Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому, на підставі договору дарування, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У 15.08.2000 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму жилого приміщення строком на 10 років та, з його згоди, відповідачі були зареєстровані у належній йому квартирі. Термін дії договору сплив 15.08.2010 року. Відповідачі переїхали на проживання до Росії, але з реєстрації не знялися, що перешкоджає позивачу розпорядитися своєю власністю, тому він просив визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не зявився, у заяві зазначив про розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були повідомлені про дату та місце розгляду справи. Позивач додав до позову заяви відповідачів, завірені 22.08.2014 року нотаріусом м.Тольятті Самарської області Російської Федерації [PERSON], зареєстровані у реєстрі за № 6-3214, 6-3216, у яких вони просять зняти їх з реєстраційного обліку у квартирі 52 будинку 37 в по вул.Кошового у селищі Новотроїцькому Волноваського району Донецької області. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі договору дарування квартири від 02.12.1996 року позивачеві належить на праві власності квартира № 52 в будинку № 37 в, по вул.Кошового у смт.Новотроїцьке Волноваського району Донецької області. З довідки Новотроїцької селищної ради № 1123 від 27.03.2017 року вбачається, що відповідачі зареєстровані за вказаною вище адресою. Відповідно до умов договору найму жилого приміщення, укладеного 15.08.200 року між позивачем та відповідачем [PERSON], позивач надав у користування відповідачам квартиру строком на 10 років, термін закінчення дії договору - 15.08.2010 року. Актом обстеження матеріально - побутових умов у квартирі № 52 будинку № 37 в по вул.Кошового у смт.Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, складеним депутатом Новотроїцької селищної ради [PERSON], підтверджується факт не проживання відповідачів за вказаною адресою. Згідно ст.167 Житлового Кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем, - відповідно до положень ст.. 168 ЖК України. Строк дії договору припинився, сторони не продовжили строк його дії. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст..\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі, які були зареєстровані у квартирі позивача як наймачі жилого приміщення за договором найму, користувалися жилим приміщенням на підставі договору найму, а за закінченням терміну дії договору не продовжили строк його дії, виїхали на постійне проживання до Росії, не заперечують проти зняття їх з реєстрації,- про що свідчать їх заяви, завірені нотаріусом Росії, які суд приймає до уваги як доказ їх згоди з вимогами позивача, відповідно до вимог статті 13 Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах щодо дійсності документів держав учасниць: 1. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Відповідачі, які не є членами сім*ї позивача - власника квартири, втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок припинення дії договору найму, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.316, 391 Цивільного Кодексу України, ст..167,168 ЖК України,

Outcome: approved