Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона належить до 4 категорії потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС , згідно ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим жінкам надається відпустка по вагітності та пологах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи, але Білоцерківським пологовим будинком 01.07.2015 року їй видано листок непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами строком лише на 126 днів. У березні 2016 року вона звернулася до відповідача стосовно надання листка непрацездатності у відповідності до вимог вказаного вище Закону, проте 31.03.2016 року листом відповідачем було фактично відмовлено у задоволенні її заяви з посиланням на те, що у законодавстві відбулися зміни, так, зокрема, з 01.01.2015 року виключено ст. 23 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачались пільги та компенсації потерпілим 4 категорії, та внесено зміни в Закон України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення», а саме: виключено таке поняття як зона посиленого радіоекологічного контролю. Але відмову відповідача позивач вважає неправомірною, оскільки зміни до ст.30 зазначеного вище Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не вносилися, її посвідчення потерпілої особи 4 категорії не скасовано, її позбавлено права на соціальний захист, гарантованого Законом. А тому позивач просила суд визнати дії Білоцерківського пологового будинку щодо відмови у видачі їй листка непрацездатності строком на 180 календарних днів неправомірними; зобовязати відповідача видати їй листок непрацездатності строком на 54 календарних дні як особі, що належить до 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що 28.12.2014 року прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.01.2015 року. Зокрема, в цьому Законі виключено ст.2, в якій визначались категорії зон радіоактивного забруднення територій; що стосується потерпілих 4 категорії, то всі пільги та компенсації скасовано, оскільки ст.23 Закону, де вони передбачені, виключено. А тому у загальному порядку листок непрацездатності по вагітності та пологах видається за місцем спостереження за вагітною з 30-ти тижнів вагітності на 126 календарних днів /70 днів до пологів і 56 днів після/. Саме такий листок непрацездатності було видано позивачці згідно норм діючого законодавства. За ухвалою судді від 12.07.2016 року до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Білоцерківську міську виконавчу дирекцію Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Представник 3-ї особи просила суд в задоволенні позову відмовити, в судовому засіданні пояснила, що відповідно до змін в законодавстві з 01.01.2015 року зона посиленого радіоекологічного контролю в Україні не існує, а тому факт проживання, роботи, навчання на такій території відсутній, відповідно категорія осіб, для яких отримання пільги повязано із фактом проживання, роботи, навчання на цій території, право на таку пільгу довести не може /4 категорія/. Отже, особи, які були віднесені до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, з 01.01.2015 року втратили право на пільги на отримання листка непрацездатності по вагітності і пологах тривалістю 180 календарних днів. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді даної справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач [PERSON] належить до числа осіб, потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, що стверджується копією посвідчення серії В-П № 834044, виданого Київською облдержадміністрацією 26.02.2014 року /а.с.11/. 01.07.2015 року [PERSON], яка працювала у прокуратурі Київської області, Білоцерківським пологовим будинком було видано листок непрацездатності по вагітності та пологах при терміні вагітності 30 тижнів строком на 126 календарних днів, що вбачається з копії листка непрацездатності /а.с.13/. А згідно оглянутої в судовому засіданні обмінної карти вагітної, позивач стала на облік по вагітності 19.02.2015 року при терміні вагітності 10 тижнів. З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2015 року позивач народила доньку [PERSON], що слідує з копії свідоцтва про народження дитини /а.с.40/. В судовому засіданні також встановлено, що 30.03.2016 року позивач звернулася із заявою до головного лікаря Білоцерківського пологового будинку щодо видачі їй листка непрацездатності по вагітності та пологах як потерпілій від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії тривалістю додатково ще 54 календарних днів /загальною кількістю 180 календарних днів/, що стверджується копією цієї заяви /а.с.12/, листом від 30.03.2016 року № 295 /а.с.14/ за підписом головного лікаря Білоцерківського пологового будинку позивачу фактично відмовлено у задоволенні її заяви з посиланням на те, що відповідно до змін в законодавстві з 01.01.2015 року всі пільги та компенсації для потерпілих 4 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС скасовані, а тому листок непрацездатності по вагітності та пологах видається на загальних підставах тривалістю 126 календарних днів /70 календарних днів до пологів, 56 календарних днів після/. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За положеннями ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.179 КЗпП України та ст.17 Закону України «Про відпустки» на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю: до пологів - 70 календарних днів; після пологів - 56 календарних днів (70 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів), починаючи з дня пологів. Відповідно до п.10 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, надання жінкам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відпустки по вагітності і родах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи. Приписами ст.11 цього Закону визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать в тому числі, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Згідно ст.14 Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4. Постановою КМ України від 20.01.1997 року № 51 було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно п.2 якого посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" іншими актами законодавства. Згідно вказаного Порядку уповноваженим органом Київською облдержадміністрацією позивачці було видано посвідчення потерпілої особи від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, на що вказано вище в рішенні, яке надає їй право користуватися відповідними пільгами, встановленими для цієї категорії осіб, в т. ч. і правом на відпустку по вагітності і родах тривалістю 180 календарних днів. В ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» /в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 № 77-VIIІ / визначено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування - система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України; страхові випадки за соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сімї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг. Відповідно до ст.25 даного Закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у звязку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів. Дійсно, 28.12.2014 року прийнято Закон України № 76 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», відповідно до якого з 01.01.2015 року внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.05.1991 року, яким скасовано зону посиленого радіоекологічного контролю, проживання, робота або навчання в якій надавали право на одержання статусу потерпілих 4 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС. Цим Законом також з 01.01.2015 року внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, виключено ст.23 Закону, якою було передбачено пільги та компенсації для потерпілих 4 категорії за умови постійного проживання, роботи чи навчання на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю. Але в ст.23 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було передбачено такої пільги, як надання потерпілим жінкам відпустки по вагітності та пологах тривалістю 180 календарних днів, така пільга передбачена п.10 ч.1 ст.30 цього Закону, до якої також були внесені зміни, але вказаний пункт діє в попередній редакції. При цьому, вимога ст.23 Закону щодо поширення компенсацій та пільг громадянам, віднесеним до 4 категорії потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС, тільки на час постійного проживання, постійної роботи або навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, стосується саме компенсацій та пільг, які зазначені у даній статті. Пільга щодо надання відпустки по вагітності та пологах, яка передбачена ст.30 Закону для потерпілих жінок, в т.ч. і потерпілих 4 категорії, не повязується з місцем проживання особи, а з наявністю стану вагітності постраждалої. Внесеними змінами до Законів, на що вказано вище, не скасовано 4 категорію потерпілих від наслідків аварії на ЧАЕС, посвідчення потерпілої особи, яке отримала у законний спосіб позивач, уповноваженим органом недійсним не визнавалось. Представники відповідача та 3-ї особи, заперечуючи проти позову, вказували на те, що при вирішенні спору необхідно керуватися спеціальним законом, яким є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Але саме згідно норм цього Закону позивач була визнана потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, як особа, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відповідно до ст.30 вказаного Закону вона має право на відпустку по вагітності та пологах тривалістю 180 календарних днів, оскільки ця пільга діє по даний час, а надання пільг, передбачених цією статтею, не повязується з фактом постійного проживання особи на території радіоактивного забруднення, особа має належати до постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС 1-4 категорії. Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). Так, Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості субєктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта. Стаття 58 міститься у розділі II «Права, свободи та обов'язки людини і громадянина» Конституції України, в якому закріплено конституційні права, свободи і обов'язки людини і громадянина та їх гарантії. Позивач набула статусу потерпілої особи від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії до 01.01.2015 року, проживши на території зони радіоактивного забруднення визначену Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кількість років, а тому відмова в наданні їй відпустки по вагітності та пологах тривалістю 180 календарних днів фактично позбавляє її статусу потерпілої особи всупереч конституційному положенню про дію нормативно-правового акта в часі. Крім того, відмова в наданні вказаної вище відпустки тривалістю 180 календарних днів у звязку з тим, що з 01.01.2015 року позивач не проживає на території зони радіоактивного забруднення, не відповідає вимогам п.10 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При вирішенні спору судом не можуть прийматися до уваги листи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо тривалості відпустки по вагітності та пологах потерпілим 4 категорії, оскільки застосуванню підлягають норми Законів, які мають вищу юридичну силу. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі позивачці листка непрацездатності строком на 180 календарних днів та зобовязати відповідача видати позивачці листок непрацездатності додатково строком на 54 календарних дні. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Outcome: approved