Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за наступними підставами. Так, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.11.2012 року, відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку діє картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку»,які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі,встановленому «тарифами банку», які викладені на банківському сайті,з розрахунку 360 календарних днів на рік,що підтверджується пунктом 2.1.1.12.6«Правил користування платіжною карткою». Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в пункті 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3. до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Як зазначає позивач у позові, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.11.2017 року має заборгованість - 39292 гривні 37 копійок, яка складається з наступного: 4036,19 грн. - заборгованість за кредитом; 30408,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2500,00 гр - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1847,26 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.11.2011 року у розмірі 39292 гривні 37 копійок та судові витрати у розмірі 1600 гривень 00 копійок. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та пояснив судові, що відповідач взагалі спростовує, що отримував кредитну карту та користувався кредитними коштами. При цьому пояснив, що дійсно заяву на отримання кредитної картки підписував ( оригінал якої вивчено у судовому засіданні), надав копію паспорту, що був виданий на його ім»я в 2012 р. Однак пізніше робітниками банку йому було повідомлено, що у видачі кредитної карти йому було відмовлено. Яким чином у позивача опинилась копія його паспорту, що був виданий у 2014 р. - він пояснити не може. Щодо фотокартки, яку представив банк - може пояснити, що він схожий на особу, що зображена на фотокартці. Щодо поповнення з вказаної картки його мобільного телефону ( [NUMBER]) - він нічого пояснити не може. При цьому представник відповідача звернув увагу суду на те, що позивач не надав до суду доказів отримання відповідачем картки, ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, надання саме відповідачем копії паспорту на ім.»я відповідача, що був виданий у 2014 р. ( так як банк не надав суду копію паспорта з оригіналом підпису, що її засвідчує). Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача у судовому засіданні, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного:. Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Так, позивач стверджує, що 22.11.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ці факти підтверджені, за думкою суду, належними доказами, що були вивчені у судовому засіданні : - заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ( оригінал якої вивчено у судовому засіданні), при цьому представник відповідача не заперечував, що відповідач її підписав ( а.с.8). І хоча представник відповідача вказував на те, що в заяві відсутня відмітка про те, яку саме картку отримав відповідач та зробив висновок про те, що картку відповідач не отримував та не користувався,позиція сторони відповідача спростовується доказами, наданими позивачем : - довідкою про термін дії картки ( а.с.102), - випискою про рух коштів по карті, відповідно до якої останній платіж по картці було зроблено 30.11.2015 р..Так, 26.04.2014 р. з вказаної картки було поповнено мобільний телефон відповідача ( номер повідомив представник відповідача у судовому засіданні) ( а.с.103-111) - копіями паспортів відповідача, які звірені від імені відповідача та мались у позивача.( а.с.112-115). Заперечення проти вказаних доказів представника відповідача ( копії паспорта, який видавався у 2014 р) судом не приймаються, бо представник відповідача пояснив судові, що копії відповідають оригіналам та на стадії підготовчого провадження представник відповідача не заявляв клопотання про надання до суду копії цих документів з оригіналом підпису, що їх засвідчувала. Заперечення представника відповідача про те, що підпис на копії паспорта, який видавався у 2014 р. не належить відповідачу не приймається судом, так як сторона відповідача не надала до суду належного доказу цієї обставини ( відповідного висновку почеркознавчої експертизи.) - Копією фотокартки відповідача, на якій він тримає карту Приватбанку ( а.с.116). У відповідності до довідки, наданої позивачем, строк дії картки, наданій відповідачу, сплив 31.08.2016 року. ( а.с.102). Тобто трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України для звернення з позовом до суду ( навіть якщо рахувати з останнього дня поповнення карткового рахунку - 30.11.2015 р.) не сплинув. Тому, в усній заяві про застосування строку позовної давності, заявленою стороною відповідача - необхідно відмовити. Щодо розрахунку заборгованості суд дійшов висновку, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі, по клопотанню сторони відповідача, не призначались. На цих підставах, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved