Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

позивач звернулася з позовом в суд про стягнення із відповідача 19800,00 грн. та звільнення відповідачем приміщення. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 01.02.2014 року між позивачкою та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Мультипартс» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди нежитлових приміщень. Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець (позивач) передав, а Орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування нежиле приміщення загальною площею 40,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою використання приміщення під офіс. 01.02.2014 року позивач на виконання умов Договору передав відповідачу у користування нежитлове приміщення про що сторонами було складено відповідний акт прийому-передачі. Розмір місячної орендної плати згідно п. 3.1 Договору становить 2117,65 грн. без ПДВ, в тому числі податок з доходу фізичних осіб 15%, тобто до виплати позивачу - 1800 грн. за календарний місяць оренди, та відповідач зобов'язувався сплачувати таку до десятого числа кожного звітного місяця. Згідно п. 8.2. Договору у випадку, якщо термін протермінування оплати орендної плати перевищує двадцять календарних днів, Орендар зобов'язаний виїхати з приміщення а договір оренди вважається припиненим. З моменту укладення Договору відповідач здійснив оплату лише за три місяці (лютий-квітень 2014 року) користування нежитловим приміщенням згідно Договору. Відповідач не здійснює оплату за користування нежитловим приміщенням згідно Договору протягом більш як чотири місяці підряд - з 27 травня 2014 року, що підтверджується відповідними банківськими виписками про динаміку банківського рахунку, вказаному в Договорі за період з 01.02.2014 по 24.10.2014 року. Отже, Договір оренди припинився через 20 днів з моменту закінчення строку сплати місячної орендної плати за травень (до 10.05.2014 року) у зв'язку з простроченням оплати зазначеної орендної плати відповідачем, тобто 31.05.2014 року. Заборгованість відповідача по оплаті орендної плати на момент припинення Договору оренди (станом на 31.05.2014 року) становила 1800 грн. - а саме орендна плата за травень 2014 року. Однак, з моменту припинення договору Оренди, відповідач в порушення умов п. 8.2. Договору не виїхав та не повернув орендованого приміщення. В орендованому приміщенні знаходяться його речі, через що позивач не можу без відома відповідача туди зайти та здати в оренду дане приміщення іншим орендарям. 16.09.2014 року позивачем направлено на адресу відповідача листа від 15.09.2014 року з вимогою про звільнення орендованого нежитлового приміщення у зв'язку з припиненням договору оренди та вимогою передати таке мені за актом приймання-передачі. Відповідач по день написання даної позовної заяви жодних дій щодо звільнення чи передачі орендованого приміщення не вчинив, жодної відповіді на вказаного вище листа не надав, на зв'язок не виходить. Отже, загальна сума заборгованості відповідача складає 19800,00 грн. та складається із заборгованості за орендну плату за місяць травень 2014 року в розмірі 1800,00 грн. та неустойки в розмірі подвійної орендної плати згідно ч.2 ст. 785 ЦК України за період з 01.06.2014 по 31.10.2014 року, що становить 18000,00 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Просить задоволити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи. Однак, конверт з судовою повісткою повернувся до суду з відміткою "за закінченням строку зберігання". Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за вказаною стороною в позовній заяві адресою місця проживання. У разі відсутності особи за такою адресою, вважається що судове повідомлення їй вручене належним чином. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ст. 526 та ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлений договором строк. Відповідно до ч.1 ст. 20 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 5) примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, згідно ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Як встановлено судом, 01.02.2014 року між Позивачкою та Відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Мультипартс» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди нежитлових приміщень. Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець (позивач) передав, а Орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування нежиле приміщення загальною площею 40,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою використання приміщення під офіс. Як вбачається з матеріалів справи 01.02.2014 року позивач на виконання умов Договору передав Відповідачу у користування нежитлове приміщення про що сторонами було складено відповідний акт прийому-передачі. Розмір місячної орендної плати згідно п. 3.1 Договору становить 2117,65 грн. без ПДВ, в тому числі податок з доходу фізичних осіб 15%, тобто до виплати позивачу - 1800 грн. за календарний місяць оренди, та відповідач зобов'язувався сплачувати таку до десятого числа кожного звітного місяця. Згідно п. 8.2. Договору у випадку, якщо термін протермінування оплати орендної плати перевищує двадцять календарних днів, Орендар зобов'язаний виїхати з приміщення а договір оренди вважається припиненим. Також встановлено та підтверджується банківськими виписками те, що з моменту укладення Договору Відповідач здійснив оплату лише за три місяці (лютий-квітень 2014 року) користування нежитловим приміщенням згідно Договору. Відповідач не здійснює оплату за користування нежитловим приміщенням згідно Договору протягом більш як чотири місяці підряд - з 27 травня 2014 року, що підтверджується відповідними банківськими виписками про динаміку банківського рахунку, вказаному в Договорі за період з 01.02.2014 по 24.10.2014 року. Отже, Договір оренди припинився через 20 днів з моменту закінчення строку сплати місячної орендної плати за травень (до 10.05.2014 року) у зв'язку з простроченням оплати зазначеної орендної плати відповідачем, тобто 31.05.2014 року. Заборгованість відповідача по оплаті орендної плати на момент припинення Договору оренди (станом на 31.05.2014 року) становила 1800 грн. - а саме орендна плата за травень 2014 року. Однак, з моменту припинення договору Оренди, відповідач в порушення умов п. 8.2. Договору не виїхав та не повернув орендованого приміщення. В орендованому приміщенні знаходяться його речі, через що Позивач не можу без відома відповідача туди зайти та здати в оренду дане приміщення іншим орендарям. 16.09.2014 року позивачем направлено на адресу відповідача листа від 15.09.2014 року з вимогою про звільнення орендованого нежитлового приміщення у зв'язку з припиненням договору оренди та вимогою передати таке мені за актом приймання-передачі. Відповідач по день написання даної позовної заяви жодних дій щодо звільнення чи передачі орендованого приміщення не вчинив, жодної відповіді на вказаного вище листа не надав, на зв'язок не виходить. Отже, загальна сума заборгованості відповідача складає 19800,00 грн. та складається із заборгованості за орендну плату за місяць травень 2014 року в розмірі 1800,00 грн. та неустойки в розмірі подвійної орендної плати згідно ч.2 ст. 785 ЦК України за період з 01.06.2014 по 31.10.2014 року, що становить 18000,00 грн. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідачів слід стягнути на користь позивача 487,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved