Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 33943636-02-00-00 від 11.05.2017 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , та за умовами якого ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Як зазначає позивач, 12.11.2017 року о 11.55 год. на пл.Одеській в м.Києві з вини відповідача сталась ДТП, в результаті якого було пошкоджено застрахований автомобіль. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 01.12.2017 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Позивач вказує на те, що за заявою потерпілої особи [PERSON] та виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно вказаного договору, на підставі страхового акту № 10510-02 від 27.11.2017 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування, а саме різницю між розміром шкоди та виплатою АСК «ІНГО Україна», яке відшкодовувало збитки, а саме - безумовну франшизу в розмірі 510,00 грн. 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем - Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 33943636-02-00-00 від 11.05.2017 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а тому, позивач змушена звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів з даним позовом. Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.05.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 33943636-02-00-00 від 11.05.2017 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] 12.11.2017 року о 11.55 год. по пл.Одеській в м.Києві сталась ДТП за участю автомобілів «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та «Рено», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 01.12.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вказаної ДТП у вигляді штрафу. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1.6.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Потерпілий [PERSON] , скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подав заяву до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. На підставі страхового акту № 10510-02 від 27.11.2017 року за заявою потерпілого [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування, а саме різницю між розміром шкоди та виплатою АСК «ІНГО Україна», яке відшкодовувало збитки, а саме - безумовну франшизу в розмірі 510,00 грн. Відтак, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми вказаної суми. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. Відповідно ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ст. 20 ЗУ "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. З вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 33943636-02-00-00 від 11.05.2017 року. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 3457,80 коп. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 010/07/16 від 09.04.2017 позивачем сплачено 3457,80 грн. за надання правової допомоги за договором № 010 від 16.07.2018 року відповідно до додаткової угоди № 1 (акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги. Таким чином, вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved