Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних , а також судових витрат з розгляду даної справи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2014 року , яке набрало законної сили 22.12.2014 року, на його користь стягнуто грошові кошти у розмірі 96 657,47 грн. боргу (63 000 грн. основного боргу згідно розписки від 01.05.2014р., 30 800,00 основного боргу згідно розписки від 19.05.2014р., 2 063,60 грн. нарахованого індексу інфляції, 793,86 грн. три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Виконавчий документ видано 22.12.2014 року. Вказаний виконавчий лист знаходився на примусовому виконані у Франківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у період з лютого 2015 року. 21 лютого 2018 року за його, позивача, заявою, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 55858159. У ході примусового виконання судового рішення у період з лютого 2015 року до часу звернння та подвчі позорвудо суду, державними виконавцями Франківського ВДВС Львівського МУЮ та приватним виконавцем здійснювались виконавчі дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження". На даний час рішення суду Відповідачем не виконано. Із покликанням на ст.. 625 ЦК України, вважає, що на його користь із відповідача підлягають стягненню нараховані на суму заборгованості індекс інфляції за період із 31.05.2015р. по 30.05.2018 р. в розмірі 36 582,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят дві грн 00 коп.) та 3% річних від простроченої суми за період з 31.05.2015 р. по 30.05.2018р. в розмірі 8449,71 грн. (вісім тисяч чотириста сорок дев'ять грн. 71 коп.). Просить позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позові. Просить такий задовольнити. В чергове судове засіданні позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином повідмлялась про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у її відсутності суду не надала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає , що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом встановлено, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/5729/14-ц (2/465/2985/14) від 11 грудня 2014 р., яке набрало законної сили 22.12.2014 р., позовні вимоги [PERSON] задоволено зокрема, стягнуто з [PERSON] на його коритсь грошові кошти у розмірі 96 657,47 грн. боргу (63 000 грн. основного боргу згідно розписки від 01.05.2014р., 30 800,00 основного боргу згідно розписки від 19.05.2014р., 2 063,60 грн. нарахованого індексу інфляції, 793,86 грн. три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення). На підставі вказаного судового рішення, що набрало законної сили 22.12.2014 р. Франківським зайонним судом м. Львова видано Виконавчий лист від 11.12.2014 року. Виконавчий лист № 465/5729/14-ц (2/465/2985/14) знаходився на примусовому виконані Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з лютого 2015 року до лютого 2018 року. 21 лютого 2018 року за заявою Позивача, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №155858159. 30 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем видано Довідку № 1756, де повідомляється, що станом на сьогоднішній день рішення не виконано, боржником не вжито жодних заходів для виконання вищезгаданого рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки розрахунок із позивачем не проведений, суд визнає обґрунтованими вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання . Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у спорі про застосування наслідків порушення грошового зобов»язання ( справа № 6-113 цс 14 , постанова від 01.10.2014 року), будь-яке зобов»язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов»язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватись, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць прострочення. Така позиція висвітлена в листі Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997р. № 62-97р. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на індекс інфляції за кожен місяць прострочення платежу окремо. При цьому, якщо заборгованість виникла з 1 по 15 число відповідного місяця, розрахунок індексу інфляції слід проводити з врахуванням цього місяця. Судом приймаються розрахунки позивача відповідно до яких , нарахований на суму заборгованості індекс інфляції за період з 31.05.2015 року по 30.05.2018 року складає 36582,00 грн. Окрім цього судом приймаючться розрахуник 3% річних за цей період, сума яких становить 8449,71 грн. Прийма.ючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторні процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторна зобовязана довести перед судом тіобставини на які вона покликається. Разом з тим, відповідач вказаних позовних вимог не спростувала. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved