Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до красноармійського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування виконкому Селидівської міської ради ,[PERSON], орган опіки та піклування виконкому Новоєлизаветівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є донькою відповідача по справі [PERSON]. З 2007 року її батько не займається її вихованням, навчанням, утриманням, не цікавиться її долею, не приділяє їй достатньої уваги, не піклується про її стан здоров»я, розвиток. За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2007 року [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі. Її мати [PERSON] померла [INFO]. Рішенням виконкому Селидівської міьскої ради їй було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 28.11.2012 року вона виховується на правах підопічної дитини в родині вітчима [PERSON]., який займається її вихованням, розвитком, навчанням та утриманням. У зв»язку з тим, що відповідач не виконує свої батьківські обов»язки, просить позбавити його батьківських прав та стягнути з нього на свою користь аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник органу опіки та піклування виконкому Новоєлизаветовської сільської ради Доценко О.В. позовні вимоги також просив задовольнити, оскільки відповідач [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі за місцем реєстрації не проживає, його місце перебування невідомо, не займається вихованням доньки. Представником третьої особи органу опіки та піклування виконкому Селидівської міської ради надано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з»явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] ( а.с. 4). Вироком Красноармійського міськрайонного суду [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 266 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.2 КК України було призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] з двохлітнього року своєї донки, позивачки по справі, тобто з 2001 року не спілкується зі своєю донькою, її вихованням та утриманням не займається, хоча знає місце проживання своєї дитини, що , в свою чергу, свідчить про байдуже ставлення до своєї дитини. Після звільнення з місць позбавлення волі він також не виконував свої батьківські обов»язки по вихованню доньки. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] ( а.с. 4). Рішенням Селидівської міської ради від 14.11.20-12 року № 195/2 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.( а.с. 8). Рішенням Селидівської міської ради від 28.11.2012 року за № 213 [PERSON] призначено опікуна над малолітньою [PERSON], [INFO], позбавленою батьківського піклування 9 а.с. 9). Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Селидівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] виявилось доцільним позбавити відповідача батьківських прав.( а.с. 2). Згідно Акту обстеження житлових умов відповідача за місцем його реєстрації [PERSON] дійсно перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], фактично за місцем реєстрації не проживає з грудня 2014 року по теперішній час, його місцезнаходження невідомо. Відповідно до ст. 29 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов»язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до ст. 29 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний заклад, в якому вона перебуває, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими дохдами. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 157 СК визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. З роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Окрім того, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, заявлені представником позивача [PERSON] позивачкою про стягнення аліментів, оскільки в судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідача від обов»язку матеріально забезпечувати свою доньку [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved