Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, індексацію, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Аргументує свої вимоги тим, що 01 липня 2004 року його було прийнято на роботу в товариство з обмеженою дповідальністю «БУ-1 Прилуки» на посаду водія на підставі наказу № 1 від 01 липня 2004 року. 13 листопада 2017 року його було звільнено з посади механіка за власним бажанням на підставі наказу №50-к/тр від 13 листопада 2017 року. 30 листопада 2017 року він звернувся до відповідача з вимогою виплатити йому заробітну плату у сумі 7263,40 грн., компенсацію за 54 дні невикористаної щорічної відпустки - 5 375,60 грн., індексацію заробітної плати з 16.02.2007 року по грудень 2015 року у сумі 4 935,81 грн. Але до цього часу ТОВ «БУ-1 Прилуки» не провів йому виплати заробітної плати при звільненні. Через затримку розрахунку при звільненні, на даний час у нього відсутні засоби до існування, він не має змоги утримувати свою сім»ю, тривале позбавлення його матеріальних засобів для існування вимагає додаткових зусиль для організації його життя, у зв»язку з чим йому завдано моральної шкоди. Тому позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути на його користь з відповідача невиплачену заробітну плату у сумі в розмірі 18 747,37 грн., яка складається з : невиплаченої заробітної плати у розмірі 7 263,40 грн., невиплаченої компенсації за невикористану відпусту - 5 375,60 грн., компенсації за затримку виплати заробітної плати - 217,90 грн., невиплаченої індексації заробітної плати - 4 935,81 грн., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що станом на 03 грудня 2017 року становить - 954,66, 90 грн. та 5000,00грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків виходячи з наступного. Відповідно до трудової книжки, [PERSON] 01 липня 2004 р. прийнято на роботу в ТОВ «БУ-І Прилуки» по переводу з БУ-1 АТФ «Укргазбуд» на посаду водія на підставі наказу № 1 від 01 липня 2004 р.(а.с.6-7) Згідно з наказом №50-к/тр від 13.11.2017 р. виданого ТОВ «БУ-І Прилуки», [PERSON], механіка, з 13 листопада 2017 року звільнено за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України(а.с.8) Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. При визначенні суми грошової компенсації за невикористані відпустки суд виходить з роз»яснень, даних в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно яких при розгляді спору про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної щорічної відпустки тільки в разі звільнення його з роботи, а в разі, якщо працівник не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст.238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки, виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Згідно з ст.75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до довідки №1/97 від 01.12.2017 року наданої ТОВ «БУ-1 Прилуки», заробітна плата [PERSON] за час роботи в ТОВ «БУ-1 Прилуки» становить за червень 2017 року 1432 грн., за липень 2017 року 1535, 40 грн., за серпень 2017 року 1432 грн, вересень 2017 року- 1432 грн., жовтень 2017 року -1432 грн., а всього 7263,40 грн. Компенсація за невикористану відпустку (54 днів) складає 5375,60 грн., компенсація за затримку виплати заробітної плати складає 217 грн. 90 коп., індексація заробітної плати з 16.02.2007 року по грудень 2015 року складає 4935,81 грн. Всього 17792, 71 грн.(а.с.9) Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У разi коли середня мiсячна заробiтна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат i допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробiтної плати на середньомiсячне число робочих днiв у розрахунковому перiодi. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки з 14 листопада 2017 р. по 03 грудня 2017 року, тобто з дати звільнення позивача по дату ухвалення рішення суду здійснено наступним чином. Таким чином, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також підлягає задоволенню в розмірі 954 грн. 66 коп. (68,19 грн. х 14 (робочих дня). Щодо вимог позивача відшкодувати моральну шкоду суд зазначає наступне. Частиною першою ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд також враховує роз'яснення, надані у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено, що з вини відповідача було порушено законні права позивача на отримання належних йому грошових сум, що призвело до моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя (необхідності пошуку коштів для забезпечення своїх потреб та потреб своєї сім`ї з інших джерел, звільнення з роботи з вини роботодавця, необхідності пошуку та працевлаштування, звернення до суду з позовом). Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням обставин справи, характеру, тривалості та тяжкості моральних страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень доведені позивачем саме у такому розмірі, відповідно суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 640 грн.00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судовий збір за позов немайнового характеру у розмірі 640 грн.00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, ст.ст.247,263-265,273,280-281,284,289,354 ЦПК України, суд

Outcome: approved