Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Буського районного суду Львівської області із зазначеним позовом. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачем [PERSON] розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 09.12.2014 року. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ніколи не цікавився здоров`ям та вихованням сина. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його долі, не цікавиться навчанням. Крім того, [PERSON] не забезпечує необхідного матеріального становища для дитини. У відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 27.07.2021 року в розмірі 18 771,50 грн. Просить позов задоволити. В підготовчому судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Просила суд його задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Не заперечує проти позбавлення його батьківським прав відносно сина [PERSON] . Представник третьої особи органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Грабінський Є.Я. підтримав заявлений позов. Та повідомив суду що відповідач 25 жовтня 2021 року написав заяву на ім`я начальника служби у справах дітей Золочівської РДА про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників і дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що такий слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ч. 3 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дітей не займається; зв`язок із ними не підтримує, матеріально не допомагає, не виявляє до дітей жодної материнської уваги та турботи. Відповідно до свідоцтва про народження, [NUMBER] від 28 грудня 2006 року, [PERSON] , [INFO] батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . З представленого акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , жительки [ADDRESS] від 19.07.2021 року № 1594 убачається, що умови проживання сім`ї задовільні. Зі слів хлопчика - [PERSON] він не знає свого батька, бачив його ще в дитинстві, він ніколи не приїжджав та не цікавився його навчанням, проживанням, здоров`ям, сплачує аліменти, але не кожного місяця. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" у п. 16, що ухилення від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують дитині необхідне харчування, одяг, медичний догляд, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ураховуючи вищенаведене, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а саме: не піклується про побут сина, фінансово його не підтримує, не цікавиться духовним розвитком сина, а відтак, суд приходить до переконання, що є достатньо підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відтак, з [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved