Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган опіки та піклування міської ради міста Кропивницького про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 10.12.2013 року по 17.04.2019 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . З моменту розлучення і по цей час батько бачив сина лише один раз, аліменти на дитину не сплачує, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, син не отримував жодного подарунку на день народження. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідував її вдома та в дитячому дошкільному закладі. Тому просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2020 року справу передано на розгляд за територіальною підсудністю до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Варакіною Н.Б. від 10 листопада 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2021 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача- адвокат Нофенко Ю.В. 22.06.2021 року в судове засідання не з`явились, повідомленні належним чином. Відповідач [PERSON] 16.03.2021 року, 28.04.2021 року, 02.06.2021 року, 22.06.2021 року в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи 22.06.2021 року в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, суду надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідач мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки від 08.08.2020 року, засвідченої Квартальним комітетом № 13 Подільського району м. Кропивницького позивачка разом з сином зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Виконавчим листом Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.04.2016 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частин усіх видів заробітку (доходу) (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості складеного Фортечним відділом ДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 31.07.2020року заборгованість по сплаті аліментів склала 70646,50 грн. (а.с.9). Згідно довідки КНП «ЦПМСД № 1 м.Кропивницького» МР міста Кропивницького № 1348/03-20 від 12.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом медичних працівників даного закладу. Контактує з дільничним лікарем, приводить дитину до медичного закладу для огляду та проведення профілактичних щеплень, здійснює догляд за дитиною під час хвороби мати - [PERSON] . Батько - [PERSON] в поліклініку не звертався, станом здоров`я дитини не цікавився (а.с.8). Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] від 05.08.2020 року, виданої ДНЗ (ясла-садок) комбінованого типу № 4 «Теремок», [PERSON] відвідує групу 2016 року. Вихованням дитини займається мама [PERSON] . Мати приводить і забирає дитину з садочка. Приймає участь у житті групи, регулярно відвідує батьківські збори, свята, цікавиться розвитком і досягненнями дитини, його поведінкою в дитячому колективі. Зі сторони мами дитині приділяється достатньо уваги. За час перебування дитини в садочку його батько жодного разу не відвідував заклад (а.с.11). Отже, з викладеного випливає, що батько дитини - [PERSON] в порушення ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» ухиляється від піклування про навчання свого сина починаючи з 2016 року. Згідно заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] батько ніякої участі в житті дитини не приймає, ні матеріально, ні морально, дитиною не цікавиться, мати займається вихованням сина та він знаходиться на її утриманні (а.с. 12-14). Згідно висновку № 1607/49-05-24 від 02.04.2021 орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27 травня 2021 року № 279 вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] припинив цікавитися життям та навчанням сина, не приймає ніякої участі у його вихованні, всіляко уникає будь-якого спілкування з ним, має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. В постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року ) передбачено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості, дитина потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і, безперечно, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року, вказано в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочерговаувагаприділяєтьсяякнайкращомузабезпеченнюінтересівдитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно до змісту ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Із аналізу діючого законодавства вбачається, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, а саме: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слідв ирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Враховуючи, викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 150, 164-167 СК України,

Outcome: approved