Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідача, [PERSON], заборгованість за тимчасове користування місцями розташування рекламного засобу, що розташований за адресою: вулиця Заводська - район РМЦ в м. Жовті Води Дніпропетровської області за період з 01.02.2015 року по 01.08.2017 рік у розмірі 21 704,24 грн., 3% річних у розмірі 1625,00 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 14889,05 грн., а всього на загальну суму 38218,29 грн. Зобов'язати відповідача демонтувати рекламний засіб та стягнути з нього судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 05.01.2011 року ФОП [PERSON] уклав з виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради договір №30 «Про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів» строком на 5 років, тобто до 11 січня 2016 року. На підставі рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за №8 від 05.01.2011 року [PERSON] 11.01.2011 року видано дозвіл на розміщення рекламного засобу в районі перехрестя вул. Заводська - район РМЦ. При укладенні договору ФОП [PERSON] було надано розрахунок плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу, який останній повинен сплачувати до місцевого бюджету у відповідності до умов договору а саме в п.4.2 передбачено плату за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу. Але з 05.01.2011 року, тобто з моменту укладення договору, ФОП [PERSON] не вносив своєчасну оплату у відповідності до умов договору. Листом від 08.07.2014 року за №4/4-247-01-16 на адресу ФОП [PERSON] було надіслано претензію про необхідність сплатити утворену заборгованість. Аналогічні претензії на адресу відповідача направлялися 09.12.2014 року, 12.06.2015 року та 16.11.2015 року. Відповіді на претензії не надходили, заборгованість не погашалася. 05.05.2014 року, 25.06.2014 року та 09.07.2016 року ФОП [PERSON] звернувся з заявами про тимчасове припинення нарахування йому плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів посилаючись на те, що на них розміщується соціальна реклама, на що йому була надана обґрунтована відповідь про неможливість припинити нарахування плати на тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів. У відповідності до нарахувань Управління ЖКГ Жовтоводської міської ради за тимчасове користування місцями рекламних засобів перед місцевим бюджетом ФОП [PERSON], за 2015 рік 04.02.2015 року проводилася сплата заборгованості за 2014 рік у сумі 15 000 грн. Після чого ФОП [PERSON] платежів не проводив. Але в результаті несплати відповідачем плати за користування місцями розміщення рекламних засобів останній має заборгованість за період з 01.02.2015 року по 01.08.2017 рік перед місцевим бюджетом ФОП [PERSON] складає 21 704,24 грн., яка повинна була перераховуватися до місцевого бюджету, на яку нараховані 3% річних 1625,00 грн. та індекс інфляційного збільшення боргу 14889,05 грн. за період з 01.02.2015 року по 31.07.2017 рік, загальна сума заборгованості складає 38 218,29 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також, позивач просить зобов'язати відповідача демонтувати рекламний засіб за власний рахунок, як це передбачено п.6.1 договору №30 від 05.01.2011 року. Позивач свого представника у судове засідання не направив. В матеріалах справи містять ся клопотання представника виконавчого комітету Жовтоводської міської ради [PERSON] та та начальника Управління ЖКГ Жовтоводської міської ради про розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач, [PERSON], в судові засідання не з'являється, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Поштові конверти направлені на його адресу повертаються з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. За вказаних обставин суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з'явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником металоконструкції (Біл-борду) під розміщення наружної реклами в м. Жовті Води, вул. вулиці Заводська, район РМЦ відповідно до договору купівлі-продажу від 15 листопада 2010 року (а.с.17). 05 січня 2011 року ФОП [PERSON] уклав з виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради договір №30 «Про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів» строком на 5 років, тобто до 11 січня 2016 року (а.с.25-27). На підставі рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за №8 від 05.01.2011 року [PERSON] 11.01.2011 року видано дозвіл на розміщення рекламного засобу в районі вулиці Заводська, район РМЦ (а.с. 23,24). 01 липня 2011 року сторонами було ухвалено додаткову угоду до договору №30 від 05 січня 2011 року, якою було змінено п.4.1 договору та викладено його у такій редакції «розмір плати обчислюється у відповідності до положення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у м. Жовті Води, затвердженого рішенням Жовтоводської міської ради від 24.06.2011 року №302-12/VІ» та додано до даної угоди новий розрахунок (а.с.28,29). Таким чином між сторонами було укладено договір на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу, який за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Відповідно до пложення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у м. Жовті Води та п.4.2 вищезазначеного договору передбачено за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу внесення плати у місцевий бюджет. Розмір плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу може бути змінений в односторонньому порядку Виконавчим комітетом в разі зміни нормативної бази обчислення такої плати. п.4.3 передбачено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу вноситься щомісячно на підставі цього договору та щорічного розрахунку. (а.с.25 зворот) Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пунктів 4.3 Договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач свого обов'язку зі сплати не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість відповідача по оплаті за тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. Матеріалами справи підтверджується факт тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконував. У зв'язку із чим, має заборгованість за період з 01.02.2015 року по 01.08.2017 рік у сумі 21704,24грн., яка повинна була перераховуватися до місцевого бюджету та на яку нараховані 3% річних - 1625,00 грн. та індекс інфляційного збільшення боргу- 14889,05 грн. за період з 01.02.2015 року по 01.08.2017 рік, а загальна сума заборгованості складає 38 218,29 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача. Листом від 08.07.2014 року за №4/4-247-01-16 на адресу ФОП [PERSON] було надіслано претензію про необхідність сплатити утворену заборгованість. Аналогічні претензії на адресу відповідача направлялися 09.12.2014 року, 12.06.2015 року, 16.11.2015 року. /а.с.38, 47, 53,60/ 29 квітня 2014 року, 24 червня 2014 року та 04 липня 2016 року ФОП [PERSON] звернувся з заявами до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про тимчасове припинення нарахування йому плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів посилаючись на те, що на них розміщується соціальна реклама, на що йому була надана обґрунтована відповідь про неможливість припинити нарахування плати на тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів. (а.с.39). У відповідності до нарахувань Управління ЖКГ Жовтоводської міської ради за тимчасове користування місцями рекламних засобів перед місцевим бюджетом ФОП [PERSON], за 2015 рік 04.02.2015 року проводилася сплата заборгованості за 2014 рік у сумі 15 000 грн. Після чого ФОП [PERSON] платежів не проводив. В результаті несплати відповідачем плати за користування місцями розміщення рекламних засобів останній має заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Дана заборгованість має відображення у помісячних нарахуваннях, доданих позивачем до позовної заяви /а.с.77-80, 82,95,96,97/. Також, позивач просить зобов'язати відповідача демонтувати рекламний засіб за власний рахунок, як це передбачено п.6.1 договору №30 від 05.01.2011 року так як термін дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами закінчився 11.01.2016 року. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ФОП [PERSON] - припинив свою підприємницьку діяльність 15.07.2014 року. /а.с.100-102/ Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного суду №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлено, що оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної рестрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалися ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки , за загальним правилом, громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 21704,24 грн. за період з 01.02.2015 року по 01.08.2017 рік позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований і тому ця сума має бути стягнута з відповідача. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.5.2.1 Договору, розповсюджувач за несвоєчасне або неповне внесення плати сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент сплати пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Отже, порушення відповідачем строків оплати, передбачених п. 4.2 є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач також правомірно нарахував відповідачу суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Згідно здійсненого позивачем розрахунку з відповідача також підлягає стягненню 14889,05 грн. індексу інфляції та 1625,00 грн. 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 7.2. договору, з яким суд також погоджується та вважає обґрунтованим. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог. В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3200 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved