Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М. 18.08.2014 року за Р/№277 на 65/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та побутових споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.06.2019 року витребувано з Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори копії спадкової справи №308/2017 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі тапризначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вважав позов таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . За життя, [PERSON] належало 65/100 часток житлового будинку [ADDRESS] : - 18/100 частин житлового [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 31.10.1963 року за р. №3-6011. Право власності зареєстроване ММБТІ 03.01.1964 року за реєстровим номером 5307 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 року за індексним номером 25815975. - 24/100 частин житлового [ADDRESS] на підставі свідоцтва про власності на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 25.02.1982 за р.№ 6-477. Право власності зареєстровано ММ БТІ 02.03.1982 року та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.08.2014 року за індексним номером 25810036. - 23/100 частин житлового [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 19.03.1956 року за реєстровим №2217. Право власності зареєстровано ММ БТІ 24.06.1959 року та записом в реєстрову книгу №2935. Співвласником зазначеного житлового будинку з часткою 7/20 часток на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 21.04.1978 року за реєстровим номером 1-3671, є [PERSON] . Окрім того, спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області 19.08.2014 року за індексним номером 25776206, належить ціла земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,038 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд. Як вбачається з рішення Миколаївської міської ради №43/40 від 16.09.2014 року надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 156 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Згідно рішення Миколаївської міської ради №42/44 від 24.07.2014 року надано у власність [PERSON] у власність земельну ділянку площею 380 кв.м. для обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд по [ADDRESS] . За рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 11.05.2018 року житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , надано нову адресу: [ADDRESS] . 18.08.2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М. за реєстровим №277, яким розпорядилася своїм майном на користь [PERSON] . Згідно довідки ТОВ "Центральний 1" №1093 від 19.06.2017 року [PERSON] проживала та була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] з 05.03.1956 року по день смерті [INFO] та на день смерті з нею проживала без реєстрації її донька [PERSON] з жовтня 2016 року. Позивач звернулася до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23.01.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки спадкодавцю [PERSON] належить 65/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення Миколаївської міської ради №42/44 від 24.07.2014 року, за яким спадкодавцю надано у власність цілу земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано 14.08.2014 року Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно 19.08.2014 року за №25776206 на вказану цілу земельну ділянку. Враховуючи належність спадкодавцю 65/100 частин вказаного житлового будинку, нотаріусом встановлено невідповідність частки спадкодавця в земельній ділянці під цим житловим будинком частці самого житлового будинку. За такого, нотаріус позбавлений можливості встановити розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку, яка належала б спадкодавцю у вказаному житловому будинку. Окрім того, із наданих документів вбачається неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку відсутністю документу, необхідного для вчинення нотаріальної дії, а саме: договору про виділ часток у праві спільної часткової власності на вказаний житловий будинок, а також документу, що засвідчує здійснення перерахунку часток у зв`язку з цим виділом, та у зв`язку з невідповідністю частки спадкодавця в житловому будинку та земельній ділянці під ним. 14.09.2018 року [PERSON] звернулася до Центру з надання адміністративних послуг та Миколаївської міської ради із заявою, в якій просила роз`яснити можливість отримання правовстановлюючого документу на цілий житловий будинок [ADDRESS] на ім`я матері, оскільки вказана розбіжність - частка у житловому будинку та земельна ділянка з часткою 1/1 (тобто ціла земельна ділянка) перешкоджають у оформленні права спадкування. 22.10.2018 року Миколаївською міською радою [PERSON] надано відповідь на звернення, в якій позивачу роз`яснено право на звернення до суду. Як вбачається із спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право, ніж шляхом звернення до суду з відповідним позовом, її позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved