Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва на право власності від 01 серпня 2014 року перебуває у державній власності, власником якого є держава в особі Міністерства оборони України, а Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці являється балансоутримувачем та обслуговувачем даного гуртожитку. Вищевказаний гуртожиток, призначений для забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень на час проходження військової служби. Одним із таких військовослужбовців, що перебував на квартирному обліку у КЕВ м.Чернівці та у списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов у Чернівецькій міській раді, був [PERSON] . Відповідно до ордеру №78 від 16 вересня 2009 року на гуртожиток, військовослужбовцю [PERSON] , у складі сім`ї [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син), надано право на зайняття кімнат №19 та №20 житловою площею 35,04 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідно до витягу із протоколу №20 засідання житлової комісії Чернівецького обласного військового комісаріату від 05 жовтня 2018 року, військовослужбовець [PERSON] знятий із квартирного обліку, оскільки рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 03 листопада 2017 року №574/21, [PERSON] надано матеріальну допомогу цільового спрямування для придбання житла в розмірі 1 489 347,18 грн.. У подальшому, [PERSON] придбав дві квартири за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] скористався правом на поліпшення житлових умов у повному обсязі, шляхом отримання від виконавчого комітету Чернівецької міської ради матеріальної допомоги для придбання житла. Однак, від 23.03.2019 року та станом на теперішній час, [PERSON] , являючись власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , і надалі зареєстрований та проживає разом із сім`єю у складі: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), у кімнатах [ADDRESS] . Позивач вважає, що у зв`язку із вищенаведеним та враховуючи те, що виплата грошової компенсації прирівнюється до забезпечення постійним житлом, вважаю, що у [PERSON] відпали законні підстави для проживання у кімнатах [ADDRESS] та [ADDRESS] , що є підставою виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення відповідно до законодавства. У зв"язку з вищевикладеним позивач просить суд виселити відповідачів із кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] ) у гуртожитку без надання іншого жилого приміщення та стягнути судовий збір. Відповідач [PERSON] скористався правом у наданні відзиву. В поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідач [PERSON] перебував на обліку поліпшення житлових умов, оскільки є учасником бойових дій та інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій - інвалідів війни. на підставі Ордера №78 відповідачі вселилися у кімнати №19.20 в будинку гуртожитку [ADDRESS] . 29.09.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку КЕВ м. Чернівці. На підставі рішення ЧМР №574/21 від 03.11.2017 року відповідачу [PERSON] надано матеріальну допомогу з цільовим спрямуванням для придбання житла в розмірі 1 489 347грн, 18коп. 21.11.2017 року відповідач [PERSON] придбав одокімнатну квартиру [ADDRESS] , який був введений в експлуатацію в середині 2019 року Зазначає, що після передачі вказаних квартир відповідач розпочав там капітальний ремонт, який наразі триває. Вважає, що договір найму житлового приміщення від 29.09.2016 року на сьогоднішній день є чинним, оскільки відповідно до п.5.1. цього договору жодна із сторін за місяць до закінчення строку письмово не заявляв вимоги про розірвання договору або необхідність його перегляду та з огляду та те, що в придбаних квартирах досі тривають ремонтні роботи, то вимога про виселення відповідачів з неповнолітніми дітьми із кімнат гуртожитку є безпідставною та необґрунтованою. У зв`язку з викладеним відповідач вважає, що позивач подав позов безпідставно, позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як він з його сім"єю вселений та зареєстрований на законних підставах. На підставі вище викладеного у відзиві просив в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач разом з членами сім`ї вселився у займане приміщення згідно ордера у зв`язку з проходженням служби у Збройних Силах України. Однак у подальшому [PERSON] отримав на себе та членів сім`ї компенсацію, скориставшись своїм правом відповідно до Інструкції №380 (Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом МОУ №380 від 31.07.2018 р.). Дана компенсація прирівнюється до забезпечення постійним житлом. Проте з гуртожитку відповідач із членами сім`ї не виселився та продовжує проживати у займаних кімнатах на даний час. На підставі вищевикладеного просив задовольнити позов у повному обсязі. Як встановлено судом, гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва на право власності від 01 серпня 2014 року перебуває у державній власності, власником якого є держава в особі Міністерства оборони України, а Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці являється балансоутримувачем та обслуговувачем даного гуртожитку /а.с.55/. Вищевказаний гуртожиток, призначений для забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень на час проходження військової служби. Згідно \~ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління та головним органом у сфері оборони і військового будівництва, а Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці (далі КЕВ м.Чернівці) є його структурним підрозділом та являється органом влади на місцях у системі Збройних Сил України, на балансі якого перебувають військове майно та покладено відомчий контроль за його використанням. Відповідно ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі-військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Відповідно до положень Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018, у Квартирно-експлуатаційному відділу м.Чернівці ведеться облік військовослужбовців та військовослужбовців запасу, серед яких є і учасники антитерористичної операції, які потребують поліпшення житлових умов. Разом з цим, деякі із військовослужбовців також перебувають\~ в списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов у Чернівецькій міській раді. Військовослужбовець [PERSON] перебував на квартирному обліку у КЕВ м.Чернівці та у списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов у Чернівецькій міській раді. Відповідно до ордеру №78 від 16 вересня 2009 року на гуртожиток, військовослужбовцю [PERSON] , у складі сім`ї [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син), надано право на зайняття кімнат №19 та №20 житловою площею 35,04 кв.м., за адресою: [ADDRESS] /а.с.54/. Відповідно до статті 129 Житлового кодексу РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Оскільки згідно зі ст. 129 Житлового кодексу УРСР ордер є підставою для вселення на надану жилу площу, після якого особа набуває право користування жилим приміщенням, позбавлення такого права та виселення особи можливе лише з підстав, передбачених законом, зокрема, статтями 59, 72, 132 Житлового кодексу УРСР.\~ 12 вересня 2016 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Чернівці та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку КЕВ м.Чернівці /а.с.63а/. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 03 листопада 2017 року №574/21, [PERSON] надано матеріальну допомогу цільового спрямування для придбання житла в розмірі 1489347,18 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят дев`ять тисяч триста сорок сім грн.. 18 коп.) /а.с.57/. Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов врегульовує Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка затверджена наказом МОУ №380 від 31.07.2018 р. Відповідно до частини 2 пункту. 2 Розділу1 Інструкції №380 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця). Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення (частина 4 Інструкції). Отже, виходячи з вищенаведеного, [PERSON] разом із членами сім`ї за їх бажанням отримали грошову компенсацію за належне їм для отримання житлове приміщення. Дана компенсація прирівнюється до забезпечення постійним житлом. Відповідно до витягу із протоколу №20 засідання житлової комісії [INFO] від 05 жовтня 2018 року, військовослужбовець [PERSON] знятий із квартирного обліку на підставі п.1-1 ст. 40 ЖК УРСР та п. 2.18 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737 /а.с.56/. [PERSON] придбав дві квартири за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 листопада 2019 №188288148 та №188288043/а.с.65-66/. Згідно п.1 ст. 40 \~Житлового кодексу Української СРС громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Аналогічне твердження зазначене у п. 2.18 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (в редакцій, діючій на прийняття рішення). Згідно п. 1 розділу VIII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018, військовослужбовці та члени їх сімей, які перебувають на обліку, мають право отримати грошову компенсацію за належне їм для отримання житлове приміщення. Пунктом 4\~розділу І\~Інструкції з\~організації забезпечення\~військовослужбовців Збройних\~Сил України\~та членів\~їх сімей\~жилими приміщеннями,\~затвердженої наказом\~Міністерства оборони\~України №380\~від 31.07.2018\~передбачено,\~що \~військовослужбовцям,\~які перебувають\~на обліку\~осіб,\~що потребують\~поліпшення житлових\~умов шляхом\~надання житлових\~приміщень для\~постійного проживання,\~та які\~мають вислугу\~на військовій\~службі 20\~років і\~більше,\~та членам\~їх сімей\~надаються житлові\~приміщення для\~постійного проживання\~або за\~їх бажанням\~виплачується грошова\~компенсація за\~належне їм\~для отримання\~жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Отже, [PERSON] скористався правом на поліпшення житлових умов у повному обсязі, шляхом отримання від виконавчого комітету Чернівецької міської ради матеріальної допомоги для придбання житла. Відповідно до п.26 розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018, особи, звільнені з військової служби, які були забезпечені службовим жилим приміщенням, жилою площею у гуртожитку (сімейному гуртожитку) та залишені на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, не підлягають виселенню до забезпечення їх встановленим порядком постійним житлом. Виселення з гуртожитку (сімейного гуртожитку) без надання іншого жилого приміщення здійснюється відповідно до статей 116, 132\~Житлового кодексу\~Української РСР (далі - ЖК УРСР). Згідно ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Тобто з гуртожитку відповідач із членами сім`ї не виселився та продовжує проживати у займаних кімнатах. Таку поведінку слід розцінювати, як зловживання правом, оскільки відповідач, скориставшись своїм правом на житло та маючи об`єктивну можливість купити одну квартиру та привести її у житловий стан, цього не зробив та продовжує проживати у спірному житлі, порушуючи право власності позивача. Суд також звертає увагу на Договір найму житлового приміщення в гуртожитку КЕВ м. Чернівці від 12.09.2016 року, а саме на п.1.3.9 Договору, в якому зазначено, що наймач зобов`язується звільнити житлове приміщення в місячний термін у разі одержання іншої житлової площі, зміни місця служби. Згідно зі статтею 109\~ЖК Української\~РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У відповідності до \~статей 316, 317\~Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм\~майном. Відповідно до\~статті 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено\~статтею 391 ЦК України. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 326 Цивільного кодексу України, управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Згідно статті 391\~ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном з огляду на обставину отримання відповідачами від держави компенсації за рішенням ЧМР про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла №574/21 від 03.11.2017 року, що прирівнюється, до отримання житла для постійного проживання. Окрім того, відповідачем [PERSON] були придбані квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] (23.03.2019 р. - дата державної реєстрації), однак станом сьогодні 2021 рік з гуртожитку відповідач із членами сім`ї не виселився та продовжує проживати у займаних кімнатах на даний час. При цьому, виселення неповнолітніх осіб з гуртожитку не є порушенням їх права на житло, оскільки компенсація за невикористане житло отримувалась і на них як на членів сім`ї [PERSON] , тому з наведених вище підстав втратили право на користування приміщеннями № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] . Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена у Постанові Верховного суду Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справа №759/4907/18 Дослідивши докази, надані в порядку ст.ст.\~76 - 80, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2\~ст. 13 ЦПК України). Підстави для збирання судом доказів в даній справі відсутні (ч. 2\~ст. 13 ЦПК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст.\~133, ч. 1 ст.\~141, п. 2 ч. 5 ст.\~265 ЦПК України.

Outcome: approved