Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла його баба - [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала разом з дочкою, матір`ю позивача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,681 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Мир», розташовану на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла, але не оформила за життя, її дочка [PERSON] [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , мати позивача, яка на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] разом з позивачем по справі. За життя [PERSON] складено заповіт, в якому остання все своє майно заповідала в рівних частках дітям - позивачу по справі та [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого ввійшла: земельна ділянка загальною площею 1,5440 га, кадастровий № 5923886700:07:000:0199, розташована на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, належна померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 678848; право на земельну частку (пай) розміром 4,681 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Мир», розташовану на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, належне [PERSON] , яка померла [INFO] та спадщину після смерті якої прийняла, але не оформила за життя, її дочка [PERSON] . Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, позивач прийняв спадщину, рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 26.09.2016 за позивачем визнано право власності на належну [PERSON] земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, але в той же час позивач позбавлений можливості оформити вказане спадкове майно в нотаріальному порядку в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих родинні відносини померлих [PERSON] та [PERSON] , а також відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на зазначене, позивач просив встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області, є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області. Крім того, просив визнати за ним: право власності на земельну ділянку «сіножаті» площею 1,5440 га з кадастровим № 5923886700:07:000:0199, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 678848; право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності СЗАТ «Мир» розміром 4,681 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, належне [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0064783, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на нього. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Відповідач - Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області подав відзив на позов, в якому просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач - Новослобідська сільська рада Конотопського району Сумської області надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав, про правові наслідки визнання позову обізнаний. З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено, що [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 9). На день смерті [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном (розпорядилась речами померлого), що підтверджено довідкою Бобинського старостинського округу Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області від 20.01.2021 № 2 (а.с. 10). З фотокопії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26.06.2019 вбачається, що 09.11.1971 складено актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно листа Путивльського РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 22.08.2019 № 1322-15.12-71, актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , не виявлено (а.с. 11). З постанови державного нотаріуса Путивльської районної державної нотаріальної контори від 24.06.2020 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо, суду пояснили, що є мешканцями с. Бобине, проживали по сусідству з [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , яка померла у 2002 році. Підстав для сумніву в достовірності таких показань у суду немає. Таким чином, виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області, є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області. При цьому, свідоцтво про народження [PERSON] втрачене та відновити його неможливо. [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області померла [PERSON] , мати позивача, яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] , позивачем по справі (а.с. 8, 14, 15). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, прийняв спадщину (спадкова справа № 47/2016), рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 26.09.2016, яке набрало законної сили 18.10.2016, за позивачем визнано право власності на земельну ділянку, належну [PERSON] , в порядку спадкування за її заповітом (а.с. 16, 17, 18-20, 52). До спадкового майна також входить земельна ділянка загальною площею 1,911 га (складається з двох земельних ділянок площею 0,368 га та 1,544 га), надана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, належна [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 678848 від 20.09.2002 (а.с. 27). Крім того, до складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 4,681 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель СЗАТ «Мир», розташовану на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, але не оформила за життя, після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Бобине Путивльського району Сумської області (а.с. 9, 10, 21-26). При цьому, як зазначає позивач в позовній заяві, правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно втрачені. Разом з тим, з фотокопії рішення 13 сесії 23 скликання Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області від 04.04.2001 «Про затвердження технічної документації по передачі в натурі земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право приватної власності на землю» з додатком до нього вбачається, що [PERSON] є власником сертифікату на право на земельну частку (пай) СЗАТ «Мир» розміром 4,681 (а.с. 22-24). З інформації про суб`єкти власності вбачається, що [PERSON] є власником права на земельну частку (пай) із земель СЗАТ «Мир» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) СМ № 0064783 (а.с. 25-26). Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їхреєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є :свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член коллективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] була внесена до списку громадян-членів сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «Мир», з урахуванням вказаних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України щодо часу набуття членом КСП права на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що вона набула право на земельну частку (пай) розміром 4,681 в умовних кадастрових гектарах із земель вказаного товариства, яке успадковане її дочкою [PERSON] , що є підставою для задоволення позову в цій частині. Крім того, як вбачається з фотокопії державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 678848 від 20.09.2002, [PERSON] на підставі розпорядження голови Путивльської райдержадміністрації від 28.08.2002 № 236 передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 1,911 га (складається з двох земельних ділянок площею 0,368 га та 1,544 га), надана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 27). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.01.2020 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки «сіножаті» площею 1,5440 га з кадастровим № 5923886700:07:000:0199, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, відповідно до державного акту від 20.09.2002 Р2 № 678848 (а.с. 28-30). Згідно пунктів 9-10 розділу VII Закону "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Отримання нового державного акту замість втраченого у порядку, визначеному п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, позивач не може у зв`язку з втратою нею чинності. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та те, що відновлення правовстановлюючого документа на землю в позасудовому порядку є неможливим, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і в цій частині. Понесені судові витрати по оплаті судового збору за подачу позовної заяви до суду позивач просив не розподіляти. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved