Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом , мотивуючи тим, що розпорядженням голови Якимівської районної держадміністрації «Про надання [PERSON] статусу дитини-сироти» від 30.06.2009 № 583, малолітньому [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження «[NUMBER]») надано статус дитини-сироти. Згідно розпорядження Ленінської районної державної адміністрації Запорізької міської ради «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON]» від 09.09.2009 № 1288-р встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено його опікуном [PERSON]. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за № 00016576260 від 21.04.2016 виданого Якимівським РВ РАЦС ГУЮ в Запорізькій області, матір неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] Встановлено, що в с. Шелюги Якимівського району на постійне місце мешкання приїхала [PERSON] зі своєю донькою [PERSON]. З метою придбання у власність житла, [PERSON] у червні 1996 року уклала з [PERSON], [INFO] (згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016576219 помер ЗО жовтня 2006 року), усний договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно усного договору укладеного в червні 1996 року між покійним [PERSON] та покійною [PERSON], остання придбала у власність житловий будинок за вищевказаною адресою за 2 000 доларів США. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст.З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Власником зазначеного домоволодіння, до його продажу [PERSON], був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 1992 від 14.11.1997. На даний час у спадщину житловий будинок за вказаною адресою ніким не прийнято, власник або користувач відсутній, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 59845942, довідка Шелюгівської сільської ради № 45 від 11.02.2013. Згідно довідки Шелюгівської сільської ради спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є син - [PERSON], донька - [PERSON] Поряд з цим, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у склад якої увійшов житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Факт набуття [PERSON] права власності на житловий будинок підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], рішенням виконавчого комітету Шелюгівської сільської ради № 3 від 10.03.1999 про задоволення заяви [PERSON] та виділення останній в постійне користування присадибної земельної ділянки, розміром 0,43 га, обліковими книгами Шелюгівської сільської ради; копією паспорту [PERSON]; свідоцтвом про народження [PERSON]; квитанціями про сплату земельного податку на присадибну земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] копіями матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок. Згідно відомостей погосподарського обліку Шелюгівської сільської ради форми № 1, особові рахунки №№ 129, 677, за 01.01.1996 - 01.01.1999 роки членами домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] [INFO] - голова родини, [PERSON] (на даний час [PERSON].) [INFO] -донька, [PERSON] [INFO] - син, який в період з 01.01.2006 - 01.01.2009 навчався у Тернівській школі-інтернат в початкових класах. [PERSON] того, з вказаних відомостей встановлено наявність у [PERSON] земельної ділянки та відповідний запис з кадастровим № 146. Так, згідно рішення виконавчого комітету Шелюгівської сільської ради № 3 від 10.03.1999 [PERSON] виділено в постійне користування присадибну земельну ділянку, розміром 0,43 га. за адресою: [ADDRESS]. Вказані відомості зазначено в Земельній шнуровій книзі Шелюгівської сільської ради Якимівського району за № 146. Відповідно домової книги Шелюгівської сільської ради, [PERSON] зареєстрована 22.07.1996 за адресою: [ADDRESS] знята з реєстрації 30.06.2009 у зв'язку зі смертю. Описом квитанцій Шелюгівської сільської ради, виданих платникам, особові рахунки яких ведуться в ДПІ, [PERSON] в період з 06.09.2007 по 12.09.2007 оплатила 127,35 гривень земельного податку, що підтверджує факт користування вказаною земельною ділянкою. Згідно розділів IV, V відомостей погосподарського обліку Шелюгівської сільської ради форми № 1 щодо наявності земель в приватній власності та користуванні громадян, за адресою: [ADDRESS], зазначено 0,43 га; під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,07 га; загальна площа сільськогосподарських угідь - 0,36 га. Оскільки [PERSON] на момент смерті своєї матері [PERSON] був малолітньою особою, він прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Інших спадкоємців на даний час немає, оскільки сестра [PERSON] -його опікун [PERSON] не прийняла у відведений законодавством строк спадщину після смерті матері та надала нотаріально завірену заяву про згоду на спадкування неповнолітнім [PERSON] усього спадкового майна після смерті матері і відсутності у неї заперечень з цього приводу. Постановою приватного нотаріуса Якимівського РНО ГУЮ в Запорізькій області Уколова С.А. № 488/02-31 від 21.06.2016 відмовлено неповнолітньому [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Оскільки, [PERSON] є неповнолітньою дитиною, більш того, дитиною-сиротою, яка залишилась без батьківського піклування та не в змозі захистити свої права, з метою недопущення порушення конституційних прав дітей, прокурор звертається до суду з вказаним позовом в її інтересах. Між тим, [PERSON] будучи опікуном неповнолітнього [PERSON] тривалий час заходи щодо судового захисту майнових прав, зокрема визнання за вищевказаним неповнолітнім права власності на спадкове майно після смерті його матері не здійснювала. Опікуном [PERSON] 21.06.2016 надано письмову згоду на здійснення Мелітопольською місцевою прокуратурою представництва інтересів дитини-сироти [PERSON] Позивач просив визнати за [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний помер [NUMBER]) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р. У судовому засіданні прокурор підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник Шелюгівської сільської ради проти задоволення позову не заперечував. Відповідачі [PERSON],[PERSON], належним чином викликані у судове засідання до суду не з'явились, заперечень суду не надали. У судовому засіданні була допитана особа, в інтересах якої було подано позов прокурором - неповнолітній [PERSON] підтримав позов прокурора у повному обсязі та просив його задовольнити ..Дійсно його покійна мати купила [ADDRESS] у [PERSON] та оформляла ніяких документів. [PERSON] помер у 2006 р., а його мати померла у 2009 р. . Після придбання будинку він, його сестра та мати жили в цьому будинку до смерті матері. Третя особа - [PERSON] (опікун неповнолітнього) підтримала позов прокурора та просила його задовольнити. Представник третьої особи - служба у справах дітей Якимівської райдержадміністрації надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, згідно чинного законодавства. Представник третьої особи - відділу з питань надання адміністративних послуг Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області просив розглянути справу без її участі та проти задоволення позову не заперечувала Третя особа - приватний нотаріус Уколов С.А. просив розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Таким чином судом при розгляді справи, судом було встановлено : [PERSON] ( а.с.55, 57), [INFO] року народження, перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Якимівської райдержадміністрації з 30.06.2009 року як дитина-сирота: мати - [PERSON] померла. В свідоцтві про народження дитини - відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (копії додаються). ( а.с.15-19, 54, 61-62) Після смерті матері [PERSON] дитину забрала до себе та оформила опіку сестра [PERSON] - [PERSON] ( третя особа по справі), [INFO], що підтверджується розпорядженням про встановлення опіки ( а.с.20, 57-58)). Згідно довідки Шелюгівської сільської ради Якимівського району від 17.02.2013 відомо, що дитина-сирота [PERSON] був зареєстрований разом з матір'ю та проживав за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 26, 71). У судовому засіданні, після допиту свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] було встановлено, що [PERSON] у червні 1996 р. придбала будинок у [PERSON], розрахувалась за нього, про що він написав розписку та зобов'язувався оформили право власності на будинок за [PERSON], однак його не зробив, розписка згодом була втрачена. 10.03.1999 р. за заявою померлої [PERSON] було виділено земельну ділянку під будинком, який вона придбала , згідно рішення виконкому Шелюгівської сільської ради ( а.с. 79-81) Відповідно до домової книги Шелюгівської сільської ради, [PERSON] зареєстрована 22.07.1996 за адресою: [ADDRESS] знята з реєстрації 30.06.2009 у зв'язку зі смертю. Описом квитанцій Шелюгівської сільської ради, виданих платникам, особові рахунки яких ведуться в ДПІ, [PERSON] в період з 06.09.2007 по 12.09.2007 оплатила 127,35 гривень земельного податку, що підтверджує факт користування вказаною земельною ділянкою. Згідно розділів IV, V відомостей погосподарського обліку Шелюгівської сільської ради форми № 1 та земельно-шнурової книги щодо наявності земель в приватній власності та користуванні громадян та земельної шнурової за адресою: [ADDRESS], зазначено 0,43 га; під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,07 га; загальна площа сільськогосподарських угідь - 0,36 га. ( а.с.86-92) Померла [PERSON] в подальшому сплачувала земельний податок за вказані земельні ділянки ( а.с.93-94) Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON] ( а.с.29-51), який помер 30 жовтня 2006 р. ( а.с.63-64) та за життя отримав в спадщину будинок, що є предметом позову після смерті [PERSON], що померла [INFO] р. та [PERSON], що помер [INFO] р. ( а.с.50,65-66, 67-69). На території Шелюгівсткої сільської ради зареєстровані та мешкають діти померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], що є відповідачами по справі ( а.с. 70) [PERSON] того, судом було встановлено, що після смерті [PERSON] будь-які особи до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини не звертались ( а.с.138-139) Опікун [PERSON] зверталась до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини в інтересах неповнолітнього для отримання у спадщину будинку, що є предметом позову, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок та документів, що підтверджуються право власності на будинок за спадкодавцем. ( а.с. 108-110) Відповідно до абзацу 4 п. 19 постанови Пленуму Верховного суду від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належала спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились в наслідок його смерті. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей. . Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Розглянувши матеріали справи та на підставі вищевказаних нормативних актів, суд що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі , бо спадкодавець [PERSON] уклала договір купівлі-продажу будинку, що є предметом спору, сторони виконали всі умови договору, спадкодавець отримала у користування будинок, згодом їй була виділена земельна ділянка для обслуговування вказаного будинку. [PERSON] е спадкоємцем першої черги після смерті матері та задоволення вказаного позову його права як спадкоємця та дитини-сироти. На підставі викладеного,

Outcome: approved