Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що на сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» було опубліковано статтю щодо нього під назвою (мовою оригіналу): « [PERSON] прибирает к рукам таможню, режим доступу: [PERSON] , в якій зазначені фактичні дані, що не відповідають дійсності, а саме (мовою оригіналу): « [PERSON] , коррупционер и мошенник со стажем, смотрящий за украинской таможней и возглавляющий большинство контрабандных схем, прибыль от которых исчисляется миллиардами планирует вновь вернуться в таможенные потоки, но уже в новой должности». «Со временем для того, чтобы возглавить [PERSON] таможню [PERSON] в 1993 году дал взятку в размере 100 000 долларов тогдашнему государственному советнику таможенной службы». «Дериволков вор, который в свое время установил расценки на некоторые «таможенные услуги», а многие установленные им ценники на «закрытие глаз» работают и сейчас: 500 у.е. за то, чтобы таможня «случайно» не заметила торговлю контрабандными табачными изделиями; 1000 у.е. чтобы без проблем импортировать топливо; 2500 у.е. дабы информация о нарушении таможенных правил не попала в суд». «Во времена президентства [PERSON] был его главным финансовым консультантом». « В этот же период [PERSON] был главным взяточником в таможне. Ежемесячно он собирал взятки на огромные суммы наличностью. Большую часть такой прибыли он выводил на оффшорные счета [PERSON] ». « [PERSON] на череду скандалов и коррупционное прошлое, [PERSON] дабы против него не было открыто уголовное производство дал взятку СБУ в размере 50 000 долларов и вскоре благополучно вернулся в Украину». Також, позивачем зазначено висловлювання, які є образливими та принизили честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] (мовою оригіналу): « [PERSON] , коррупционер и мошенник со стажем, смотрящий за украинской таможней и возглавляющий большинство контрабандных схем, прибыль от которых исчисляется миллиардами планирует вновь вернуться в таможенные потоки, но уже в новой должности». «Со временем для того, чтобы возглавить [PERSON] таможню [PERSON] в 1993 году дал взятку в размере 100 000 долларов тогдашнему государственному советнику таможенной службы». «Уже в начале своей карьеры благодаря «таланту и уму» он захватил контроль над всеми контрабандными потоками южного региона и стал основателем многих коррупционных схем на таможне, которые процветают и по ныне». «Дериволков вор, который в свое время установил расценки на некоторые «таможенные услуги», а многие установленные им ценники на «закрытие глаз» работают и сейчас: 500 у.е. за то, чтобы таможня «случайно» не заметила торговлю контрабандными табачными изделиями; 1000 у.е. чтобы без проблем импортировать топливо; 2500 у.е. дабы информация о нарушении таможенных правил не попала в суд». - « [INFO] ». «В этот же период [PERSON] был главным взяточником в таможне. Ежемесячно он собирал взятки на огромные суммы наличностью. Большую часть такой прибыли он выводил на оффшорные счета Януковича. Поэтому, опыт в таком специфическом деле у него огромный». « [PERSON] не просто пособник мафии, но и преступник высшего ранга. Именно\~так он\~использовал таможенную\~«кормушку» для\~собственного обогащения». \~ - «…а после бегства [PERSON] в 2017 уже и сам сбежал из Украины». « [PERSON] на череду скандалов и коррупционное прошлое, [PERSON] дабы против него не было открыто уголовное производство дал взятку СБУ в размере 50 000 долларов и вскоре благополучно вернулся в Украину». «Новая цель опытного коррупционера стать куратором [PERSON] , [PERSON] , Ягодинской и Одесской таможни. С таким мошенническим прошлым и «багажом» славы [PERSON] должен уже давно был ответить за свои преступления, но он все еще на свободе и продолжает творить беспредел обворовывая государство на миллиарды».\~ \~\~ З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати вказану інформацію недостовірною та зобов`язати Національний антикорупційний портал «АНТИКОР» видалити вказану статтю з мережі Інтернет протягом 5-ти днів з дня набрання рішенням суду законної сили та спростувати вказану інформацію; визнати такими, що ображають, порочать честь, гідність та ділову репутацію опубліковані висловлювання ; стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в розмірі 1 грн та судові витрати. 03.06.2021р. відкрито загальне позовне провадження за даним позовом. 12.07.2021р. від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідач вважає, що опублікована ним стаття на сайті АНТИКОР містить достовірну інформацію щодо [PERSON] та його кримінальної діяльності, а факт того, що щодо позивача не відкрито кримінальних проваджень не може свідчити про те, що [PERSON] не є шахраєм, корупціонером та хабарником. Так, відповідно до відзиву відповідач в задоволенні позовної заяви просив відмовити, розгляд справи проводи без його участі. Будь-яких доказів на підтвердження опублікованої спірної інформації відповідачем не надано. У судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовільнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, проте у своєму Відзиві просив розгляд справи проводи без його участі. Згідно ухвали суду від 21.09.2021 року викликався для надання особистих пояснень, однак також не з`явився у судове засідання. Відповідач компанія «Тека-Груп Фаундейшн» у судове засідання не з`явився, був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, а саме сервісом міжнародної доставки DHL, про що в матеріалах справи є відповідні підтвердження, відзиву по справі не надав, поважність причин неявки суду не повідомив. Згідно\~п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача компанії «Тека-Груп Фаундейшн». Вислухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та об`єктивно оцінивши докази та письмові матеріали справи, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] о 13 год. 17 хв. на сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР» було опубліковано статтю під назвою (мовою оригіналу): « [PERSON] прибирает к рукам таможню» з опублікуванням графічного зображення (фото позивача), автором якої зазначено відповідача [PERSON] . Посилання на вказану статтю режим доступу: https://antikor.com.ua/articles/445312-kak_odioznyj_korruptsioner_stepan_derivolkov_pribiraet_k_rukam_tamohnju Текст статті та зміст веб-сторінки, на якій її розміщено, зафіксовані у Протоколі № 1 огляду веб-сторінки адвокатом від 18.03.2021 року та Звітом за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет виданий Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 29.03.2021 року № 118/2021-ЗВ. У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Відповідно до\~статті 1 закону України «Про авторське право і суміжні права»\~власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Автором відповідних висловлювань є [PERSON] , який визнав це у своєму Відзиві. Відповідно до Довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 29.03.2021 року від 103/2021-Д власником веб-сайту Національний антикорупційний портал «АНТИКОР» є реєстратор доменного імені anticor.com.ua компанія Teka-Group Foundation. Суд приходить до висновку, що [PERSON] та компанія Teka-Group Foundation є належними відповідачами по даній справі. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно з ч.2 ст.47-1\~Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У відповідності до\~ст. 62 Конституції України\~особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, поки його вину не буде доведено в законному порядку. Дії, які підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, не можуть бути оціночними судженнями. Аналогічна позиція зазначена в Постанові КЦС ВС від 23.12.2020 у справі № 484/2781/19-ц. Судом враховано висновок фахівця кандидата філологічних наук, доцента [PERSON] від 20.07.2021 року в якому зазначено, що висловлювання щодо нібито причетності позивача до кримінально-караних діянь містять відомості про факти і події: констатують стан справ або стверджують необхідний зв`язок явищ. Граматично вони оформлені як розповідні речення та підлягають верифікації, тобто перевірці на відповідність дійсності (істинність або хибність), а отже є фактичними даними. Суд приходить до висновку, що висловлювання щодо [PERSON] про те, що він є корупціонером, шахраєм, давав хабарі у особливо великих розмірах службовим особам за для отримання певних благ та переваг, під час своєї роботи в органах митниці південного регіону, встановлював ціни на митні послуги та суми хабарів (неправомірної вигоди) для осіб, які користувались послугами даної митниці є фактичними твердженнями. Окрім того, ця інформація є недостовірною, оскільки спростовується відомостями наданими в Листі Міністерства внутрішніх справ України № 375АЗ/16 від 29.03.2021 року та Листі Національного агентства з питань запобігання корупції № 23-05/18916/21 від 31.03.2021 року в яких зазначено, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості немає, у розшуку не перебуває. Також, інформація щодо нього відсутня в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст.\~12 ЦПК України та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Будь-яких доказів достовірності зазначеної опублікованої інформації у статті відповідачами до справи взагалі не надавалися. З огляду на зазначене, інформація про причетність [PERSON] до вчинення діянь, які фактично містять склад кримінальних правопорушень не відповідає дійсності, відтак суд приходить до висновку, що вказана інформація є недостовірною, чим принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Надалі, в статті зазначено, що [PERSON] був головним фінансовим консультантом [PERSON] , що як пояснює позивач, створює у читачів враження про те, що [PERSON] також причетний до корупційних схем, що здійснювались [PERSON] . Вказане твердження спростовується відповіддю Керівника Апарату Офісу Президента України від 05.04.2021 року, в якій зазначено, що з 2010 по 2014 року [PERSON] в Адміністрації Президента України не працював. Судом також враховано, що позивачем за час його роботи в органах державної митниці було отримано велику кількість нагород та подяк, зокрема пам`ятний нагрудний знак «За сумлінну службу в митних органах України» 19.06.2001 року, відзнака «Честь, Мужність, Закон» 15.10.2008 року; нагрудний знак «Почесний митник України» 09.01.2009 року; нагрудний знак «За сумлінну службу в митних органах України» ІІІ ступеня 17.07.2009 року; нагрудний знак «За сумлінну службу в митних органах України» ІІ ступеня 25.01.2010 року; орден «За заслуги» ІІІ ступеня 20.08.2010 року; нагрудний знак «Хрест доблесті» І ступеня 24.06.2010 року; медаль «За сприяння в охороні державного кордону України» 22.06.2011 року; орден «Святого Рівноапостольного Князя Володимира» ІІІ ступеня 27.06.2011 року; нагрудний знак «Золота зірка «За заслуги» 21.01.2011 року; почесна відзнака «За визначний вклад у розвиток і реалізацію державної фінансової і банківської діяльності, податкової та митної політики України» 10.05.2012 року; почесна грамота Кабінету Міністрів України 31.05.2012 року. Проте, лише одна нагорода була отримана від Президента України [PERSON] , що опосередковано вказує на те, що професійна діяльність та кар`єрний зріст [PERSON] відбулися задовго до часів президентства [PERSON] . Враховуючи вказаний вище висновок фахівця про фактологічну складову висловлювання, наявність доказів, що спростовують твердження, що позивач був фінансовим консультантом [PERSON] , а також відсутність зі сторони відповідачів жодних доказів, які б могли підтвердити вказану інформацію, суд приходить до висновку, що дане твердження містить фактичні дані, які є недостовірними. Згідно з частиною першою\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Частиною 4\~ст. 32 Конституції України\~встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Суд вказує, що публікування статті з вищевказаним заголовком містить юридичний склад правопорушення, з огляду на сукупність таких обставин: а) інформація поширена у мережі Інтернет на веб-сайті АНТИКОР у вигляді статті за посиланням:https://antikor.com.ua/articles/445312 kak_odioznyj_korruptsioner_stepan_derivolkov_pribiraet_k_rukam_tamohnju, тобто в доступності для ознайомлення необмеженому колу осіб, яку станом на дату звернення із цією заявою переглянуло більше 4400 відвідувачів веб-сайту; б) поширена інформація стосується саме [PERSON] , адже в статті використовуються його зображення разом з ім`ям, прізвищем та родом занять. в) поширена інформація є недостовірною з підстав наведених у позові встановлених судом; г) поширена інформації порушує особисті немайнові права [PERSON] , зокрема порушує передбачене ст.\~32,\~62,\~68 Конституції України,\~ст. 17 КПК України, ст.\~201\~та\~270 ЦК України, завдає шкоди честі гідності та діловій репутації [PERSON] . Також суд визнає, що зазначену інформацію слід вважати негативною, адже поширена інформація стверджує, як про порушення [PERSON] законодавства, так і про його неетичну поведінку в суспільному житті, чим завдає шкоди заявнику, оскільки справляє враження на суспільство, переконуючи його в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення та є аморальною людиною. Згідно з абзацами 5, 6 пункту 15 Постанови № 1 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова № 1)\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, вчинення протиправних, кримінально караних дій тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Суди при вирішенні зазначених справ повинні застосовувати, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права\~абз.2 п. 2 Постанови N 1, а також ч. 4\~ст. 10 ЦПК України. Так, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Таким чином\~суд приходить\~до висновку,\~що інформація\~опублікована в\~статті під\~назвою:\~« [INFO] », а саме: « [PERSON] , коррупционер и мошенник со стажем, смотрящий за украинской таможней и возглавляющий большинство контрабандных схем, прибыль от которых исчисляется миллиардами планирует вновь вернуться в таможенные потоки, но уже в новой должности»; «Со временем для того, чтобы возглавить [PERSON] таможню [PERSON] в 1993 году дал взятку в размере 100 000 долларов тогдашнему государственному советнику таможенной службы»; « [PERSON] вор, который в свое время установил расценки на некоторые «таможенные услуги», а многие установленные им ценники на «закрытие глаз» работают и сейчас: 500 у.е. за то, чтобы таможня «случайно» не заметила торговлю контрабандными табачными изделиями; 1000 у.е. чтобы без проблем импортировать топливо; 2500 у.е. дабы информация о нарушении таможенных правил не попала в суд»; « [INFO] »; «В этот же период [PERSON] был главным взяточником в таможне. Ежемесячно он собирал взятки на огромные суммы наличностью. Большую часть такой прибыли он выводил на оффшорные счета [PERSON] »; [PERSON] на череду скандалов и коррупционное прошлое, [PERSON] дабы против него не было открыто уголовное производство дал взятку СБУ в размере 50 000 долларов и вскоре благополучно вернулся в Украину» є недостовірною та підлягає спростуванню. Після публікації вказаних недостовірних відомостей кожна людина, незалежно від власного бажання, асоціюватиме може позивача із особою, яка, начебто, причетна до певних незаконних діянь. І, безумовно, така асоціація негативно впливає на його загальну соціальну оцінку, оскільки причетність до незаконних діянь (шахрайство, хабарництво, підкуп) аж ніяк не відповідає позитивним загальноприйнятим уявленням про добро і зло у суспільстві. Поширенням спростовуваної недостовірної інформації інформаційним порталом «АНТИКОР» також здійснено серйозний негативний вплив на ділову репутацію та імідж Позивача. Викладення відомостей, що позивач має відношення до кримінальної сфери, доводить прямий умисел відповідачів на наклеп, образу та завдання немайнової шкоди позивачу, спаплюження її честі, гідності, заплямування ділової репутації, оскільки його зображено як особу, яка порушує закон, моральні принципи та загальновизнані правила етики. Статтею 201 ЦК України\~передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями\~297,\~299 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Згідно з п.4 Постанови № 1 чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Це поняття моральної свідомості й категорія етики, що включає в себе моменти усвідомлення індивідом свого суспільного значення й визнання цього значення з боку суспільства. Судом також прийнято до уваги висновок фахівця кандидата філологічних наук, доцента [PERSON] від 20.07.2021 року в якому зазначено, що виклад того, що особа причетна до певних незаконних дій кримінального характеру, безумовно, негативно впливає як на людину як особистість так і на загальну соціальну оцінку. Слова і вирази, що позначають антигромадську поведінку, соціально засуджуючу діяльність: злодій, шахрай, корупціонер, хабарник є негативними конотаціями, пов`язаними зі значеннями образи і приниження людини як особистості, а також спрямовані на підрив його честі, гідності та ділової репутації. Виявлені мовні прийоми підсилюють ці значення, надаючи тексту характер повідомлення, адресованого конкретнії аудиторії. Крім того,\~суд погоджується,\~що висловлювання: «Ежемесячно он собирал взятки на огромные суммы наличностью. Большую часть такой прибыли он выводил на оффшорные счета Януковича. Поэтому, опыт в таком специфическом деле у него огромный». [PERSON] не просто пособник мафии, но и преступник высшего ранга. Именно так он использовал таможенную «кормушку» для собственного обогащения». \~ «Новая цель\~опытного коррупционера\~стать куратором\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Ягодинской и\~Одесской таможни.\~С таким\~мошенническим прошлым\~и «багажом»\~славы [PERSON] должен\~уже давно\~был ответить\~за свои\~преступления,\~но он\~все еще\~на свободе\~и продолжает\~творить беспредел\~обворовывая государство\~на миллиарды»,\~ також\~виражені у\~формі образи. \~ \~\~ Так, згідно з висновком спеціаліста, вказані висловлювання виражені в формі образи з принизливої оцінкою ділових і професійних якостей [PERSON] , що підриває його престиж, як у власних очах, так і в очах суспільства. Така фраза як: «С таким мошенническим прошлым и «багажом» славы [PERSON] должен уже давно был ответить за свои преступления, но он все еще на свободе и продолжает творить беспредел обворовывая государство на миллиарды» спрямована на порушення особистих немайнових прав, так як зазначені слова мають провокаційний характер. Згідно роз`ясненням викладеним у п. 11\~постанови N 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~(з наступними змінами та доповненнями), за якими критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Однак якщо при цьому допускаються\~образа\~чи порушення інших захищених законом прав особи (розголошення без її згоди конфіденційної інформації, втручання в приватне життя тощо), то це може тягти за собою відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено факт порушення відповідачем права на повагу до гідності, честі та право на недоторканість ділової репутації позивача, оскільки висловлювання відповідача мають яскраво виражений негативний характер, принижують честь та гідність позивача з точки принципу моралі, принижують його ділову репутацію.\~ Суд,\~враховуючи встановлені\~обставини,\~баланс прав\~на свободу\~слова та\~на повагу\~до гідності\~та честі,\~недоторканність ділової\~репутації,\~прийшов до\~висновку,\~що інформація\~опублікована в\~статті, а саме: « [PERSON] , коррупционер и мошенник со стажем, смотрящий за украинской таможней и возглавляющий большинство контрабандных схем, прибыль от которых исчисляется миллиардами планирует вновь вернуться в таможенные потоки, но уже в новой должности»; «Со временем для того, чтобы возглавить [PERSON] таможню [PERSON] в 1993 году дал взятку в размере 100 000 долларов тогдашнему государственному советнику таможенной службы»; «Уже в начале своей карьеры благодаря «таланту и уму» он захватил контроль над всеми контрабандными потоками южного региона и стал основателем многих коррупционных схем на таможне, которые процветают и по ныне»; «Дериволков вор, который в свое время установил расценки на некоторые «таможенные услуги», а многие установленные им ценники на «закрытие глаз» работают и сейчас: 500 у.е. за то, чтобы таможня «случайно» не заметила торговлю контрабандными табачными изделиями; 1000 у.е. чтобы без проблем импортировать топливо; 2500 у.е. дабы информация о нарушении таможенных правил не попала в суд»; « [INFO] »; «В этот же период [PERSON] был главным взяточником в таможне. Ежемесячно он собирал взятки на огромные суммы наличностью. Большую часть такой прибыли он выводил на оффшорные счета Януковича. Поэтому, опыт в таком специфическом деле у него огромный»; « [PERSON] не просто пособник мафии, но и преступник высшего ранга. Именно так он использовал таможенную «кормушку» для собственного обогащения». \~ «…а после\~бегства [PERSON] \~в 2017\~уже и\~сам сбежал\~из Украины»;\~« [PERSON] на\~череду скандалов\~и коррупционное\~прошлое,\~ [PERSON] дабы\~против него\~не было\~открыто уголовное\~производство дал\~взятку СБУ\~в размере\~50\~000\~долларов и\~вскоре благополучно\~вернулся в\~Украину»;\~«Новая цель\~опытного коррупционера\~стать куратором\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Ягодинской и\~Одесской таможни.\~С таким\~мошенническим прошлым\~и «багажом»\~славы [PERSON] должен\~уже давно\~был ответить\~за свои\~преступления,\~но он\~все еще\~на свободе\~и продолжает\~творить беспредел\~обворовывая государство\~на миллиарды» є образою та такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію позивача. \~\~ Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина перша та пункт 4 частини другої статті 23 ЦК України). Позивач вказує, що опублікована стаття спричинила йому сильні душевні хвилювання, а також моральні переживання через дискредитацію в очах громадськості, що поставило під сумнів його сумлінну працю в органах митної служби чим позбавило нормального сну, змінило звичний графік та ритм життя, втраті впевненості в завтрашньому дні, оскільки такі звинувачення можуть негативно вплинути як на його особисте життя так і на кар`єру, та до необхідності прикладання додаткових зусиль по відновленню своєї честі, гідності та ділової репутації, а саме виправдування перед знайомими та колишніми колегами, що дана інформація є недостовірною, а також втрата нормальних життєвих зв`язків з деякими знайомими та колишніми колегами. Також, зазначає, що він подав позовну заяву до суду з метою визнання вищезазаначеної інформації недостовірною та відновлення своєї ділової репутації та справедливості, а не стягнення коштів з відповідачів, а тому розмір позовних вимог щодо заподіяної моральної шкоди встановив у розмірі 1 грн. Стаття 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до постанови, кожна особа оцінює ступінь спричиненої моральної шкоди самостійно виходячи із глибини своїх душевних страждань та самостійно, оцінює суму моральної шкоди. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив: «37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі «Антипенко проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі «Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р .) у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), скарга Ns 4171/04, § 20 березня)». Як вбачається з практики Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Враховуючи встановлені обставини та вказані норми, вимога Позивача про стягнення моральної шкоди є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу витрат суд вирішує на підставі\~статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved