Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] ( адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] ( адреса: [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу скеровано за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між ним та відповідачем зареєстровано шлюб - 21.07.1990 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 181. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З 1996 року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 року справу передано для розгляду судді Ю.В.Донченко. Ухвалою судді від 23.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого слухання. Ухвалою суду від 09.09.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та дав аналогічні пояснення тим, які викладені в позові, просив позов задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по даній справі. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, хоча повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомила, заяви про відкладення судового засідання не подавала, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, а тому за згодою позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка являється її молодшою сестрою. Сторони по справі одружились у 1990 році, від шлюбу мають сина, 1991 р.н.. Їй відомо, що позивач та відповідачка з 1996 року проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Відповідачка з 2001 року постійно проживає в Італії, приїжджає на Україну 1-2 рази в рік, про поданий позов про розірвання шлюбу відповідачці відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] та свідок [PERSON] . кожен окремо пояснили, що сторони по справі одружились у 1990 році, їм відомо, що з 1996 року позивач та відповідачка проживають окремо, близько останніх 15 років відповідачку не бачили. Їм відомо, що відповідачка поїхала на заробітки в Італію, з того часу її не бачили, шлюб носить формальний характер. Заслухавши пояснення позивача, свідків з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, а саме з 1996 року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач вказав на те, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача, свідків, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Відповідачка не надала заперечень на позовні вимоги. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved