Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO] в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 20 березня 2013 року і до її повноліття на 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17 травня 2023 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідач по справі її колишній чоловік, так як рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30 березня 2012 року їх шлюб розірвано. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надавав їй матеріальну допомогу, вимушена була звертатись до суду з позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Так, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області вказаний позов задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі 400(чотириста) гривень, починаючи з 05 березня 2013 року до досягнення нею повноліття. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини підлягає збільшенню у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, зокрема оголошенням на сайті Жидачівського районного суду Львівської області. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, тому відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Так, дослідженими в судовому засіданні, дослідженими матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано, на підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 березня 2012 року. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка після розірвання між сторонами шлюбу, залишилась проживати з матірю (позивачкою по справі), та проживає по даний час і знаходяться на її матеріальному утриманні. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20 березня 2013 року по справі №443/455/2013р. за позовом про стягнення аліментів, вирішено: стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 400 (чотириста) гривень, починаючи з 05 березня 2013 року до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №6-143цс13 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що з відповідача на даний час стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 200 грн. щомісячно. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 18 Конвенції про права дитини визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п.23\~постанови Пленум\~Верховного суду\~України від\~15.05.2006\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на\~дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, враховуючи положення статті 182\~СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі заявлених позовних вимог, оскільки такий їх розмір зможе забезпечити гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток дитини. Крім того,\~відповідно до\~п.6\~ч.1\~ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує\~як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~та\~ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. Разом з тим, суд вважає, що попередній виконавчий лист по справі слід відкликати.

Outcome: approved