Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши в позові, що 08.08.2013 року в с. Червоне Тальнівського району Черкаської області померла її мати [PERSON]. При житті покійна залишила заповіт, згідно якого усе, належне їй на день смерті майно вона заповіла [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 2,37 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соколівочківської сільської ради Тальнівського району. Під час оформлення спадщини виявилось, що Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 001106 втрачений та державний нотаріус відмовився видавати свідоцтво про прийняття спадщини. В зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Просить постановити рішення, яким визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 2,37 га, яка знаходиться в адмінмежах Соколівочківської сільської ради Тальнівського району, яке при житті належало [PERSON], яка померла 08.08.2013 року, на підставі державного акту про право власності на землю серії ІІ-ЧР № 001106, виданого 11.12.2001 року на підставі рішення Соколівочківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області № 18/2 від 23.11.2001 року. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали повністю, просили розглянути справу без їх участі та позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі їх представник, проти задоволення позову не заперечує. Сторони скористались своїм правом, передбаченим ст. 158 ЦПК України щодо розгляду справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів у справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності. [PERSON] народилася 01.05.1958 року в с. Івана Петрівка Ленінського району Північно-Казахстанської області (а.с. 4-5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася 01.05.1958 року в с. Івана Петрівка Ленінського району Північно-Казахстанської області, в графі мати зазначено - [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 08.08.2013 року в с. Червоне Тальнівського району Черкаської області (а.с. 7). Згідно заповіту від 27.11.2000 року, складеного в с. Соколівочка Тальнівського району Черкаської області [PERSON] залишила заповіт, згідно якого усе, належне їй на день смерті майно вона заповіла [PERSON] (а.с. 8-9). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 001106 від 11.12.2001 року право власності на земельну ділянку площею 2,37 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належало [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20.09.2016 року встановлено факт належності правовстановлюючого документу (а.с. 13-14). Згідно довідки, виданої виконкомом Соколівоцької сільської ради Тальнівського району Черкаської області [PERSON] про те, що вона проживала постійно разом із своєю матірю [PERSON] в с. Червоне по вул. Шевченка, 23 (22) та вели спільне господарство, доглядала до дня смерті і похоронила її (а.с. 15). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2017 року позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 16). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за нею має бути визнано право власності на земельну ділянку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, і є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Outcome: approved