей у житлі не зберігає, що порушує його права як власників помешкання. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до\~ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З урахуванням ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 липня 199 року №1314, виданим Бюро приватизації житла «Мансандра» (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №056023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 05 серпня 2006 року у Виконкомі Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 40, після одруження дружині присвоєне прізвище «Жмурко» (а.с.26). Згідно свідоцтва про смерть серії VI-МЮ № 893408, [PERSON] [INFO], помер 21 вересня 2015 року у м. Москва РФ, про що складено відповідний актовий запис №1359 (а.с.28). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №146135 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 10 листопада 2001 року у Виконкомі Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 69, після одруження дружині присвоєне прізвище «Максименко» (а.с.29). Згідно з актом від 25 січня 2017 року, складеного депутатом міської ради [PERSON] встановлено, що [PERSON], зареєстрована в [INFO] та з 2010 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 40). Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Конституцією\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321\~Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1\~ст. 156 Житлового кодексу Української РСР\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 Цивільного кодексу України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2\~ст. 405 Цивільного кодексу України\~передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають віднесенню на позивача згідно його заяви. З огляду на викладене,

Outcome: approved