Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що 20.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Укрсоцбанк», та [PERSON] , було укладено договір кредиту № 40.29-48/630, за умовами якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 2 973 187,00 грн., строком до 19.12.2022 року. Цільове використання кредиту: придбання нерухомого майна - будинку, загальною площею 342,9 кв.м., жилою площею 102.4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,1217 га. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 20.12.2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір № 02-10/4183, за умовами якого [PERSON] надав Акціонерно-комерційному банку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти. 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі заяви банку вчинено виконавчий напис № 25152 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 12.09.2016 року по 12.09.2017 року загальною сумою 4 433 447 грн. 75 коп. 02.08.2018 року на підставі вищезазначеного виконавчого напису та заяви ПАТ «Укрсоцбанк» приватним виконавцем Говоровим П.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 56911282 та постановою від 22.08.2018 року було об`єднано виконавчі провадження № 56911282 та № 57059320 у зведене виконавче провадження № 57062802. В рамках виконавчого провадження, за заявкою про реалізацію арештованого майна, ДП «Сетам» 07.12.2018 року були проведені прилюдні торги на яких було реалізовано нерухоме майно, а саме: будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянку, загальною площею 0,1217 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.10.2019 року у справі 372/3905/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа приватний виконавець Говоров П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено та виконавчий напис скасовано. Рішення набрало законної сили. Також, позивач звертає увагу, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , проживають та були прописані його дружина [PERSON] та неповнолітні діти позивача. Однак, під час проведення прилюдних торгів, щодо продажу нерухомого майна під час здійснення реєстраційної дії щодо права власності з боку приватного виконавця та ДП «СЕТАМ» не було залучено та проінформовано орган опіки та піклування, щодо вчинення такої дії, як того вимагає законодавство. Позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визнаний в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню а тому він є незаконним, та враховуючи те, що приватним виконавцем Говоровим П.В, не було перевірено склад зареєстрованих в буднику осіб, без отримання дозволу від органу опіки та піклування, що призвело до позбавлення малолітніх дітей позивача права користування будинком та зняття з реєстрації, просить: визнати недійсними електронні торги, проведені ДП "СЕТАМ" 07.12.2018 року щодо відчуження будинку, загальною площею 342,9 кв.м., житловою площею 102,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, загальною площею 0,1217 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 3223186800:04:013:0018; визнати недійсним протокол № 374563 проведення електронних торгів від 07.12.2018 року, визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки від 13.12.2018 року складений приватним виконавцем Говоровим П.В. у виконавчому провадженні № 57059320; визнати недійсним свідоцтво про придбання зазначеного нерухомого майна з електронних торгів, видане приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. від 14.12.2018 року за № 2344 та стягнути з відповідачів понесені при зверненні до суду судові витрати. Ухвалою суду від 07.07.2021 року залучено Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до участі у справі як правонаступника співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Позивач підтримав думку представника. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, позов вважає безпідставним, необґрунтованим та просила відмовити з підстав викладених у відзиві на позову заяву. Крім того, подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідач приватний виконавець Говоров П.В. будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подав. Представник третьої особи АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, подав до суду свої заперечення та заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Укрсоцбанк», та [PERSON] , було укладено договір кредиту № 40.29-48/630, за умовами якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 2 973 187,00 грн., строком до 19.12.2022 року. Цільове використання кредиту: придбання нерухомого майна - будинку, загальною площею 342,9 кв.м., жилою площею 102.4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,1217 га. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 20.12.2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір № 02-10/4183, за умовами якого [PERSON] надав Акціонерно-комерційному банку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічний акціонерний банк «Укрсоцбанк» в іпотеку нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти, надані іпотеко держателем відповідно до умов кредитного договору, а саме: будинку, загальною площею 342,9 кв.м., жилою площею 102.4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,1217 га., кадастровий номер - 3223186800:04:013:0018. Визначена сторонами вартість предмета іпотеки складає 3 964 250,00 грн.. 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі заяви банку вчинено виконавчий напис № 25152 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 12.09.2016 року по 12.09.2017 року загальною сумою 4 433 447 грн. 75 коп. 02.08.2018 року на підставі вищезазначеного виконавчого напису та заяви ПАТ «Укрсоцбанк» приватним виконавцем Говоровим П.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 56911282. 21.08.2018 року було відкрито виконавче провадження № 57059320 за виконавчим листом № 372/2575/17 виданого Обухівським районним судом Київської області від 24.05.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 12 096 000,00 грн. Постановою приватного виконавця Говорова П.В. від 22.08.2018 року було об`єднано виконавчі провадження № 56911282 та № 57059320 у зведене виконавче провадження № 57062802. 28.08.2018 року приватним виконавцем здійснено опис та арешт майна боржника - земельну ділянку площею 0,1217 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 3223186800:04:013:0018, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 14.09.2018 року земельну ділянку площею 0,1217 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - 3223186800:04:013:0018, що розташована за адресою: [ADDRESS] було передано на реалізацію до державного підприємства «СЕТАМ». В рамках виконавчого провадження, за заявкою про реалізацію арештованого майна, ДП «Сетам» 07.12.2018 року були проведені прилюдні торги на яких було реалізовано нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 342,9 кв.м., житловою площею 102,4 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, загальною площею 0,1217 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 3223186800:04:013:0018. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 07 грудня 2018 року за № 374563 Державного підприємства «Сетам» переможцем (покупцем) визнано [PERSON] . Свідоцтвами від 14 грудня 2018 року зареєстрованими в реєстрі за № 2343, 2344, посвідченими приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П. В. 13 грудня 2018 року м. Буча ВП № 57059320, а також витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 8239337 від 20 серпня 2013 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № № 149656434, 149656761 від 14 грудня 2018 року [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,1217 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 3223186800:04:013:0018, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області позовом до [PERSON] , [PERSON] , що діють в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації в Київській області, про виселення. Постановою Київського апеляційного суду від 19.11.2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] задоволено. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено. Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Постановою ВС від 22.07.2020 року, постанова Київського апеляційного суду від 19.11.2019 року залишена без змін. Постановою Київського апеляційного суду від 19.11.2019, також встановлено, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №152382602 за [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,7 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м., відсоток зносу 58, а також земельні ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 3222286001:01:304:003 та площею 0,392 га, кадастровий номер 32222866001:016304:0004, що розташовані по [ADDRESS] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.10.2019 року у справі 372/3905/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа приватний виконавець Говоров П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено, та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі № 25152, яким звернено стягнення на [PERSON] заборгованості за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року загальною сумою 4433447,75 гривень 75 копійок. Скасовано виконавчий напис від 31.10.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі № 25152. Рішення набрало законної сили. У частині четвертій статті 82 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). Згідно статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Згідно зі статтями 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги. Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.10.2019 року у справі 372/3905/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа приватний виконавець Говоров П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено, та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі № 25152, яким звернено стягнення на [PERSON] заборгованості за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року загальною сумою 4433447,75 гривень 75 копійок. Скасовано виконавчий напис від 31.10.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі № 25152. Рішення набрало законної сили. Встановивши, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку про недійсність прилюдних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду у постановах від 07 лютого 2019 у справі № 522/1516/15 - ц, провадження № 61 - 25870св18 , від 11 березня 2020 у справі № 205/7791/17 - ц, провадження № 61 - 8823св19. На час проведення оскаржуваних прилюдних торгів позивач був власником спірного майна, що вказує на наявність у нього права звернутись до суду із позовом про визнання недійсними вказаних торгів, як правочину на підставі якого майно вибуло із його власності поза його волі. Доказів того, що позивач надавав згоду на відчуження належного йому майна, матеріали справи не містять та відповідачами під час судового розгляд справи не надано. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та згідно пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Оскільки виконавче провадження відкрите в тому числі на підставі виконавчого документу - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 13 листопада 2017 року № 25152 про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року загальною сумою 4 433 447,75 грн., яке у судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, процедуру реалізації майна, належного [PERSON] у примусовому порядку не можна вважати такою, що відповідає вимогам закону, оскільки з скасуванням виконавчого напису втрачаються ті правові наслідки, які з нього випливають, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, суд не бере до уваги доводи сторони позивача щодо порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не отримання ним висновку органу опіки та піклування, оскільки, згідно п.1.2 Кредитного договору №40.29-48/360 від 20.12.2007 року, житловий будинок придбаний [PERSON] за отримані від ПАТ «УКРСОЦБАНК» кредитні кошти одноособово, коли він не перебував у шлюбі та не мав дітей. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] без згоди АТ «УКРСОЦБАНК» здійснив реєстрацію свої неповнолітніх дітей. Отже, майно не було набуте [PERSON] за рахунок спільних коштів або праці дітей, воно не передавалося у користування або у власність неповнолітніх дітей на підставі цивільної угоди, тому дане майно не може бути спільною сумісною власністю його неповнолітніх дітей. А тому не має підстав для твердження, що реалізація даного майна може бути виключно через отримання згоди органу опіки та піклування. Відповідна правова позиція підтримана Великою Палатою ВС від 15.05.2019 у справі №678/301/12. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог, то слід зазначити наступне. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. До вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність. Так, статтею 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів може оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Верховним Судом в постанові від 10.06.2020 року у справі №207/1194/17 зазначено, що у справі про визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку» підлягає застосуванню відповідно до правил статті 267 ЦК України. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX тобто саме з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину. Судом встановлено, що електронні торги відбулися 07.12.2018 року, а з позовом [PERSON] звернувся 23.09.2020 року. Також в судовому засіданні було встановлено, що підстави для позову були встановлені рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.10.2019 року у справі 372/3905/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа приватний виконавець Говоров П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим з урахування вимог ч. 5 ст. 267 ЦК України відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Також з матеріалів справи вбачається, що 24.02.2021 року представником АТ «Альфа-Банк» подано до суду клопотання про застосування строку позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України). Цивільно-процесуальний кодекс України визначив, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 42, 48 ЦПК України). АТ « Альфа-Банк» не є стороною у справі, оскільки зазначений в якості третьої особи у зв`язку з чим підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності за його заявою відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України, відсутні. Отже, суд, розглянувши справу в межах позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності,проаналізувавши чинне матеріальне право, що передбачає відповідні правовідносини,приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved