Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 26 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис за № 189. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу з відповідачем, у них, як у подружжя склалися напружені стосунки, не розуміють один одного. У відповідача, відсутня «модель сім`ї» - гідний приклад батька. Крім цього, відповідач не займається вихованням дитини, не надає фінансової допомоги та живе окремо. Відповідач не переймається питанням забезпечення родини та її проблемами. Подружні стосунки між ними фактично припинилися з вересня 2020 р. Основна причина розпаду сім`ї - це втрата почуття любові та поваги один до одного, байдужість відповідача до сина. Ані вона, ані відповідач не мають на меті зберегти цей шлюб, бо шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а вони зазначеного не прагнуть. Вважає, що збереження сім`ї з відповідачем, [PERSON] не має ніякого сенсу. Спору щодо спільного майна між ними на даний час не має. Дитина, а саме малолітній син [PERSON] , [INFO] , за спільною з відповідачем згодою, після розірвання шлюбу, буде проживати разом з матір`ю. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, та фінансово не допомагає у розвитку дитини, дитина, [PERSON] знаходиться на повному фінансовому забезпеченні позивача та забезпеченні батьків позивача. Враховуючи викладене, вважає, що стягнення аліментів у розмірі 2000, 00 грн. з [PERSON] , на утримання малолітнього сина, [PERSON] , є достатньою на даний час грошовою допомогою з боку відповідача, а тому заявлений розмір аліментів є обґрунтованим. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.10.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 189. Стягнути з [PERSON] (Паспорт № [NUMBER] , виданий органом 1253 від 02.10.2019 р.) на користь [PERSON] (Паспорт № [NUMBER] , виданий органом 1244 від 15.11.2019 р.) аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову про стягнення аліментів і до досягненню повноліття, [PERSON] . Судові витрати з розгляду вказаної справи покласти на відповідача, [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис про шлюб №189 від 26.10.2019 року, внесений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2019 року, актовий запис № 41 вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу є таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що дитина проживає разом з позивачкою. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст. 12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, враховуючи позиції учасників процесу, визнання позовних вимог відповідачем, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає справедливим та обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини зазначений позивачем, з яким погодився відповідач 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 454,00 грн. (908,00 грн. х 50%). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить також стягнути судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого було звільнено позивача при зверненні до суду, на користь держави у розмірі 908,00 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved