Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 26.12.2003 уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №720. У шлюбі з відповідачем [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає з нею у [ADDRESS] . З 2006 року сімейні відносини погіршились через різні погляди на сімейне життя, а тому шлюб фактично припинився. Останніх п`ятнадцять років подружжя проживають окремо, не спілкуються, не підтримують жодних відносин. На примирення позивач не погоджується, вважає, що обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, немає, а тому просить розірвати такий. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18.07.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб 26.12.2003 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 720 у Книзі реєстрації шлюбів 26.12.2003. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області від 20.02.2015, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка скористалася своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved