Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7113 га, кадастровий номер 1824286200:12:000:0161, та площею 0,9908 га, кадастровий номер 1824286200:22:000:0432, які розташовані на території Покалівської сільської ради і належали [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №004560, виданого 05.11.2002 на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації № 303 від 25.10.2002, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1359, мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] і він прийняв спадщину після його смерті, подавши заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області на житловий будинок та грошовий вклад. Однак, в нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на зазначені земельні ділянки, йому було відмовлено в оформленні спадщини, так як державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати без його участі. Відповідач надіслав клопотання, в якому просить справу розглядати у відсутності їх представника. Щодо задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи не повідомив про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.07.2020. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7113 га та площею 0,9908 га, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем за законом 1-ї черги. Після смерті батька він прийняв спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області на житловий будинок та грошовий вклад. Крім позивача, інших спадкоємців немає. В нотаріальній конторі, куди він звернувся за оформленням права на спадщину на зазначені земельні ділянки, йому було відмовлено, так як державний акт на неї був виданий після смерті батька. Зазначені обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.1955, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00027207359, довідки виконавчого комітету Овруцької міської №804 від 21.07.2020, витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.10.2020, державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ №1924000009 від 15.02.1996, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0271378 від 07.03.1998, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1649/02-31 від 07.10.2020, повідомлення Овруцької ДНК №2141/01-16 від 10.12.2020. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ж п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5.Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ №1924000009 від 15.02.1996 свідчить, що КСП «Україна» с. Покалів Овруцького району Житомирської області передано у колективну власність 3291,9 гектарів землі. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Покалівської сільської ради народних депутатів від 14.02.1996 №6. Копія сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0271378, в свою чергу свідчить, що останній був виписаний на ім`я [PERSON] на право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Україна» розміром 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації від 17.11.1997 №391, тобто при житті спадкодавця. Вартість земельної частки (паю) становить 4885 грн.. Відповідно, [PERSON] при житті набув право власності на спірну земельну частку (пай). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7113 га, кадастровий номер 1824286200:12:000:0161, та площею 0,9908 га, кадастровий номер 1824286200:22:000:0432, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району, перебуває в оренді ФГ «Агрокомпанія Старовойта», яке знаходиться за адресою: вул. Б.Хмельницького,86 кв.11 в м. Овруч Житомирської області; код ЄДРПОУ 43005578. Орендодавцем виступила Овруцька міська об`єднана територіальна громада в особі Овруцької міської ради, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 43 в м. Овручі Житомирської області. Статтею 525 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що позивач набув право власності на спадкові земельні ділянки на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. в доход держави.

Outcome: approved