Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши, що 13.04.2013 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з моменту народження з позивачкою. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12.2014 р. шлюб було розірвано. Відповідач не бере участі в утриманні та вихованні сина. 31.05.2016 р. відповідач написав нотаріально посвідчену заяву про відмову від дитини. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути аліменти на утримання сина на користь позивачки в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи заява від відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що гр.. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1407. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до довідки КП «Соснівська СУБ» №3209від 31.05.2016 р., малолітній [PERSON], [INFO] р. зареєстрований разом зі своєю матір»ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. В матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява [PERSON] про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та стягнення з нього аліментів і просить суд розглянути справу у його відсутність. 15.06.2016 р. виконавчим комітетом Черкаської міської ради наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON], 1991 р.н. щодо малолітнього [PERSON], [INFO] Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує сина матеріально, не піклується про життя та здоров'я, не дбає про його фізичний та моральний розвиток. У зв'язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям сина та виконувати свій батьківський обов'язок. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні сина, підвищенні рівня його знань та оздоровлення дитини. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язком утримувати дитину є рівною мірою обов»язком, як матері, так і батька. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу, тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.06.2016 року Також підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved