Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 34661,76 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.12.2016 в м. Києві, по вул. Курській, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] . В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2017, винним у скоєнні ДТП, що сталася 18.12.2016, було визнано [PERSON] Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 169\\М\\2017 від 20.03.2017, становить 34111,76 грн. Позивач зазначає, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 34111,76 грн. та 550,00 грн. за послуги аварійного комісара. Разом з тим, позивач посилається, що відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 22.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезаз.начену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 28.12.2018 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві. 18.02.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 20.02.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.12.2016 в м. Києві, по вул. Курській, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] . В результаті зазначеної вище ДТП. вказані вище транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, що підтверджується повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду. (а.с.8-9). Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2017, винним у скоєнні ДТП, що сталася 18.12.2016, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.15-16). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Nissan Note» д.н.з. [NUMBER] , згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 169\\М\\2017 від 20.03.2017, становить 34111,76 грн. (а.с.17-25). Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що представник власника пошкодженого автомобіля 15.02.2017 з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с.11). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що в зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 34111,76 грн., на підставі Наказу МТСБУ № 2638 від 31.03.2017 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та довідки № 1 від 21.03.2017, що підтверджується копією платіжного доручення № 2638рв від 31.03.2017 (а.с.41-43). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 34111,76 грн. Крім того, відповідно до п. 40.3 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Вбачається, що МТСБУ було залучено аварійного комісара, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим понесені витрати в розмірі 550,00 грн., що підтверджується відповідною випискою банку. (а.с. 48-49). Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за послуги аварійного комісара в розмірі 550,00 грн., як такі, що узгоджуються з дослідженими матеріалами справи та вимогам закону. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов МТСБУ підлягають задоволенню.

Outcome: approved