Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS] (Ворошилова) в м. Херсоні, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 12.05.2016 року помер [PERSON] чоловік [PERSON] та батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить двокімнатна квартира [ADDRESS] (Ворошилова) в м. Херсоні. Позивачі постійно проживали зі спадкодавцем у спірній квартирі, а тому в силу ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Позивачі в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КГ №443746, 03.11.1984 року Голопристанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 125. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-КГ №278460, виданого 14.09.1985 року Степнянською сільською радою Нижньосірогозького району Херсонської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 23. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КГ №072498, 24.09.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 646. Прізвище дружини змінено на «Бадовську». Відповідно до актового запису про смерть № 351 від 12.05.2016 року, зробленого Суворовським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] помер 12.05.2016 року. Як вбачається з листа від 06.03.2017 року № 59 Приватного акціонерного товариства «Молодіжний житловий комплекс» двокімнатна квартира № 115, загальна площа 51,0 кв.м. за адресою м. Херсон, вул. Володимира Великого (Ворошилова), 23 була профінансована НПО «Дніпро». Заборгованість на 06.03.2017 року НПО «Дніпро» перед ПрАТ «МЖК» за вищевказану квартиру відсутня. Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру за адресою м. Херсон, вул. Володимира Великого (Ворошилова), 23, кв. 115, про що винесено відповідні постанови від 17.02.2017 року. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що він 14.11.1988 року переведений до Будівельно-монтажного управління «Жилстрой 6» для виконання робіт повязаних з будівництвом МЖК, 16.11.1988 року переведений з ПО «Дніпро» учнем муляра першого розряду в бригаду мулярів-монтажників, 20.04.1990 року наказом № 37 переведений до ПО «Дніпро». Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 01.03.2010 року встановлено, що рішенням виконкому Суворовської районної ради народних депутатів м. Херсона від 30.06.1989 року № 119 будинок № 23 по вул. Ворошилова в м. Херсоні прийнято до експлуатації та передано на баланс житлово-експлуатаційного відділу МЖК. Згідно рішення загальних зборів від 16.07.1996 року МЖК реорганізовано в два самостійні підприємства: будівельне-акціонерне товариство закритого типу «Молодіжний житловий комплекс» та експлуатуюче-колективне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Молодіжний житловий комплекс». Будинок № 23 по вул. Ворошилова в м. Херсоні за розділовим балансом передано КП «ЖЕК МЖК». В подальшому балансоутримувачем зазначеного будинку визнано ОСББ «Родина». Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки про склад сімї від 30.03.2017 року № 13, виданої ОСББ «Родина» за адресою: м. Херсон, вул. Володимира Великого (Ворошилова), 23, кв. 115 проживають [PERSON], [PERSON] [PERSON] був прописаний 13.09.1989 року та виписаний 06.06.2016 року у звязку зі смертю Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124). Положення Основного закону України переконують у тому, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий розгляд його справи безстороннім судом (стаття 8 Закону № 2453-VI). Одночасно, згідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. За статтею 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ, яке вона здійснює у відповідності до законодавства за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, до ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця; до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини; до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах; до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними; до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто; до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини; до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців; до ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі; до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; до ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved