Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Посилався на те, що батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини, зазначено [PERSON] та [PERSON]. Мати дитини [PERSON] померла 12.11.2013 року, після чого дитина на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.11.2013 року була відібрана від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. В подальшому, малолітнього було влаштовано до прийомної сімї [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою [INFO]. Батько дитини [PERSON] з квітня 2015 року вихованням сина не займався, не відвідував його та піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до хлопчика. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, з метою соціального захисту малолітнього, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Також позивач зазначив, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, у добровільному порядку з ним домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було. Просив позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з нього на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Пояснив, що відповідач не здійснює догляду за дитиною, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню сина. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа у судовому засіданні позов підтримала. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився 27.09.2012 року, його батьками згідно копії свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Мати дитини [PERSON] 12.11.2013 року померла (а.с.11). Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як було встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.11.2013 року позов прокурора було задоволено, відібрано у [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO] та передано його органу опіки та піклування для подальшого влаштування у відповідний державний заклад (а.с.13-14). Починаючи з квітня 2015 року відповідач [PERSON] життям та здоровям дитини не цікавився, не займався його вихованням та не надав матеріальної допомоги на його утримання, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків (а.с.21-25). В подальшому, згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.04.2016 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). У відповідності до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Із досліджених письмових доказів, встановлено, що [PERSON] вихованням свого сина не займається, його здоровям та життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує положення статті 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної [PERSON] РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» де передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від тою, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.2, ч.3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із досліджених матеріалів справи видно, що відповідач офіційно не працює, однак підробляє, має мінливий нерегулярний дохід. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 1167 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років 1455 гривень. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши із відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини:[PERSON], [INFO] у розмірі по 500 гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів.

Outcome: approved