Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що він з [PERSON] на підставі доручення від 24.09.2018 є законними володільцями автомобіля марки Honda Civic н.з. [NUMBER] ), 1996 р.в. 26.11.2018 близько 22 год. [PERSON] керуючи даним автомобілем не справився з керуванням і неподалік магазину «АТБ» по вул. Б. Хмельницького в м. Калуш вчинив ДТП та пошкодив належний позивачу автомобіль. Так як відповідач керував автомобілем без дозволу позивача, то останній звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. Кримінальне провадження за даним фактом 27.04.2019 закрито, а [PERSON] зобов`язався відшкодувати завдані збитки внаслідок ДТП. Зокрема, відповідно до висновку експерта матеріальні збитки становлять 15685, 00 грн. Окрім цього, так як автомобіль був пошкоджений, то тривалий час знаходився на автостоянці «Ринок», вартість послуг якої становить 6120 грн. Таким чином, розмір завданої відповідачем загальної матеріальної шкоди складає 21805 грн. Окрім цього, діями відповідача позивачу завдано також і моральної шкоду, яку він оцінює в 50\~000, 00 грн. Зважаючи на викладене, [PERSON] просить суд позов задоволити та стягнути з [PERSON] 21805, 00 грн. матеріальної шкоди, 50\~000, 00 грн. моральних збитків, а також судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23.03.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та зазначив, що так як позивач власником автомобіля не являється, то не являється належним позивачем у справі оскільки його майнове право не порушено. В задоволенні позову просить відмовити. Від позивача 23.04.2020 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з впровадженим в державі карантином, яку суд до уваги не бере оскільки судове засідання судом вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що на підставі доручення від 24.09.2018 [PERSON] та [PERSON] мають право користуватися автомобілем марки Honda Civic н.з. [NUMBER] [NUMBER] ), 1996 р.в. необмежений термін на території Республіки Польща і поза її межами (а.с. 5). Згідно витягу з ЄДРДР № 4201909108000004 від 05.03.2019 26.11.2018 близько 21-22 год. [PERSON] заволодів траспортним засобом, який належить [PERSON] та вчинив на ньому ДТП (а.с. 23). Вказане кримінальне провадження постановою від 27.04.2019 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 24-25). Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що [PERSON] добровільно передав у керування автомобіль [PERSON] , а тому наявні ознаки злочину передбаченого не ч. 1 ст. 289 КК України, а ч. 1 ст. 286 КК України. Поряд з цим, відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Оскільки в ході досудового розслідування відомості про отримання в результаті вказаної ДТП тілесних ушкоджень не здобуто, то кримінальне провадження закрито. Поряд з цим, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/26-100АВ/19 від 31.07.2019 вартість матеріального збитку, який завдано власнику наданого на дослідження КТЗ Honda Civic р.н. [NUMBER] , 1996 р.в. внаслідок завданих йому пошкоджень станом на 21.11.2018 могла становити 15685, 00 грн. (а.с. 10-22). Позивач зазначає, що не заперечує відповідач, також і про те, що так як автомобіль був пошкоджений, то тривалий час знаходився на автостоянці «Ринок», вартість послуг якої становить 6120, 00 грн. Даний факт підтверджується відповідними квитанціями КП «Калуський муніципальний ринок» (а.с. 31). Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частинами 1, 2 ст.\~1166\~ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що на момент ДТП автомобіль Honda Civic р.н. [NUMBER] , 1996 р.в. перебував на підставі доручення у користуванні позивача. Пунктом 1 ч. 1 ст.\~395\~ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398\~ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Наведена позиція висвітлена в ПВСУ від 06.06.2018 справа №597/1070/15-ц та спростовує доводи відповідача з приводу того, що позивач [PERSON] , як користувач автомобіля, звертатися з даним позовом до суду права не має. Статтею 386 ЦК України передбачено, держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб`єктів\~права власності. Власник,\~який має\~підстави передбачати\~можливість порушення\~свого права\~власності іншою\~особою,\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про заборону\~вчинення нею\~дій,\~які можуть\~порушити його\~право,\~або з\~вимогою про\~вчинення певних\~дій для\~запобігання такому\~порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 395, 396 ЦК України речовими правами\~на чуже\~майно є: 1)\~право володіння; 2)\~право користування\~(сервітут); 3)\~право користування\~земельною ділянкою\~для сільськогосподарських\~потреб (емфітевзис); 4)\~право забудови\~земельної ділянки\~(суперфіцій). Законом\~можуть бути\~встановлені інші\~речові права\~на чуже\~майно. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396\~ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Таким чином, встановивши, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля Honda Civic р.н. [NUMBER] , 1996 р.в. складає 15685, 00 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження (а.с.10-22), а також витрати пов`язані з стоянкою пошкодженого автомобіля становлять 6120, 00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.31), то завдана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який був законним користувачем\~\~транспортного засобу на момент ДТП. При цьому, суд звертає увагу й на те, що факт дорожньо-траспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача сторони не заперечують. Також суд вважає за необхідне зазначити, що незалучення до участі у справі власника транспортного засобу не може бути у даному випадку підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, враховуючи, що на момент вчинення ДТП позивач користувався транспортним засобом на законних підставах, що належним чином з`ясовано в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно достатті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст.\~1167\~ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, зокрема, наявність такої шкоди. При цьому, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Зокрема, позивачем не доведено що саме пошкодженим автомобілем він здійснював пересування сестри, яка являється інвалідом, а підтвердив тільки факт її інвалідності. Так, суд вважає доведеним в ході судового розгляду, що у результаті ДТП позивачу було завдано моральної шкоди, проте визначений позивачем розмір моральної шкоди є недоведеним та завищеним, а тому з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. завданих моральних збитків. На підставіст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000, 00 грн., які підтверджені відповідною квитанцією (а.с. 41). Окрім цього, оскільки позивач являється інвалідом другої групи, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.9), є звільненим від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 386, 395, 396, 398, 1166, 1187,

Outcome: approved