Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її матір - [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03 серпня 2011 року Виконкомом Новозар'ївської сільської ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 31. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новозар'ївської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 6,52га., (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДН № 072721 виданий 29 серпня 2002 року),грошових внесків які зберігаються на рахунках в ощадкасі №3314/013 в с.Новозар*ївка Старобешівського району Донецької області,грошових внесків,які зберігаються на рахунках в ощадкасі № 3314/028 в м. Комсомольське Старобешівського району Донецької області. Спадщину на своє ім'я вона прийняла, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 29471546 від 30 січня 2012 року. 25 грудня 2013 року позивачка звернулася до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новозар'ївської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 6,52га., (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДН № 072721 виданий 29 серпня 2002 року), виданий на ім'я [PERSON], та площею 6,52га., мотивуючи це тим, що кадастровий номер земельної ділянки в державному акті не співпадають з витягами з державного земельного кадастру. Позивачка звернулася до Відділу Держземагентства у Старобешівському районі Донецької області з зазначеним питання. Їй надали відповідь, що «...в державному акті на право власності на земельну ділянку площею 6,52 га власником якої є [PERSON] державний акт серії IV-ДН № 072721 зареєстрований 29 серпня 2002 року за № 14994 кадастровий номер має невірний формат і правильним є номер 1424583500:08:000:2136 зазначений у витягу з Державного земельного кадастру № НВ - 1400877432013 від 05 грудня 2013 року. Площа земельної ділянки 6,52 га вказана у державному акті змінена на 6,5174 га у з*язку із зміною методів підрахунку (округлення)». Враховуючи те, що реалізація її конституційного права на власність обмежується практичною неможливістю документального підтвердження взаємообумовлених фактів, вона має всі підстави звернутися до суду з позовом про визнання за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,5174га, кадастровий номер 1424583500:08:000:2136, яка належала [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис № 31. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала заяву в котрій на позовних вимогах наполягала. В судове засідання представник відповідача не з'явився, проте надав заяву, в котрій зазначив, що проти вимог не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в котрій просить розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] померла її матір - [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03 серпня 2011 року Виконкомом Новозар'ївської сільської ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 31. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новозар'ївської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 6,52га., (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДН № 072721 виданий 29 серпня 2002 року),грошових внесків які зберігаються на рахунках в ощадкасі №3314/013 в с.Новозар*ївка Старобешівського району Донецької області,грошових внесків,які зберігаються на рахунках в ощадкасі № 3314/028 в м. Комсомольське Старобешівського району Донецької області. Надані суду документи свідчать про те, що постановою державного нотаріусу Старобешівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 25.12.2013 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, постанова державного нотаріуса мотивована тим, що кадастровий номер земельної ділянки в державному акті не співпадає з витягам з державного земельного кадастру. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу. В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. п.23 - за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно п. 3.1 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Суд, враховуючи викладене, знаходить позовні вимоги обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved