Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, посилаючись на те, що він є батьком відповідача, є інвалідом першої групи по зору, отримує пенсію за віком в мінімальному розмірі 1 497 грн., інших джерел доходів не має. Він є самотнім чоловіком похилого віку, дружини чи іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати його матеріально немає. Практично вся пенсіє, яку він отримує, витрачається на оплату комунальних послуг. При цьому, існує борг по оплаті гарячого водопостачання, який станом на 31.03.2019 року складає 31 920 грн. 43 грн. Коштів на придбання ліків та продуктів харчування фактично не залишається. Побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може. Крім цього, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, на яке потрібно значні кошти. Отже, на даний час має скрутне матеріальне становище. Дочка матеріальну допомогу на його утримання добровільно не надає, тому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що позивач народився [INFO] та є батьком відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 2019 року. Позивач є пенсіонером і знаходиться на обліку в Управлінні ПФ в Черкаській області, де отримує пенсію за віком у розмірі станом на квітня 2019 року - 1 497 грн., що підтверджується довідкою Управління № 1398 від 15 квітня 2019 року. Крім того, є інвалідом І групи по зору, що підтверджується довідкою Черкаської обласної МСЕК № 2 від 06 серпня 2018 року. У зв`язку з цим має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, що підтверджено консультативним висновком спеціаліста ТОВ «Офтальмологічний центр «Новий зір» від 10 серпня 2016 року та медичною карткою амбулаторного хворого. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання непрацездатного батька не надає. Згідно із ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст.205СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що її батько не потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач є непрацездатним, має похилий вік, отримує пенсію в розмірі 1 497 грн. на місяць, інших доходів не має, а тому є таким, що потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і довічно. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. В своєму позові позивач також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які він поніс при зборі документів, в розмірі 83 грн. за отримання витягу із Державного реєстру про зміну прізвища відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Однак, суд зазначає, що вказані позивачем витрати не є судовими витратами в розумінні ст.. 133 ЦПК України. А тому вказана сума до стягнення не підлягає.

Outcome: approved