Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача про відшкодування майнової і моральної шкоди, мотивуючи тим, що 31.07.2017 року стався страховий випадок за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та [PERSON]., який керував автомобілем [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано технічних пошкоджень. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2017 року визнано вину водія [PERSON] Автомобіль Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER] застрахований полісом, який укладений з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». позивачу сплатило страхове відшкодування в розмірі 18843,07 грн. Згідно звіту №125 від 13.09.2017р. про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], вартість матеріального збитку внаслідок його пошкодження в ДТП складає 31503,89 грн.\~ Крім матеріальних збитків позивачу завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 5000,00 грн. , оскільки з вини відповідача мало того що пошкоджено його транспортний засіб,так в момент ДТП в автомобілі знаходилася його вагітна дружина та дитина, через що відчував душевні, емоційні страждання та сильні хвилювання за їх стан здоровя. У звязку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача 19760,82 грн., що складаються з заподіяного матеріального збитку 12660,82 грн., 500грн.,франшизи, моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., вартості проведених експертних досліджень в сумі 1600,00 грн.\~\~ Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу та третій особі було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідача, було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, які були повернуті на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 31.07.2017 року о 15.40 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом Toyota Cruiser, д.н. [NUMBER] в м. Херсоні по вул. Олександрівська,116 при виїзді на перехрестя з вул. Качельна не надав перевагу в русі т/з Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення в результаті чого т/з Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER] до якого був приєднаний причеп д/н4613ХШ відкинуло на т/з Nissan Primera д/н ВТ 6677АС, який зупинився на перехресті для надання переваги в русі, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХК 361170. Відповідно до звіту №125 від 13.09.2017р. про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], вартість матеріального збитку внаслідок його пошкодження в ДТП складає 31503,89 грн.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК). Відповідно до відповіді\~ ПрАТ "Української пожежно-страхової компанії" на лист позивачу [PERSON] було відшкодовано за автомобіль [NUMBER] матеріальну шкоду в сумі 188843,07 грн. Страхове відшкодування за пошкоджену шліфувальну машину сплачено 5130,00грн. Франшиза складає 500грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП транспортному засобу Daewoo Lanos, д.н. [NUMBER], сума в розмірі 12660,82 грн. та\~ 500,00грн. франшиза. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що компенсації такої шкоди в сума 5000,00 грн.,підлягає задоволеню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1600,00 грн. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved