Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], треті особи: Управління служб у справах дітей департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в якому просить суд визнати його батьком дитини, [PERSON], 2006 року народження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що знаходився у близьких стосунках із відповідачкою, [PERSON]. Спільне життя не склалось, шлюбу укладено не було та спільного господарства вони не вели. Від спільних стосунків з відповідачкою народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина народилася від батьків, які на час її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про позивача, як батька були внесені в актовий запис про народження відповідно до ч.2 ст.135 СК України. Відповідачка звернулася самостійно до Відділу реєстрації новонароджених та зареєструвала дитину у Книзі реєстрації народжень за власною вказівкою, не вказавши позивача батьком дитини, тобто дитина була записана на прізвище матері, по-батькові також записано за її вказівкою, а саме: [PERSON]. На даний момент дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному його утриманні. Позивач бажає, щоб саме він був записаний у Книзі реєстрації народження та свідоцтві про народження сина його батьком та син носив саме його прізвище. У судовому засіданні адвокат позивача - [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та на підтвердження вищезазначених фактів просила суд долучити до матеріалів справи оригіналу висновку генетичної експертизи визначення спорідненості. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечувала та позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час, місце та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки до суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача, встановив наступне. Позивач, [PERSON] знаходився у близьких стосунках із відповідачкою, [PERSON]. Спільне життя не склалось, шлюбу між ними укладено не було та спільного господарства вони не вели. Від спільних стосунків з відповідачкою народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.02.2006. Дитина народилася від батьків, які на час її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про позивача, як батька були внесені в актовий запис про народження відповідно до ч.2 ст.135 СК України. Відповідачка самостійно звернулася до Відділу реєстрації новонароджених та зареєструвала дитину у Книзі реєстрації народжень за власною вказівкою, не вказавши мене батьком дитини, тобто дитина була записана на прізвище матері, по-батькові також записано за її вказівкою, а саме [PERSON]. На підтвердження вищезазначених фактів позивачем був проведений молекулярно-генетичний аналіз визначення біологічної спорідненості у ТОВ ФІРМА «Б.А.Т.» - Біо Аналітичні Технології (ліцензія МОЗ: АЕ № 197546 від 11.04.2013 Свідоцтво про атестацію: № 100-008/2012). Відповідно до висновку спеціаліста від 25.11.2013 року - за результатами молекулярно-генетичного аналізу зразків громадян ЛС (301013) - батько та ЛС (301013) - син було встановлено, що ЛС (301013) - батько може бути біологічним батьком ЛС (301013) - син з вірогідністю 99,99995%. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб. Згідно постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006. року № 3 "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на яких встановлено ст.136 і ст.127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст.135 СК України здійснено оскільки відповідач зареєструвала дитину самостійно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення батьківства [PERSON] знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved