Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 09.02.2013 року, суми відсотків за користування коштами, втрат урахуванням суми інфляції та 3% річних, а також судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідач позичив у нього 57600,00 гривень, при цьому зобов'язався повернути всю суму до 01.04.2013.2013 року, про що був укладений договір позики відповідно до чинного законодавства в письмовій формі. На вимогу позивача про виконання зобов'язання відповідач не реагує та по цей час не повернув суму боргу. У судове засідання позивач подав заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов повністю, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, жодних клопотань суду не надсилав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 09.02.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачеві грошові кошти у загальному розмірі 57600,00 гривень терміном по 01.04.2013 року. На підтвердження факту отримання вказаних коштів, відповідач надав власноруч написану розписку. У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості, що не оскаржувався відповідачем, сума процентів за користування коштами становить 6930,12 грн., сума втрат від інфляції - 8348,00 грн., три відсотка річних від вказаної суми становить 2553,00 гривень, тому загальна сума боргу становить 75431,12 гривень. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Стаття 536 ЦК України визначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 754 гривень 31копійки із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved