Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з житлового будинку, в якому вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.10.2013р. вона є власником будинку [ADDRESS], вказаний будинок позивач придбала у розстрочку на півтора року, юридично оформила угоду 28.10.2013р., після того, як у повному обсязі сплатила за нього. З літа 2013р. та по теперішній час у вищевказаному будинку проживає відповідачка без реєстрації та іншої правової підстави на проживання. Відповідачка вселилася з дозволу позивачки на тимчасове проживання. З весни 2014р. позивачка неодноразово просила [PERSON] звільнити її будинок, однак відповідач ігнорує вказане прохання, тому, посилвючись на ст. 391 ЦК України, просить зобов,язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з вказаного будинку. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що дійсно, рішенням Артемівського міськрайсуду від 30.10.2014р. житловий будинок за адресою: [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і в порядку поділу за кожним з них визнано право власності на ? частину будинку. Рішення набуло законної сили, але містить описку номеру будинку. Також, пояснила, що будинок не поділено в натурі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка доводиться сестрою [PERSON], який раніше перебував у шлюбі з позивачкою. Спірний будинок був придбаний за кошти сім,ї відповідачки, яка переїхала на проживання до м.Артемівська, але, оскільки в неї на той час не було реєстрації, тому, при укладанні угоди купівлі-продажу будинку з боку покупця виступила позивачка. Також, пояснили, що відповідачка проживає у спірному будинку самостійно, в якому є тільки її речі. В позові просять відмовити. Додатково представник відповідача пояснила , що на теперішній час право власності на ? частину будинку за [PERSON] в реєстраційній службі не зареєстровано, оскільки, в рішенні суду від 30.10.2014 р. необхідно усунути описку , допущену при зазначені номеру будинка. В судове засідання третя особа [PERSON] не з,явився, про час розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України, заява про відкладення розгляду справи від нього не надійшла, суд, заслухавши думку сторін, які не заперечують проти розгляду справи у відсутність третьої особи, вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON], яку вони вважають власницею будинку, та до якої інколи приїздили [PERSON] з [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] та земельної ділянки на якій будинок розташовано , і що підтверджується договором купівлі продажу від 28.10.2013р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2013р. (а.с.6-7,8,9-10,11,12). Згідно довідки про склад сім,ї від 28.05.2014р., [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], є власником будинку за адресою: [ADDRESS], у вказаному будинку проживає без реєстрації [PERSON] (а.с.13,30-32), згідно довідки ГУДМС України в Донецькій області від 20.06.2014р., [PERSON] не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] (а.с.58). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 07.03.1985 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.58), шлюб було розірвано 13.01.2001р. (а.с.57). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір,ю [PERSON], [INFO] (а.с.89). Згідно довідки про склад сім,ї № 1582 від 05.12.2014р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], 25.10.2014р.н. (а.с.90). Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2014року, житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,098га за адресою: [ADDRESS], визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнано право власності по ? частки за кожним на вказаний будинок та земельну ділянку (а.с.91-93). Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння, способами захисту права власності передбаченими нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З підписанням договору купівлі-продажу від 28.10.2013 року та його реєстрації в реєстраційній службі право власності на спірну квартиру виникло у позивача. Відповідачка, проживаючи тимчасово у спірному будинку без реєстрації, не набула право користування ним, оскільки вона не є членом сім'ї позивача в розумінні ст.64 ЖК України, договору найму з нею, як власницею будинку, не укладала, отже в неї відсутні правові підстави на користування будинком, на вимоги позивача звільнити належний їй будинок не реагує. Такі дії відповідачки перешкоджають позивачу користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном за своїм розсудом, тому, вимога позову щодо усунення перешкод у користуванні власністю підлягає до задоволення. Приймаючи таке рішення, судом прийнято до уваги, що стороною відповідача не надано і судом не встановлено належних доказів того, що будинок належить відповідачці , як і не надано та не встановлено доказів про набуття права користування відповідачем спірним будинком. При цьому, згідно до ст.334 ЦПК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов,язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з вказаного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved