Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 21.07.2008 року, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], в сумі 33 885,21 грн., яка утворилась станом на 17.08.2016 року, посилаючись на порушення боржником своїх зобовязань. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечуючи наявність будь-яких правовідносин з ПАТ КБ «ПриватБанк». Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 202 ЦК України, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з Умов і правил надання банківських послуг Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», які діяли станом на дату підписання заяви відповідачем 21 липня 2008 року, ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» публічно пропонує необмеженому числу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови і правила надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1 розділу «Умови використання кредитних карт» Умов і правил надання банківських послуг передбачається, що дані умови використання кредитних карт, Пам'ятка клієнта/довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (тарифи), а також заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, встановлюють правила випуску, використання та обслуговування кредитних карт. Банк випускає клієнту карту на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт. Згідно пункту 2.1.2.1 Умов, для надання послуг банк видає клієнту карту, вид якої визначається в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки. При цьому, в Умовах та правилах надання банківських послуг викладено детальний опис всіх умов, які є істотними для договорів про надання банківських послуг, зокрема і договорів кредитування. Таким чином, згода відповідача на те, що Умови та правила надання банківських послуг є частиною укладеного між ним і банком кредитного договору, свідчить про досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України, а підписання [PERSON] анкети - заяви підтверджує укладення між нею і банком договору. Підписуючи анкету заяву, відповідачка виявила бажання оформити на своє ім'я кредитну картку, тобто, остання набула статусу клієнта банку - споживача банківських послуг та отримала можливість користуватися кредитним лімітом, отже, погодилася з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені п. 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно наявних у справі довідок ПАТ КБ «ПриватБанк», за договором про надання банківських послуг від 21.07.2008 року клієнту було оформлено картрахунок 5457082985461707 та видано картку, на яку встановлено кредитний ліміт в сумі 21 600 грн.. 16.02.2010 року кредитний ліміт був знижений до 1000 грн., з 02.07.2014 року та 02.06.2015 встановлений у межах 15 000 грн., строк дії кредитної картки травень 2018 року. Вказана обставина підтверджується довідками, виданими ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та випискою по рахункам відповідачки. Надані довідки підписані уповноваженою особою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та завірені мокрою печаткою банку. Виписка по рахункам також завірена мокрою печаткою та підписом співробітника банку. [PERSON] зазначені вище обставини жодним чином не спростовані. Переконливих та достатніх доказів на спростування факту отримання від банку кредитних коштів, не користування ними, відповідачка суду не надала. Твердження останньої про відсутність між нею та установою позивача будь-яких відносин повністю спростовуються наявним в матеріалах справи копією касових документів про рух коштів, з якого чітко вбачається, що [PERSON] активно користувалася послугами банку, знімала готівкові кошти та поповнювала рахунок, як у терміналах самообслуговування так і безпосередньо в банку, увесь час, починаючи з липня 2008 року. Про застосування позовної давності у судовому засіданні відповідачка, як того вимагає положення ст. 267 ЦПК України, не заявляла, а тому у суду немає підстав його застосовувати. За таких обставин, суд не вбачає підстав не приймати до уваги подані позивачем документи в якості належного підтвердження факту отримання [PERSON] кредитних коштів, користування ними, та існування між нею та банком договірних відносин. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по клієнту банку [PERSON] і виписки по її кредитним картковим рахункам встановлено, що остання, використовуючи кредитну картку, належним чином свої зобов'язання по поверненню використаних кредитних коштів не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 17.08.2016 року, її заборгованість за кредитним договором, згідно із наданим розрахунком, становить 33 885,21 грн., та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 15 825,62 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 5 164,07 грн., пені за прострочене зобов`язання 11 849,67 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1 200 грн., а також 500 грн. штрафу фіксована частина та 1 589,77 грн. штрафу процентна складова, що підтверджується наданим розрахунком, наявним в матеріалах справи. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, відповідачкою суду надано не було. За таких обставин, факт існування у [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг від 21 липня 2008 року у вищевказаному розмірі є доведеним, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з неї на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 202, 203, 205, 207, 626, 634, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved