Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивачка посилається на те, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказану квартиру [PERSON] купила [INFO] . 21 січня 2020 року вона дізналась, що у даній квартирі зареєстрований [PERSON] .. З 10 березня 2017 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у квартирі, що належить позивачу. Реєстрація відповідача у вищезазначеній квартирі перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується договором купівлі-продажу від 17.01.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Фаїз Н.П.. Згідно довідки про склад сім`ї № 149/13-21 від 21.01.2020 року та акту обстеження від 24.01.2020 року, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак фактично з моменту реєстрації - з 10.03.2017 року не проживав та не проживає за вказаною адресою. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2017 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved