Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до Бобровицького районного суду Чернігівської області з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії за вказаною вище адресою за яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 649,94 грн., та судовий збір в розмірі 192,00 грн.. Позов мотивований тим, що відповідач, як споживач електричної енергії, не в повному обсязі виконує обовязки по сплаті наданих послуг, що завдає позивачу, як надавачу таких послуг, збитків. 26.02.2020 р. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області справа за позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію передано за територіальною підсудністю Деснянському районному суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.05.2020р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву відповідно до ч.1 ст. 278 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач не подав відзив, суд відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК розглянув справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов законний, обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.1 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності. спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до договру про користування електричної енергії є споживачем електричної енергії за вказаною вище адресою. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п.20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Прави. Згідно з п.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Проте, відповідач наведені вимоги закону та договору виконувала неналежним чином, у зв`зку з чим у нього виникла заборгованість з оплати наданої послуги, що облікована за період з січня 2018 р. по грудень 2019 р., у сумі - 646,94 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, враховуючи, що відповідач є споживачем електричної енергії та за період з січня 2018 р. по грудень 2019 р. не сплачує рахунки за спожиту електричну енергію, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 646,94 грн., тому позов про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію підлягає задоволенню в повному обсязі. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи, - відсутні. Розмір заборгованості за надані послуги відповідачем у відповідності до вимогст. 77 ЦПК України не спростований, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати у справі, за вказаного рішення, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved