Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 серпня 2011 року Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 06. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з березня 2020 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Відповідачка [PERSON] зазначила, що на цей час збереження шлюбу є неможливим, також наполягала на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, набуте після державної реєстрації шлюбу, " [PERSON] ". Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 серпня 2011 року Петро-Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 2011 року Дніпровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, та серії [NUMBER] , виданого 02 червня 2015 року виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, відповідно. Судом встановлено, що шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України,\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved