Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 14.04.1978 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що Камянсько-Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ттериторіального управління юстиції у Запорізькій області зроблено запис за № 50. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем не підтримують, окремо проживають більше ніж 20 років. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач та його представник не зявились, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання вдруге не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи згідно діючого законодавства. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 14.04.1978 року уклали шлюб, зареєстрований Камянсько-Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено запис за № 50, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-ЖС № 202220 від 14.12.2017 р. (а.с. 4). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач на примирення не згоден, про що свідчить його заява. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved