Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.01.2016 уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований Адміністрацією міської частини Прага 6 в томі 24 за 2016 рік, сторінка/лист 210, порядковий номер 8, місце укладення шлюбу: Прага 6 Бубенеч, №728, Чеська Республіка. На момент укладення шлюбу вони були громадянами України. Від подружніх стосунків дітей не мають. Після укладення шлюбу проживали за місцем реєстрації відповідача на території Чеської Республіки в м.Прага, але поступово відносини в родині змінилися у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя, відповідач кардинально змінив своє ставлення до неї та до сім'ї в цілому, почав зловживати спиртними напоями, постійно влаштовував привселюдні сварки без жодних на те підстав, що призвело до того, що вони втратили почуття взаємної поваги та любові і між ними склались неприязні стосунки. Згодом позивач за власної ініціативи змінила місце проживання та переїхала до своїх батьків в Україну, де мешкає і по теперішній час, відповідач залишився проживати у м.Прага, добровільно розірвати шлюб відмовляється. За таких обставин вважає, що шлюб існує формально, вони проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просила розірвати шлюб. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.В порядку ч.1 ст.415 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), суд звертався із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Чеської Республіки для вручення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а також допиту відповідача. За інформацією Посольства України в Чеській Республіці виконання судового доручення не видалося можливим, так як відповідач на запрошення відвідати Посольство не зявляється, письмові повідомлення на його адресу ігнорує. Відповідно до вимог ч.4\~ст.223 ЦПК України,\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб № облікового формуляру О 113298 15.01.2016 сторони зареєстрували шлюб, місце укладення шлюбу: Прага 6 Бубенеч, №728, про що зроблено запис в книзі записів громадянського стану про шлюб відділу записів громадянського стану Адміністрації міської частини Прага 6 в томі 24 за 2016 рік, сторінка/лист 210, порядкий номер 8. Від шлюбу дітей не мають. Після реєстрації шлюбу сторони мешкали у м.Прага Чеської Республіки. Під час спільного проживання між сторонами постійно виникали сварки у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя та сімю, що призвело до того, що вони втратили почуття взаємної поваги та любові і між ними склалися неприязні стосунки. У зв'язку з неможливістю проживання з відповідачем, позивач виїхала з Чеської Республіки до своїх батьків до с.Суботці Знамянського району Кіровоградської області Україна. Повертатися до відповідача до Чеської Республіки наміру у позивача немає. Вона, як громадянка України, зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта\~громадянина України для виїзду за кордон серії CD 002851, на даний час проживає на території Чеської Республіки. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено, шлюб існує формально, вони проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Пунктом 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 №24-754/0/4-13 передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Згідно зі ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Оскільки сторони є громадянами України, а тому в даному випадку припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні стосунки фактично припинено, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved