Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», надалі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № 0708/0508/45-012 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 63 700,00 дол. США (шістдесят три тисячі сімсот доларів США 00 цнт.) з кінцевим строком погашення до 23.05.2028 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 0310/0608/71- 111-Z-1 від 23.05.2008 р. (надалі - Договір іпотеки), відповідно до умов якого Позичальник передав Банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 28.11.2012 р. між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі - Позивач) було укладено Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами. Відповідно до умов вищезазначених договорів ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуває прав і обов'язків кредитора та іпотекодержателя по відношення до [PERSON], як до боржника за Кредитним договором, та іпотекодавця за Договором іпотеки. У листопаді 2013 р. позивачу стало відомо про те, що постановою № АМ/92697 від 25.11.2009 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області Іваницького О.О. було накладено арешт на вищевказану іпотечну квартиру. Станом на 19.11.2013 р. загальний розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором становить 94 986,02 дол. США (дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят шість доларів США 02 цнт.). Відповідно до умов вищезазначених договорів ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуває прав і обов'язків кредитора та іпотекодержателя по відношення до [PERSON], як до боржника за Кредитним договором, та іпотекодавця за Договором іпотеки, а тому має пріоритетні права на квартиру, яка належить відповідачу, просить суд виключити з опису та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить позичальнику за Кредитним договором № 0708/0508/45-012 [PERSON]. В судове засідання з'явився представник позивача не з'явився, однак, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, на задоволені позову наполягає. В судове засідання з'явився відповідач, проти позову не заперечує. Представник третьої особи не з'явився в судове засідання, проти позову не заперечує та просить суд розглянути справу без участі представника, прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить вважає можливим задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставожердатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше встановлено законом (право застави). - Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Частиною 7 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного для після накладання арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не торжникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, то підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. 23.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», надалі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № 0708/0508/45-012 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 63 700,00 дол. США (шістдесят три тисячі сімсот доларів США 00 цнт.) з кінцевим строком погашення до 23.05.2028 р. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 0310/0608/71- 111-Z-1 від 23.05.2008 р. (надалі - Договір іпотеки), відповідно до умов якого Позичальник передав Банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 28.11.2012 р. між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі - Позивач) було укладено Договір факторингу № 15 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами. Відповідно до умов вищезазначених договорів ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуває прав і обов'язків кредитора та іпотекодержателя по відношення до [PERSON], як до боржника за Кредитним договором, та іпотекодавця за Договором іпотеки. У листопаді 2013 р. позивачу стало відомо про те, що постановою № АМ/92697 від 25.11.2009 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області Іваницького О.О. було накладено арешт на вищевказану іпотечну квартиру. 23.05.2008 р. Банком, на виконання ст. 4 Закону України «Про іпотеку» було зареєстровано обтяження квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін). Обтяження на квартиру [ADDRESS], було накладено державним виконавцем вже після 23.05.2008 р. Таким чином, зареєстрованим обтяженням на об'єкт нерухомості - квартиру, яка належить позичальнику [PERSON], є обтяження на підставі укладеного Іпотечного договору № 0310/0608/71-111-Z-1 від 23.05.2008 p., а тому обтяження спірного майна на підставі постанови державного виконавця від 25.11.2009 p., не має пріоритету над обтяженням на підставі Договору іпотеки, зареєстрованим 23.05.2008 р. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved