Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала \~тим, що 09.01.2017 в с. Мазівка Путивльського району померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка, загальною площею 4,280 га, яка складається з трьох земельних ділянок площами 2,889 га, 0,656 га та 0,735 га на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034581 від 04.04.2001, яку померла успадкувала після смерті свого чоловіка шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Будучи спадкоємцем за заповітом матері, позивач спадщину прийняла шляхом спільного проживання на момент смерті, приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 19/2017 від 26.05.2017. Разом з тим, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно позивачу було відмовлено в звязку з тим, що за життя померла не отримала державних актів на право власності на вказані земельні ділянки. Крім того, існує різниця в місцезнаходженні земельних ділянок, зазначеному в державному акті та витязі з Державного земельного кадастру, а саме земельна ділянка площею 0,6560 га розташована на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, а не на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Посилаючись на ці обставини, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері на: земельну ділянку «рілля», площею 2,8890 га, кадастровий № 5923884800:07:002:0256, земельну ділянку «пасовища», площею 0,7347 га, кадастровий № 5923884800:07:001:0149, розташовані на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також на земельну ділянку «сіножаті», площею 0,6560 га, кадастровий № 5923886700:06:000:0220, розташовану на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області. Позивач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій справу просила слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідачі\~ в судове засідання також не зявилися, надали суду письмові заяви, в яких просили справу слухати в їх відсутність та позов визнали. Про правові наслідки такого рішення обізнані. За приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, 09.01.2017 в с. Мазівка Путивльського району Сумської області померла [PERSON], матір позивача, після смерті якої відкрилася спадщина (а.с. 5, 6). Позивач є спадкоємцем за заповітом померлої, який є чинним, прийняла спадщину шляхом спільного проживання з померлою на момент смерті, приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 19/2017 від 26.05.2017 (а.с. 8, 19, 20, 21). До спадкового майна входить земельна ділянка, загальною площею 4,280 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку померла успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] (15.10.2002), та яка належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034581 від 10.04.2001 (а.с. 7, 9). Згідно копії вказаного державного акту, зазначена земельна ділянка складається з трьох земельних ділянок, площею 0, 656 га, 2,889 га та 0,735 га. Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 01.08.2017 встановлено факт належності померлій [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку (а.с. 23). В той же час, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно, оскільки [PERSON] під час оформлення спадщини після смерті чоловіка не отримала державний акт на зазначену земельну ділянку (а.с. 22). Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2016 (а.с. 10-18) за померлим [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034581 від 10.04.2001 рахуються: земельна ділянка «пасовища», площею 0,7347 га, кадастровий № 5923884800:07:001:0149, та земельна ділянка «рілля», площею 2,8890 га, кадастровий № 5923884800:07:002:0256, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також земельна ділянка «сіножаті», площею 0,6560 га, кадастровий № 5923886700:06:000:0220, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області. Пунктами 9-10\~розділу VII\~Закону\~України "Про Державний земельний кадастр"\~визначено, що державна\~реєстрація\~земельних ділянок,\~які передаються у\~власність\~із\~земель\~державної чи комунальної\~власності,\~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною\~ділянкою,\~видані\~до\~набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. \~\~\~ Відповідно до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може\~ належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів \~інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved