Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на Ѕ частину Ѕ частини нежитлового приміщення, на першому поверсі нежитлового приміщення літ.Б, площею 145.9 квадраттних метрів в п`ятиповерховому будинку, [ADDRESS] , та Ѕ частину нежитлової будівлі (овочевий магазин) літ. А-1 площею 223.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та Ѕ частини земельної ділянки площею 309.0 кв.м., кадастровий № 6323310100:04:001:0114, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зареєстровані на праві власності за [PERSON] . Свої вимоги [PERSON] обгрунтовувала тим, що з 08.12.1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За період шлюбу, 28.12.2004 року вони з відповідачем придбали Ѕ частину частину нежилого приміщення, на першому поверсі нежитлового приміщення літ.Б, площею 145.9 квадратних метрів у п`ятиповерховому будинку, [ADDRESS] . Крім того, 25.07.2006 року було придбано Ѕ частину нежитлової будівлі (овочевий магазин) літ. А-1 площею 223.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Співвласником Ѕ частини вказаного вище нерухомого майна є третя особа [PERSON] . Також 17.07.2010 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] став власником земельної ділянки площею 309,0 кв.м., кадастровий №632,3310100:04:001:0114, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що зазначене майно є їхньою спільною сумісною власністю подружжя, тому вона просить визнати за нею право власності на Ѕ частину майна, що було придбано з відповідачем за період шлюбу. В судове засідання позивач не прибула. Від предстаника [PERSON] надійшла заява, в якій вона заявлені вимоги [PERSON] підтримала, просила суд позов задовольнити , справу слухати без її участі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання провідкладеня розгляду справи від нього не надходило. Так як відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від ньогої до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.12.1990 року. Згідно договору купівлі -продажу від 28.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Алдакимовою М.Б., [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частинах нежитлове приміщення літ.Б, площею 145.9 квадратних метрів в п`ятиповерховому будинку, [ADDRESS] . Ѕ частина вказаного майна зареєстрована за [PERSON] 07.02.2005 року. Згідно договору купівлі -продажу від 25.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Погорілою Г.А, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частинах нежитлову будівлю (овочевий магазин) літ. А-1 площею 223.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ѕ частина вказаного майна зареєстрована за [PERSON] 03.11.2006 року. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогоспорадського призначення від 17.07.2010 року, посідченого державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області Мошковою Н.О., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0309 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] . У звіті про оцінку майна 15.07.2020 року вказано, що оціночна вартість Ѕ частини частини нежитлової будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 408017 грн., а Ѕ частини нежитлого приміщення площею 145.9 квадратних метрів в п`ятиповерховому будинку, [ADDRESS] становить 265876 грн. Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 6323310100:04:001:0114, розташованої за адресою: [ADDRESS] , нормативна грошова оцінказемельної ділянки становить 438053,85 грн. У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як визначено ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як визначено в ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в своїй постанові № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" в пункті 30 пояснив при вирішенні спору про поділ майна, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що Ѕ частина нежитлового приміщення, на першому поверсі нежитлового приміщення літ.Б, площею 145.9 квадраттних метрів в п`ятиповерховому будинку [ADDRESS] , та Ѕ частина нежитлової будівлі (овочевий магазин) літ. А-1 площею 223.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та Ѕ частина земельної ділянки площею 309.0 кв.м., кадастровий № 6323310100:04:001:0114, що розташована за адресою: [ADDRESS] , були придбані сторонами в період перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною власністю. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на Ѕ частину вищезазначеного майна в результаті поділу спільного майна подружжя, підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved