Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що 22.06.2012 року в с. Саївка Гребінківського району померла [PERSON], яка на час смерті мала у власності земельну ділянку площею 5,760 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сербинівської сільської ради. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно залишила у спадок [PERSON], проте останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку. Просить суд встановити юридичний факт, що [PERSON], згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №205825, виданого 25.06.2012 року Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, та [PERSON], згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №177368, є однією і тією ж самою особою; визнати за ним, [PERSON], [INFO], у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 5,760 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сербинівської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №177368; судові витрати віднести на його рахунок. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно наданої заяви просить розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.06.2012 року в с. Саївка Гребінківського району Полтавської області померла [PERSON], згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ №205825, виданого 25.06.2012 року Сербинівською сільською радою Гребінківського району (а.с.10). На час смерті вона мала у власності земельну ділянку площею 5,760 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сербинівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №177368, виданим 15.11.2004 року головою Гребінківської районної державної адміністрації на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації № 184 від 11.10.2004 року кадастровий номер 5320884200-00-001-0227 (а.с.11). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або законом. У відповідності до вимог ст.1233 Кодексу, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за №39 від 18.05.2007 року (а.с.9), відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона згідно із законом буде мати право заповіла позивачу - [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст.1270 Кодексу, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. З метою прийняття спадщини позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Гребінківської державної нотаріальної контори. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовила. Свої дії мотивувала розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах на спадкове майно. Про цей факт свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №40/02-14/349/2012 від 24.01.2014 року (а.с.14). У відповідності зі ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У правовстановлюючих документах мають місце розбіжності у написанні прізвища спадкодавця «Кіяниця» та «Кияниця». Той факт, що [PERSON], згідно зі свідоцтвом про смерть, та [PERSON], згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку є однією і тією ж самою особою, підтверджується довідкою Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області №17 від 24.01.2017 року. Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає факт, що має юридичне значення встановленим. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 1216, 1217, 1225, 1233, 1268, 1270 ЦК,

Outcome: approved