Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 24.10.2014 року померла його мама [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді 1\\4 частки будинку №28 «Д» по вул. Свободи в м. Узині, Білоцерківського району. Спадкоємцем за заповітом є позивач по справі, але оформити спадщини через органи нотаріату не може, отримав відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. В зв»язку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1\\4 частину житлового будинку № 28 «Д» по вул.Свободи в м. Узині Білоцерківського району. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] міська рада Київської області не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали клопотання де просили провести розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнали. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 24.10.2014 року померла [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Встановлено, що за час життя померла [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON], що підтверджено копією заповіту в матеріалах спадкової справи. Встановленим є те, що позивач частково оформив свої спадкові права, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на грошові вклади та на 1\\4 частку житлового будинку літ. «А» по вул.. Свободи №28, який належав [PERSON], спадкоємцем якого згідно закону на обовязкову долю була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. (а.с.6). Встановленим є те, що 03.12.2015 року було виготовлено технічний паспорт на садибний індивідуальний житловий будинок №28 по вул.. Свободи в м. Узині. Із схематичного плану домоволодіння вбачається, що під літ. «Д» зазначено літню кухню 1991 року побудови. Згідно довідки №2039 від 03.12.2015 року наданої КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03.10.1989 року мав у власності будинок №28 по вул. Свободи в м. Узині. На день проведення технічної інвентаризації 03.12.2015 року до даного житлового будинку відносяться будівлі та споруди, серед яких літня кухня з прибудовами літ. «Д», «д», «д1». Самочинне будівництво відсутнє. Так, судом було оглянуто спадкову справу № 76\\2015 до майна померлої [PERSON] Позивач у справі прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] в установлений законом строк, подав в шестимісячний строк після її смерті заяву про прийняття спадщини. Встановленим є те, що 10.06.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\4 частку літньої кухні з прибудовами, позначеної на плані літ. «Д», розташованої за адресою м. Узин вул.. Свободи №28, оскільки ні спадкодавець, ні [PERSON] за життя не здійснили державної реєстрації права власності на це майно. Дане підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 року. (а.с.9). При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач подав до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, але оформити в повній мірі свої спадкові права на нерухоме майно він не має можливості, отримав відмову нотаріуса. Однак, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства , що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селещах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03.10.1989 року мав у власності будинок №28 по вул. Свободи в м. Узині. На день проведення технічної інвентаризації 03.12.2015 року до даного житлового будинку відносяться будівлі та споруди, серед яких літня кухня - літ. «Д», що підтверджено довідкою МБТІ від 03.12.2015 року за №2039, самочинне будівництво відсутнє. Згідно довідки [PERSON] міської ради [PERSON], який помер 29.01.2013 року до дня смерті був зареєстрований за адресою : [INFO], на день його смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована його дружина [PERSON] [INFO], яка померла 24.10.2014 року. З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після померлої [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину (обовязкову частку) після смерті свого чоловіка [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved