Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, про розподіл спільного нажитого нерумого майна, посилаючись на те, що 05.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі вони придбали квартиру [ADDRESS] вартістю 394 518 грн. Відповідач відмовляється поділити набуте сторонами майно. З урахуванням уточненої заяви, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину згаданої вище квартири. У судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з"явився,однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності ,та не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 05.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2015 року даний шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] вартістю 54739,00 грн., що стверджено договором купівлі-продажу квартири від 25.07.2011 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Долинськго міського нотаріального округу Ананевич О.М., зареєстрованого в реєстрі за №3440. Як вбачається з витягу про про державну реєстрацію прав за номером - 30932409 від 11.08.2011 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Статтею 372 ЦК України, встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у ст.61 СК України, об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними. Відповідно до п.25 згаданої вище постанови, вирішуючи питання про поділ спільного майна подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ст.71 СК України, щодо обов»язкової згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце із підстав передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення одного із подружжя до суду із таким позовом. В разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майна без його реального поділу і залишає майно в спільній частковій власності. Встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить вирішення справи по суті позовних вимог, враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що сторони досягли згоди щодо поділу спірної квартири [ADDRESS], суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за [PERSON] 1/2 частку на згадану квартиру. На підставі викладеного, ст. ст. 316, 317, 368, ЦК України, ст.ст. 60- 62, 65, 69, 70 СК України,

Outcome: approved