Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Енергодарська міська рада як орган опіки та піклування в особі відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, - про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], яка народилася [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її шкільне навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для її виховання, а дитина не усвідомлює відповідача як свого батька, не має до нього родинних почуттів. В судове засіданні представник позивача, діючий на підставі договору про надання правової допомоги - адвокат Дьяченко В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позові, а також на матеріали справи, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечив проти позовних вимог, пояснив, що близько двох років не проживає разом з позивачкою, за цей час з дочкою фактично не спілкувався, оскільки вважав, що це заподіє дочці моральну травму. Ініціативу щодо спілкування не проявляв, цікавився її життям через однокласників, через соціальні мережі, чекаючи, що невдовзі донька все зрозуміє, сама зателефонує і їх відносини знову наладяться. Представник третьої особи - Енергодарської міської ради як органу опіки та піклування в особі відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, підтримала вимоги позовної заяви про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], яка народилася [INFO], просила їх задовольнити, надавши Акт обстеження житлово-побутових умов, висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки. В своїх поясненнях пояснила, що донька позивача в ході розмови з представниками органу опіки та піклування вказала, що не має родинних почуттів до відповідача, також вважає за необхідне позбавлення його батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. 03.03.2010 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис за №44 від 03.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого 03.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції (а.с. 21). Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.07.2014 року у справі №316/1544/14-ц (провадження №2/316/765/14) шлюб позивачки з відповідачем був розірваний. Відповідно до мотивувальної частини рішення, судом встановлено, що з початку 2013 року шлюбні стосунки між подружжям були припинені і з цього часу шлюб носив формальний характер (а.с. 25). У шлюбі на підставі рішення Енергодарського міського суду від 01.11.2010 року у справі №2-0-74/2010 відповідач усиновив доньку позивачки - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з усиновленням дитині було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]», місце народження з «м. Запоріжжя» на «м. Одеса», ім'я та дату народження залишено без змін; виключено із актового запису №305 від 29.04.1999 року відомості про батька, зазначено батьком дитини - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 21.12.2010 року видав на ім'я дочки позивачки свідоцтво про народження серія [NUMBER], актовий запис 305 в Книзі реєстрації народжень за [INFO], в якому батьком дитини зазначений [PERSON]. У відповідності до положень ч.4 ст.232 Сімейного кодексу України усиновлення накладає на усиновлювача обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.242 Цивільного кодексу України усиновлювач, який був записаний матір'ю, батьком усиновленої ним дитини, може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, зазначених у ст.164 СК України. Згідно роз'яснень п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) відповідно до ст.242 СК усиновлювач може бути позбавлений батьківських прав. При цьому настають наслідки, встановлені ст.166 СК України. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.07 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з позовної заяви, пояснень представника позивача, пояснень третьої особи - органу опіки та піклування, матеріалів справи, та фактично не заперечувалося відповідачем, позивачка фактично виховує дочку сама, оскільки відповідач не приймає участі в її вихованні та утриманні, за весь час окремого проживання не спілкувався з дитиною, навіть не робив спроб, шкільним навчанням та вихованням дитини не цікавився взагалі, жодного разу не відвідав школу, де навчається дитина, не спілкувався з вчителями, не цікавився її успіхами та проблемами, станом здоров'я. В судовому засіданні встановлено, що на початку 2013 року відповідач виїхав з квартири, де проживають позивачка та дочка, з цього часу проживає окремо від них, спільного господарства з ними не веде та навіть не спілкується з дочкою. Ці обставини також підтверджуються рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.07.2014 року у справі №316/1544/14-ц (провадження №2/316/765/14). Згідно з ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь в її вихованні та утриманні. Позивач під час офіційного знаходження у шлюбі з відповідачем, але при цьому фактичному окремому проживанні з ним, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки, у зв'язку з ненаданням відповідачем матеріальної допомоги на утримання дочки у добровільному порядку. На підставі Рішення Енергодарського міського суду від 19.12.2013 року у справі №316/3026/13-ц (провадження №2/316/1291/13) на користь позивачки присуджено стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. На думку суду пасивна позиція відповідача щодо дочки - очікування особистого звернення дочки до нього, свідчить про байдужість відповідача щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та фактичне ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При вирішенні питання щодо заявлених вимог суд також враховує, що з часу усиновлення відповідачем дитини - [PERSON] за рішенням суду від 01.11.2010 року до початку 2013 року (моменту припинення сумісного проживання відповідача з позивачем та в свою чергу припинення спілкування з дочкою) - пройшло лише близько півтора року (час фактичного спілкування дитини з батьком). Разом з тим з часу припинення спілкування з дочкою з початку 2013 року до подачі позову про позбавлення батьківських прав пройшло вже більше двох років. Відповідно до висновку органу опіки та піклування №01-041-40/2936 від 31.07.2015 року - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки та його доцільно позбавити батьківських. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved