Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

позивач звернувся із позовними вимогами до відповідача про стягнення сплаченого авансу в розмірі 66 000 грн. та сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.07.2017 між ним та відповідачем досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля «MERSED-BENZ 320»1995 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON] зазначав, що має довіреність від власника автомобіля, а тому має право продавати транспортний засіб. З метою забезпечення зобов'язання він передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 66000,00 грн, а відповідач на підтвердження домовленості та отримання коштів, власноручно написав розписку про отримання грошових коштів. Онак, одразу після отримання авансу відповідач повідомив, що автомобіль не може бути відчужений, так як на нього накладено заборону та зобов'язався повернути отриману суму авансу до кінця липня 2017 року. До цього часу відповідач кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає та уникає зустрічі з ним. Оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами укладений не був, відповідач незаконно отримав сплачені ним кошти. А тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. А тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою суду від 14.05.2018 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення . Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися , зокрема, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №347 03.03.2017 користувався та розпоряджався легковим автомобілем «MERSED-BENZ 320»1995 року випуску, синього кольору, тип ТЗ - легковий седан, номер шасі (кузова, рами) WDB1400321A265057, реєстраційний номер [NUMBER]., який належить [PERSON] (а.с. 10). 24.07.2017 року відповідач надав позивачу розписку згідно з якою, він [PERSON], паспорт серії СЕ №730303, виданий Верховинським РС УДМС в Івано-Франківській області, який проживає за адресою: [INFO] отримав аванс у розмірі 66000,00 грн за автомобіль «MERSED-BENZ 320» 1995 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від громадянина [PERSON], який проживає в м Рівне, вул Київська,108 "Є", кв.1 (а. с. 5). Однак, судом встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля між відповідачем та позивачем укладений не був. Транспортний засіб не був переоформлений в порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. До [PERSON] не перейшло право власності на автомобіль. Таким чином, оскільки, передана [PERSON] [PERSON] сума коштів в розмірі 66000,00 грн, в якості авансу за придбання автомобіля «MERSED-BENZ 320» 1995 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] в добровільному порядку не повернута, а тому підлягає поверненню [PERSON] в повному розмірі. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved