Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернулася у суд до відповідачів із вказаним позовом зазначивши, що позивач з 10.01.1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON], мали двох дітей, [PERSON], [INFO].н. та [PERSON], [INFO].н., відповідачів по справі. Під час шлюбу, а саме 21 листопада 1995 року за спільні кошти з чоловіком, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS]. Право власності на квартиру було оформлено на чоловіка, [PERSON]. 10.03.2007 року шлюб між ними розірваний, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015000700 від 03.02.2015р. Зазначена квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивача та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON]. Після розірвання шлюбу вони не виділяли частки у спільній квартирі, про поділ майна до суду не зверталися, залишались спільними співвласниками. У 2008 році [PERSON] зареєстрував новий шлюб з [PERSON], відповідачем по справі. 10.08.2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, із спадкового майна - квартири [ADDRESS]. Протягом шестимісячного строку, позивачка та її діти від спадкодавця, звернулися до приватного нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини. Крім них до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця, відповідач по справі. Відносно заяви про прийняття спадщини позивача 20.02.2015 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №22/02-31, у зв'язку з тим, що законодавством передбачена видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжю, а не колишньому подружжю та рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Позовні вимоги обґрунтовує нормами матеріального права, а саме ст.ст.60,70 Сімейного кодексу України, ст.372 Цивільного кодексу України, просила суд визнати за нею право власності на ? частку у праві спільної частковій власності на майно набуте подружжям під час шлюбу, а саме на квартиру [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач 1 [PERSON], у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнає. Відповідач 2 [PERSON], у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнає.Відповідач 3 [PERSON], у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнає. Суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача та відповідачів по справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 постанови від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя", роз'ясняє, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що позивач з 10.01.1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON], мали двох дітей, [PERSON], [INFO].н та [PERSON], [INFO].н., відповідачів по справі. Під час шлюбу, а саме 21 листопада 1995 року за спільні кошти з чоловіком, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS]. Право власності на квартиру було оформлено на чоловіка, [PERSON]. 10.03.2007 року шлюб між ними розірваний, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015000700 від 03.02.2015р. Зазначена квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивача та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON]. Квартира зареєстрована у Волноваському БТІ, згідно договору купівлі-продажу від 21.11.1995 року на праві власності за [PERSON]./а.с.40/. Після розірвання шлюбу вони не виділяли частки у спільній квартирі, про поділ майна до суду не зверталися, залишались спільними співвласниками. У 2008 році [PERSON] зареєстрував новий шлюб з [PERSON], відповідачем по справі. 10.08.2014 року [PERSON] помер. /а.с.7/. Після його смерті відкрилася спадщина, із спадкового майна - квартири № [ADDRESS]. Протягом шестимісячного строку, позивачка та її діти від спадкодавця, звернулися до приватного нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини. Крім них до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця, [PERSON], відповідач по справі./а.с.15-36/. Відносно заяви про прийняття спадщини позивача 20.02.2015 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №22/02-31, у зв'язку з тим, що законодавством передбачена видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжю, а не колишньому подружжю та рекомендовано вирішити питання в судовому порядку./а.с.8/. На підставі викладеного,

Outcome: approved