Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.03.2016 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування №5702195, згідно з яким відповідачу встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 3896 грн. 36 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. Кредитні кошти надавалися відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на його поточний рахунок. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредитної заборгованості. Однак, в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконував та станом на 27.11.2017 допустив заборгованість в сумі 4771 грн. 69 коп., яка складається із неповернутої суми кредиту 3896 грн. 36 коп., прострочених відсотків 403 грн. 65 коп., простроченої суми комісії за адміністрування кредиту 75 грн. 60 коп., нарахованих відсотків 185 грн. 08 коп, пені 211 грн. 00 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено, 15.03.2016 між сторонами укладено Договір про встановлення ліміту кредитування №5702195 (Автоматичний овердрафт), згідно з яким відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено ліміт кредитування. Відповідно до п.1.16 Договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу проценти у розмірі 30% річних. Повернення суми кредиту відповідно до п.1.17 Договору відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів рахунок (картковий) визначений у п.1.1 Договору. Відповідно до п. 1.30 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.1.16 Договору, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення. Позичальник ознайомлений з умовами кредитування, погодився на отримання кредиту саме за таких умов, про що свідчить його підпис в договорі. Сторонами договору погоджено умови, порядок строки виконання зобов'язань. Відповідач скористався наданими йому позивачем кредитними коштами в розмірі 3896 грн. 36 коп., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку, однак свої зобов'язання по поверненню кредиту в строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 27.11.2017 має заборгованість в сумі 4771 грн. 69 коп. 03.08.2017 на адресу відповідача направлено повідомлення з вимогою достроково сплатити заборгованість за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення, яке повернулось з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частинами 1, 3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 4771 грн. 69 коп., яка підлягає стягненню з нього у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 623, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved