Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 24.12.1985 року [PERSON] було видано ордер №709 на право зайняття квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку Покровського міського комунального підприємства «Житлкомсервіс» від 31.03.2019 року №194/05 у вищезазначеній квартирі зареєстровані відповідачі. На теперішній час останні фактично за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується відповідними актами від 19.02.2016 р., 10.08.2018 р., 29.09.2018 р., 19.02.2019 р., 28.05.2019 р. Утриманням вказаної квартири відповідачі теж не займаються, що підтверджується відповідними довідками комунальних підприємств міста про наявну заборгованість з комунальних платежів. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в окремо наданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради від 20.11.1985 року №443, громадянину [PERSON] ,сім`я якої складається з 3 чоловік ( [PERSON] , [PERSON] ), видано ордер №709 від 24.12.1985 року, на право зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS] . а.с.5. Відповідно до довідки Покровського міського комунального підприємства «Житлкомсервіс» від 31.05.2019 року №194/05 та поквартирної картки у вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зняті з реєстрації: [PERSON] , [INFO] (помер), [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Згідно актів обстеження водопостачання та водовідведення від 19.02.2016 року, від 29.09.2018 р. по [ADDRESS] встановлено, що в графі акту «предписание абоненту» зазначено - ніхто не проживає, двері забиті цвяхами, зі слів сусідів ніхто не проживає років двадцять (а.с.8). Актами про перевірку паспортного обліку МКП «Житлкомсервіс» від 10.08.2018 року, 19.02.2019 року, 28.05.2019 року, встановлено, що зі слів сусідів в житловому приміщенні по [ADDRESS] ніхто не проживає більше двадцяти років (а.с.9, 11-12). Згідно виписки з особового рахунка № [NUMBER] за період з 01.08.2017 року ТОВ «Універсал Сервіс ЛТД» у абонента [PERSON] за вищезазначеною адресою за послуги по утриманню будинків та прибудинкової території наявний борг в сумі 2883,48 гривень; відповідно до виписки з особового рахунку № [NUMBER] МКП «Покровводоканал» за вказаною адресою існує заборгованість у сумі 1070,40 гривень, заборгованість за надані послуги з вивезення, захоронення чи утилізації твердих та негабаритних відходів по особистому рахунку 18К1-22476 у [PERSON] складає 444,45 грн. (а.с.13-15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо об`єкта нерухомого майна, а саме, за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с.4). Згідно довідки КП «НМБТІ» від 08.10.2019 року станом на 31.12.2012 р. право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] не зареєстроване (а.с.34-35). Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Згідно ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування» (280/97 ВР) право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно ст.10 Закону органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України (254к/96-ВР) та законами є сільські, селищні, міські ради. Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад закріплюється у статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно якого, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі, виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати тощо. Отже, суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади села, селища, міста, від імені та в інтересах яких діють сільські, селищні, міські ради. При вирішенні даного спору суд керується нормами\~ст.41 Конституції України, як нормою прямої дії, яка передбачає, що право приватної власності є непорушним, та нормами книги\~третьої ЦК України, зокрема\~ст.319 ЦК України, якою передбачено, що здійснення права власності особою передбачає можливість володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Статті\~321,\~391 ЦК України\~передбачають, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні і що власник майна має право на усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження та користування своїм майном. Статтею 71 Житлового кодексу УРСР передбачена можливість збереження житлового приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу за наявності визначених випадків, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей інвалідів, у будинку інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування і лікувально профілактичний заклад, взяття під варту або засудження). \~ \~ \~ \~Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням немає. При цьому, під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло. Згідно зі\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.3\~Правил реєстрації\~місця проживання,\~затверджених Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~02.03.2016\~р.\~№207,\~реєстрація/зняття\~з реєстрації\~місця проживання/перебування\~здійснюється виконавчим\~органом сільської,\~селищної або\~міської ради,\~сільським головою\~(у\~разі коли\~відповідно до\~закону виконавчий\~орган сільської\~ради не\~утворено)\~на території\~відповідної адміністративно-територіальної\~одиниці,\~на яку\~поширюються повноваження\~відповідної сільської,\~селищної або\~міської ради.\~Пунктом 26\~вказаних Правил\~визначено,\~що зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~особи здійснюється\~на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того судом враховується, що на підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів» №1037 VIII від 17.03.2016 року місто Орджонікідзе перейменовано на місто Покров. Враховуючи те, що спірна квартира перебуває у комунальній власності, власник якої законодавчо наділений правом на усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження та користування своїм майном, відповідачі відсутні за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважної причини, не користуються вказаним житловим приміщенням та не сплачують за нього відповідні комунальні платежі, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved