Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 10 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис № 352, та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення останнім повноліття. Свої вимоги мотивує тим, вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народився син [PERSON].. позивач зазанчає, що сімейні відносини з відповідачем не склались. Через різні погляди на життя, та сімейні цінності вони втратили почуття поваги один до одного. Часті сварки, які неодноразово відбувались в присутності їх неповнолітнього сина, мали на нього негативний вплив. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а отже шлюб існує формально. Син проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки\~ відповідач матеріально допомоги не надає, з сином майже не спілкується та участі у його вихованні не приймає, вона просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини. Аліменти просить стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 800грн., оскільки відповідач офіційно не працює, постійного заробітку не має, його доходи є мінливими та нерегулярними. Сторони, належно повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не\~ зявились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач - наполягає на своїх позовних вимогах, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 10 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис № 352. Відносини між подружжям не склалися, що призвело до розпаду сімї. На даний час сторони проживають окремо. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Суд вважає,\~ що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу, суперечить\~ інтересам\~ сторін. Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ № 179927, виданим 23 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дітей. А тому суд вважає, що відповідач не забезпечує матеріально своїх дітей без поважних причин, а за законом батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий\~дохід,\~частину\~доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання,\~ відповідач є працездатним, офіційно не працює та немає постійного заробітку. Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. На підставі вищезазначених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, який визначено позивачем, тобто в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини. При цьому суд враховує те, що відповідач позов визнає,\~ а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх сина, що не порушує права та інтереси інших осіб. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~ Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Так як позивач при подачі позову щодо стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору, то судові витрати в цій частині стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: approved