Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 квітня 2014 року померла її тітка - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га., що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Петрушки, вул. Миру, 35, з цільовим призначенням ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Належність вищезазначеного майна до власності [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 червня 2001 року в якому [PERSON] виступає спадкоємцем за своїм батьком - [PERSON], що помер 28 жовтня 2000 року. За свого життя [PERSON] заповіла вищевказане майно позивачці, склавши заповіт, посвідчений 6 серпня 2013 року нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області [PERSON] Позивачка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області [PERSON], за розглядом якої було відкрито спадкову справу №17/2014 від 28.11.2014 року. В своїй заяві позивачка просила видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 земельної ділянки площею 0,2500 га, розташовану на території Петрушанської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області, що належала померлій [PERSON], але в цьому їй було відмовлено з причини ненадання відповідного правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно, згідно ст. 182 Цивільного кодексу України. Отримати державний акт або інший правовстановлюючий документ на право власності на вищезазначену земельну ділянку [PERSON] не встигла, так як 10.04.2014 року померла. У звязку з зазначеним позивачка не може реалізувати своє право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, тому змушена звернутися до суду з позовом та просити суд визнати за нею - [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га., що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Петрушки, вул. Миру, 35, з цільовим призначенням ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за заповітом після смерті 10.04.2014 року її тітки [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилася. До суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. До суду направив лист, в якому просив суд справу розглядати у його відсутності за наявних матеріалів справи та згідно вимог чинного законодавства України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду направив заяву, в якій також просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивачки підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10.04.2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-ОК № 300565, актовий запис № 5 від 11.04.2014 року, місце реєстрації виконавчий комітет [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Померла [PERSON] була тіткою позивачки [PERSON]. До майна [PERSON], померлої 10.04.2014 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] заведено спадкову справу № 17/2014 Згідно копії спадкової справи вбачається, що померлою [PERSON] за життя було складено заповіт від 06.08.2013 року, який посвідчений та зареєстрований в реєстрі, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за № 1445, відповідно до якого все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона зможе за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи до складу спадкового майна [PERSON], померлої 10.04.2014 року, увійшла ? частка земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Миру, 35, цільове призначення якої для ведення ОПГ та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від19.06.2001 року, видане державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 3-1573, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю VI-КВ № 075992, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області у відповідності з рішенням цього ж виконкому від 17.11.1997 року № 13/65. Однак, як вбачається з матеріалів справи померлою [PERSON] за життя вчасно не було виготовлено та оформлено правовстановлюючий документ на право власності на зазначену вище земельну ділянку, а тому приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]В відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved