Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - Банк), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Кардіф» (далі - СК «Кардіф») про визнання розірваними договорів споживчого кредиту та добровільного страхування держателя кредитної картки в обґрунтування якого вказала, що у 2013р. по квартирам ходили представники будівельного магазину та розносили рекламні листівки. Їй сподобалася реклама, вона домовилася з представниками цього магазину встановити високоякісні двері з відмінною тепло-шумовою ізоляцією, антивандальним покриттям та іншими відмінними ознаками якості преміям класу. 13.12.2013р. було сплачено 100 грн. завдатку за двері та послуги монтажу демонтажу дверей, про що свідчить копія товарного чеку. Чек був виданий ФОП [PERSON]. Далі вони домовилися, що залишок буде сплачено через відповідача у кредит. Тому 13 грудня 2013р. між нею та відповідачем було укладено Договір споживчого кредиту № 2007225641 та Договір добровільного страхування держателя кредитної картки №06/08/2007225641. До Договору № 2007225641 додається додаток у вигляді графіку платежів. Незважаючи на укладені угоди, продавець не поставив їй придбані двері та не приступив до монтажу-демонтажу до цього часу, тобто на момент складання позовної заяви. Тому, 18.12.2013р. вона направила Банку заяву, якою повідомила Банк про розірвання спільних договорів. Цю заяву, згідно поштового повідомлення, Банк отримав 24.12.2013р. Відповіді на неї не було отримано, ніхто з нею не зв'язувався з цього приводу. Крім визначення основної причини розірвання договору (не отримання придбаного товару від продавця), з договорами не можна погодитися з наступних підстав: - в доповнення до основного договору їй було нав'язано договір страхування держателя картки №06/08/2007225641, незважаючи на те, що ніякої картки вона не отримувала від Банку; - основним договором передбачено відсоткову ставку 0,01% річних, однак, згідно додатку відсоткова ставка 0,02% та комісія непередбачена основним договором. Та ці комісійні платежі не є послугою зазначеною у основному договорі; у Договорах та додатку укладено їх прочитанням застосуванням малого шрифту, вона може прочитати цей договір тільки озброєна збільшуваним склом; вважає, що спірний договір споживчого кредиту повинен бути укладений у тристоронній формі, тобто з участю продавця з вказівкою його повних реквізитів, які до цього часу їй невідомі. Вважає, що потрібно саме тристороння форма, адже у договорі потрібно встановити відповідальність продавця за порушення умов договору. Важливо також зазначити, що спірний договір не може бути договором на користь третьої особи, так як це поняття визначено законодавством. З положень законодавства вбачається, що боржник (тобто вона) повинен сплатити на користь 3-ї особи по договору, що не відповідає умовам спірного договору, де боржник сплачує кредитодавцю (Банку), а 3-я особа (продавець) не має зовсім ніякого статусу і всі правовідносини, які виникли між кредитодавцем та продавцем не є предметом спірного договору. У зв'язку з вищевказаним просить визнати розірваними Договір споживчого кредиту № 2007225641 з додатком та Договір добровільного страхування держателя кредитної картки №06/08/2007225641 з 24.12.2013р. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Представник позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представники відповідачів до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. ПрАТ «Страхова компанія «Кардіф» надала письмові пояснення щодо позову, де зазначено, що 13.12.2013р. між позивачем та Банком було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2007225641 (далі - Кредитний договір). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк надає позивачу споживчий кредит на придбання Товару (металеві конструкції) у Продавця 1, яким є ФО-П [PERSON] (надалі - Продавець). Крім того, між позивачем та СК «Кардіф» було укладено Договір добровільного страхування держателя кредитної картки №06/08/2007225641 від 13.12.2013р. (далі - Договір страхування держателя кредитної картки). Договір страхування держателя кредитної картки був укладений Банком, який діяв у якості страхового агенту відповідно до ст.15 Закону України «Про страхування» та ст.48 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі Договору доручення № 46 від 01.07.2010р. Згідно п.13.3.3 Договору страхування держателя кредитної картки, страхувальник, тобто позивач, зобов'язаний своєчасно вносити страховий платіж в розмірі та в строк, що визначені Договором. Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про страхування», моментом набрання договором страхування є момент внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Згідно п.10.1 Договору страхування держателя кредитної картки, цей договір набирає чинності з дати сплати страхового платежу за перший місяць страхування у першому році страхування. Датою сплати страхового платежу вважається день зарахування коштів на рахунок СК «Кардіф». Підкреслюють, що страховий платіж позивачем так і не був сплачений, а тому Договір не набрав чинності. Не здійснення страхувальником оплати страхового платежу фактично є відмовою від укладання договору. Оскільки Договір страхування держателя кредитної картки не набрав чинності, то відповідно цей договір не спричинив для сторін жодних правових наслідків. Судом встановлено, що позивач сплатила ФОП [PERSON] суму 100 грн., яка зазначена як завдаток в рахунок монтажу-демонтажу двері модель БМВ 860 В 7 загальна сума 3000 грн., сума до оплати 2900 грн. (а.с.4). Позивач та ПуАТ «ОТП Банк» уклали Договір № 2007225641 від 13.12.2013р. про надання споживчого кредиту разом з Додатком № 1 Графік платежів (а.с.6-7, 10). Позивач та ПрАТ «Страхова компанія «Кардіф» уклали договір № 06/08/2007225641 від 13.12.2013р. добровільного страхування держателя кредитної картки (а.с.8-9). Позивач відправила поштою 19.12.2013р. заяву від 18.12.2013р. з проханням про розірвання Договору № 2007225641 від 13.12.2013р. про надання споживчого кредиту, яку Банк отримав 24.12.2013р. (а.с.11, 18). Банк на заяву позивача від 18.12.2013р. надав відповідь № 77-77-10-68-2-1/842 від 22.01.2014р., де зазначив, що з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Зауважує, що питання купівлі-продажу, повернення, відмови від придбаного в кредит товару та всі взаємовідносини, що стосуються надання/встановлення товару відноситься до виключної компетенції продавця такого товару на підставі укладеного договору і жодним чином не впливає на кредитні правовідносини. Таким чином, з метою реалізації її прав, як споживача під час придбання продукції в кредит, одночасно з відкликанням згоди, вона повинна повернути Банку грошові кошти, отримані відповідно до Договору в повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитними коштами за період з дати укладання кредитного Договору до дати їх фактичного повернення. Суму повернення Вона може дізнатися у найближчому відділенні Банку або зателефонувати за телефоном гарячої лінії 0 800 300 031 (а.с.20). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. У своїй відповіді на заяву позивача з проханням про розірвання Договору № 2007225641 від 13.12.2013р. про надання споживчого кредиту, Банк не вказав, чи розриває вказаний Договір, але зазначив, що позивач повинна повернути кошти за цим Договором, розмір яких можливо узнати у відділенні банку або за телефоном. Згідно ч.1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абз.абз.1, 2 ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відкликала свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту в межах 14 календарних днів, вказану заяву відповідач отримав 24.12.2013р. За змістом ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, оскільки позивач відкликала свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту, що передбачено абз.1 ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд вважає вказаний договір є розірваним з 24.12.2013р., тобто з дня отримання Банком відкликання згоди на укладання договору. Щодо позовних вимог про розірвання Договору страхування держателя кредитної картки, то цей Договір, як вбачається з пояснень СК «Кардіф», не набрав чинності, а тому розірванню не підлягає, тому у цій частині позовних вимог необхідно відмовити. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.ст.214 ч.2, 651 ЦК України, ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та

Outcome: approved