Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України 87198,88 грн. матеріальної шкоди та 150000 грн. моральної шкоди, завданої йому прокуратурою Львівської області, мотивуючи тим, що 04.04.2012 року прокуратурою Львівської області було порушено кримінальну справу № 181-0080 за фактом вчинення службовими особами ГУ МВС України у Львівській області злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, а 29.10.2012 р. прокуратурою Львівської області в ході розслідування вказаної кримінальної справи була винесена постанова про порушення кримінальної справи відносно нього - заступника начальника управління карного розшуку ГУ МВС України у Львівській області і тоді ж йому було пред'явлено звинувачення у вчинені злочину, передбаченому ч.3 ст.365 КК України. Крім того, була винесена постанова про заборону виїзду за кордон. 29.10.2012 р. слідчим прокуратури Львівської області також було винесено постанову про усунення його від займаної посади, яка була виконана начальником ГУ МВС України у Львівській області. 21.11.2012 р. кримінальна справа відносно нього була скерована для розгляду до Личаківського районного суду м. Львова, який своєю постановою вказану справу повернув прокурору області для проведення додаткового розслідування. 05.09.2013 р. відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42013150000000157. 27.02.2014 р. постановою слідчого СВ прокуратури Львівської області кримінальне провадження відносно нього було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України. Цією ж постановою скасована постанова від 29.10.2012 р. про відсторонення [PERSON] від займаної посади і у березні 2014 року його поновлено на посаді заступника начальника управління карного розшуку ГУ МВС України у Львівській області. З листопада 2012 р. по березень 2014 р. в якості зарплати отримував тільки 535,67 грн. щомісячно, в той час коли середня зарплата на посаді складала 5449,93 грн. Різниця між одержуваною зарплатою і тією, що мав одержувати за період усунення від посади склала 87198,88 грн. Крім цього, зазначає, що йому внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відсторонення його від посади, заборони виїзду за кордон завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок тривалого часу 1 рік і 4 місяці був фактично позбавлений роботи, він та його сім'я (дружина, малолітня дитина) фактично залишились без засобів існування. Прожити на 535,67 грн. на місяць було неможливим, змушений був позичати кошти, переплановувати своє життя. Від його неможливості утримувати сім'ю страждали дружина та дитина. Моральні страждання полягали також в усвідомленні підриву його авторитету серед співробітників, приниженню честі офіцера, людської гідності і ділову репутацію. Тривалий час у співробітників та його близьких і знайомих створювалось враження про нього, як про злочинця, що завдавало неабияких моральних страждань. У зв'язку з цим просить стягнути на його користь заподіяну моральну шкоду, яку оцінює у 150000 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просить позов задоволити. Представник відповідача - прокуратури Львівської області в судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки вважає, що позивачем не подано належних доказів щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, в матеріалах справи відсутній належний розрахунок на підтвердження завданої шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача-Державної Казначейської служби України проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Головного управління МВС України у Львівській області в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2012р. прокуратурою Львівської області в ході розслідування кримінальної справи, порушеної за фактом 04.04.2012 р. [PERSON] було пред'явлено звинувачення у вчинені злочину, передбаченому ч.3 ст.365 КК України та відсторонено від посади - заступника начальника управління карного розшуку ГУ МВС України у Львівській області. Крім того, була винесена постанова про заборону виїзду за кордон. 27.02.2014р.постановою слідчого СВ прокуратури Львівської області кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України. Цією ж постановою скасована постанова від 29.10.2012р.про відсторонення [PERSON] від займаної посади. Відповідно до ст.11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Відповідно до п.11 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.96 р. для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися:1)при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення. Судом встановлено, що [PERSON] не було роз'яснено порядку поновлення його порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Щодо позивача не виконано вимог п.11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», стосовно направлення йому відповідного повідомлення про можливість звернення протягом шести місяців з моменту отримання останнього до відповідних органів з метою відшкодування шкоди. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність у позивача можливості захистити своє право у визначеному порядку, а тому позивач правомірно звернувся з такими вимогами в судовому порядку. Відповідно до ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду встановлюється законом. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підставами відшкодування шкоди, завданої громадянинові, крім іншого, є незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Відповідно до ч.1 ст.4 вищевказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підставу позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди позивач посилається на ту обставину, що у зв'язку з незаконним відстороненням його від займаної посади він втратив заробіток за період з листопада 2012 р. по березень 2014 року в розмірі 87198,88 грн. Як вбачається з довідки ГУ МВС України у Л/о № 942 від 19.03.2014 р. зарплата [PERSON] у вересні 2012 року складала 5613,74 грн., у жовтні 2012 р. - 5286,13 грн., а з листопада 2012 року по березень 2014 р. стала складати 535,67 грн. щомісячно. Виходячи з цього, суд погоджується з розрахунками позивача про те, що за вказаний період у зв'язку з незаконним відстороненням від посади втрачений позивачем заробіток склав 87198,88 грн., а тому в цій частині позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд встановив, що позивач протягом 16-ти місяців піддавався безпідставному кримінальному переслідуванню, його було притягнуто до кримінальної відповідальності, кримінальна справа скеровувалась до суду та розглядалась як районним судом так і апеляційним судом Львівської області, він був усунутий від посади та позбавлений можливості працювати у займаній посаді, що позначилось на звичному способі життя позивача та обмежило його життєві зв'язки, позбавило можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршило його відносини з оточуючими людьми, принизило його честь, гідність, ділову репутацію, не давало змоги належним чином утримувати сім'ю, в тому числі і малолітню дитину, змушувало його шукати засоби для існування як для себе, так і для членів сім'ї. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3 Постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч.ч.2, 3, ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то такі слід задоволити частково, виходячи з наступного. Суд вважає обґрунтованими мотиви спричинення моральної шкоди позивачу, та враховує те, що позивач тривалий час перебував під слідством і судом, глибину моральних переживань, оскільки останній, зазнав сильних душевних страждань, було на тривалий час порушено нормальні життєві зв'язки, можливість належного існування його та його сім'ї, принижено честь офіцера, людську гідність і репутацію. Разом з тим, суд не погоджується з сумою морального відшкодування, запропонованою позивачем та вважає, що в користь позивача слід стягнути 85 000 гривень моральної шкоди, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] слід стягнути 87198,88 грн. матеріальної шкоди та 85000 грн. моральної шкоди.

Outcome: approved