Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 2025,76 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 156,87 грн., що загалом складає 2182,63 грн., посилаючись на те, що вона працювала на ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на посаді медичної сестри адміністративно-господарської дільниці у період з 28.05.2012 по 31.03.2016. 31.03.2016 року її було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Проте, під час звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок та не виплатив їй заробітну плату. Всього на момент звільнення заборгованість склала 6170,55 грн. 30.05.2016 на її заробітну банківську картку боржником було перераховано 997,64 грн. (зарплата за жовтень 2015 р.). Також, 28.11.2016 року Мелітопольським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення суми заборгованості з заробітної плати в розмірі 5172,91 грн., який набрав чинності 14.12.2016. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2017 з відповідача на її користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8333,24 грн. за період з квітня 2016 року по 21.12.2016 р, а також компенсацію втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 677,76 грн. за період з жовтня 2015 року по листопад 2016 року). Заборгованість по заробітній платі в розмірі 5172,91 грн., згідно судового наказу, була виплачена відповідачем тільки 24.02.2017. Враховуючи вищенаведені обставини, вважає, що за порушення термінів виплати заробітної плати відповідач повинен додатково сплатити середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 8333,24 грн., в розмірі 2025,76 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 156,87 грн. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, уточнив позовні вимоги та просить також, окрім сум вказаних в позовній заяві, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., в іншій частині позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про визнання позову у повному обсязі, а саме: суми компенсації та індексації у розмірі 2182,63 грн. та судових витрат. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є юридичною особою. 28.05.2012 [PERSON] була прийнятий на роботу до ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма» на посаду завідуючої здравпунктом адміністративно-господарської дільниці, наказ № 11 від 28.05.2012 року. 01.10.2012 року [PERSON] переведена на посаду медичної сестри адміністративно-господарської дільниці ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «Рефма», наказ №380 від 01.10.2012. 31.03.2016 року [PERSON] звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, наказ № 12 від 31.03.2015 року. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки. Згідно копії довідки про заборгованість по заробітній платі від 05.04.2016 №43, заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 6170,55 грн. /а.с.9/. 30.05.2016 р. на заробітну банківську картку [PERSON] відповідачем було перераховано заборгованість з заробітної плати за жовтень 2015 року в сумі 997,64 грн. 28.11.2016 Мелітопольським міськрайонним судом було видано судовий наказ, яким з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість з заробітної плати в розмірі 5172,91 грн. та судовий збір в розмірі 275,60 грн. /а.с. 10/. Судовий наказ набрав чинності 14.12.2016. Крім того, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2017 з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8333,24 грн. за період з квітня 2016 року по 21.12.2016, а також компенсацію втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 677,76 грн. за період з жовтня 2015 року по листопад 2016 року. Також вказаним рішенням стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. /а.с.14-16/. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що заборгованість по заробітній платі в розмірі 5172,91 грн., яка була стягнута з відповідача, відповідно до судового наказу, була виплачена [PERSON] лише 24.02.2017 року, що підтверджується копією довідки від 25.04.2017 року, виданої керівником проекту по роботі з документами ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с.11/. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 та від 29 січня 2014 року у справі №6-144цс13, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з порядком, затвердженим постановою № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до постанови КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхування», середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" від 19.10.2000 року, у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів громадянам проводиться компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати, що становить 2025,76 грн. (46,04 грн. х 44 робочих дні, де 46,04 грн. розмір середньоденного заробітку, а 44 робочих дні час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.12.2016 року по 23.02.2017 року), та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 156,87 грн. за період з грудня 2016 року по 23.02.2017 року, а тому ці вимоги підлягають повному задоволенню. /а.с. 12-13/. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 гривень. Також, згідно договору про надання правової допомоги від 25.04.2017, укладеного між позивачем та адвокатом [PERSON], останній прийняв на себе зобовязання щодо надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.05.2017 року, позивачем сплачено за надання правової допомоги грошову суму в розмірі 1000 грн. Відповідно до наданого акту про виплату адвокату гонорару та розрахунку розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги позивачем за підготовку та подачу позовної заяви до суду було сплачено 500 грн. Розмір цих витрат, виходячи з обсягу виконаної роботи, зазначеної в договорі про надання правової допомоги від 25.04.2017, визначений в межах передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Оскільки позивач просить стягнути витрати на правову допомогу за підготовку та складання позовної заяви у розмірі 500 грн., що підтверджується документально, вказана сума відповідно до вимог ст. 84, 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved