Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, який мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилась дочка - [PERSON] ([INFO]), а також син - [PERSON] ([INFO]). Діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомогу на утримання дітей надає, при цьому інших утриманців не має. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня предявлення до суду позову і до досягнення дітьми повноліття. До суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. 16.05.2017 року до суду надійшла заява [PERSON] без підпису автора, у зв'язку з цим суд не приймає її до розгляду. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання відповідач не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки підстав визначених законом для відкладення розгляду справи не має, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі даних, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 08.02.2007 року народилась [PERSON] (а.с. 9), а 12.08.2009 року народився [PERSON] (а.с. 8), батьками яких є сторони спору. Діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою № 244, виданою виконкомом Дашківської селищної ради Іллінецького району Вінницької області 18.04.2017 року. Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, в тому числі і на позивача, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також те, що з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 19 років в розрахунку на місяць, згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" становить 1\~777 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 19.04.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. Суд вважає, що витрати позивача на оплату послуг адвоката у зв'язку з отриманням правової допомоги в сумі 300 грн. не підтверджуються допустимими доказами, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved