Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування шкоди у звязку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.11.2010 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Шкода Фабія», державний номерний знак [NUMBER] по автодорозі Сімферополь-Феодосія, не вибрав безпечну швидкість руху , при виникненні перешкоди не прийняв заходів до зниження швидкості, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «ВАЗ», що належить громадянину [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 16.12.2010 року складеному СОД [PERSON], становить 11 465,41 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Постановою Белогорського районного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2010 року в ДТП визнано винним відповідача. Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП, тому і вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заявленого позову в повному обсязі та просив суд про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2010 року відповідач, керуючи автомобілем марки «Шкода Фабія», державний номерний знак [NUMBER] по автодорозі Сімферополь-Феодосія, не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди не прийняв заходів до зниження швидкості, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «ВАЗ», що належить громадянину [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 16.12.2010 року складеному СОД [PERSON], становить 11 465,41 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Постановою Белогорського районного суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2010 року в ДТП визнано винним відповідача. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність . Згідно ст. 22 Закону Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров»ю, майну третіх осіб під час ДТП. В зв»язку з настанням події, позивач 15.03..2011 року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9 554 грн. 51 коп. Крім того, позивачем було понесено витрати пов»язані з послугами аварійного комісара по оцінці збитків від ДТП, розмір яких складає 754,03 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких повязана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз»яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 24.09.2012 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено контракт про надання правової допомоги. Відповідно до умов Контракту розмір базової винагороди становить 1 000 грн., що включає в себе вартість послуг виконавця за надання правової допомоги замовнику по відповідній справі у судах всіх інстанцій до моменту одержання судового рішення, що набуло законної сили. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved