Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. Вимоги позову мотивує тим, що з 12.12.2014 року була прийнята на роботу до ТОВ «Спеціальне конструкторське бюро Євгена Сухіна» на посаду фінансового директора за сумісництвом. Станом на 05.08.2016 року відповідач заборгував їй заробітну плату в розмірі 11 600.00 грн. (посадовий оклад 4640 грн. з урахуванням неповного робочого дня (4 години) -2320.00 грн., всього з березня по липень місяць включно - 5 місяців, разом 2320 грн. х 5 місяців = 11 600.00 грн.). Таким чином вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила суд про стягнення з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 11 600.00 грн. за період з 01.03. по 31.07.2016 року. В судовому засіданні позивач подала заяву про збільшення вимог позову, просила суд стягнути з відповідача на її користь нараховану але не виплачену заробітну плату у розмірі 17 516 грн. за період з 01.03 по 18.10.2016 року. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений судом належним чином про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частинами 1, 2 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Законом України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або вповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до пункту 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за № 114\\8713, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Судом встановлено, що відповідно до наказу (розпорядження) генерального директора ТОВ «Спеціальне конструкторське бюро Євгена Сухіна» за №1-к від 12.12.2014 року, позивача було прийнято на роботу з 12.12.2014 року на посаду фінансового директора, за сумісництвом, неповний робочий день - 4 години, з окладом 4 600 грн. Відповідно до виписки з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», останнє зарахування заробітної плати від Відповідача на зарплатну картку позивача в розмірі 1867.60 грн. було 04.03.2016 року. Тобто з березня 2016 року заробітна плата їй нараховувалась але виплачена не була. Сума заборгованості по заробітній платі складає 17 516 грн. за період з 01 березня по 18 жовтня 2016 року, за сім місяців. Відповідно до п.п.2, 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом було встановлено, що на сьогоднішній день позивачем не було отримано заробітну плату в розмірі 17 516 грн., а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розрахунок заборгованості наданий позивачем суд приймає до уваги, оскільки вважає її правильним. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними нею в судовому засіданні.

Outcome: approved