Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області про визнання права власності в 1/2 (одній другій) частці на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю чотири тисячі вісімсот вісімдесят п'ять гривень, який належав померлій [INFO] року [PERSON] на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Овруцькою районною державною адміністрацією 17.12.1999 року, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 17.11.1997 року за №391, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.12.1999 року за [NUMBER], мотивуючи тим, що [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті матері він фактично прийняв спадщину за заповітом і отримав свідоцтво про право на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Крім нього спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка також отримала свідоцтво про право на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Крім того нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку на земельну частку (пай) у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну (частку) пай на ім»я [PERSON] видано 17 грудня 1999 року, не за життя, а після її смерті, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну йому спадщину, тому просить позов задоволити та визнати за ним право власності на спірне спадкове майно. В підготовче засідання учасники справи не з»явилися, позивач просить справу розглядати без його участі. Відповідач надав письмове клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнав в повному обсязі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При житті [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном і все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] та дочці [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Покалівської сільської ради Овруцького району від 18.12.1991 року, зареєстрованого в реєстрі за №26 (а.с.3). Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а тому позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, та отримав свідоцтво про право на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] Крім нього спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка також отримала свідоцтво про право на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] 17.12.1999 року Овруцькою районною державною адміністрацією на ім»я [PERSON] видано сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю чотири тисячі вісімсот вісімдесят п'ять гривень, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 17.11.1997 року за №391, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.12.1999 року за [NUMBER] (а.с.7). З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2016 року №1121/02-31 вбачається, що [PERSON], спадщину після померлої [INFO] року матері [PERSON] прийняв, вчасно подавши заяву про прийняття спадщини за заповітом до Овруцької ДНК . Крім нього спадкоємцем за заповітом в 1/2 частці є дочка померлої [PERSON]. Тому, враховуючи вище сказане, вважає, що нотаріальна дія з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 1/2 частці на право власності на земельну частку (пай) не може бути вчинена у зв»язку з тим, що правовстановлюючі документи, а саме сертифікат на право власності на земельну частку (пай), який належав померлій [INFO] року матері [PERSON], виданий не за життя померлої, а після її смерті. (а.с.14). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Спадщину після померлої [INFO] року [PERSON] прийняв її брат [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 17.12.2004 року державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Плющ Н.В., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.01.2018 року №67/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,06 га., яка знаходиться на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, оскільки відсутні документи, підтверджуючі право власності [PERSON] на таке нерухоме майно (а.с.16). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.03.2017 року №29-6-0.29-30/108-17 вбачається, що згідно книги записів державних актів на право приватної власності на землю на території Покалівської сільської , Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не видавався (а.с.15). З повідомлення завідувача Житомирським обласним державним нотаріальним архівом від 29.03.2018 року за №1036 вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа №475 за заявою про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] та [PERSON] (а.с.24). Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті спадкодавця увійшло і його право на земельну частку (пай), правовстановлюючі документи на яку були видані після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а тому, суд вважає, що позивач набув право власності в 1/2 частці на спадкове майно (земельну частку (пай) після померлої [PERSON], на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність ", від 7.02.91 року. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України), а тому за позивачем слід визнати право власності в 1/2 частці на земельну частку (пай) після померлої [INFO] року [PERSON] Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved