Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання - у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно з дня подання до суду позову до закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] , під час спільного проживання з [PERSON] , народився син, [PERSON] . Своє прізвище « [PERSON] » позивач змінила на прізвище « [PERSON] » при реєстрації шлюбу. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 січня 2016 року шлюб зареєстрований Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського Управління юстиції 06 серпня 2004 року, актовий запис № 250, розірвано. Син постійно проживає разом з позивачем і знаходяться виключно на її повному забезпеченні. Відповідач, батько дитини, у вихованні участі не приймає, добровільно матеріальну допомогу не надає. Зазначає, що син [PERSON] є студентом та навчається у Харківському Національному педагогічному університету імені Г.С. Сковороди Факультеті мистецтв. У зв`язку з продовженням навчання син потребує матеріальної допомоги. Вказала, що отримує близько 8000 грн. грн. щомісячно, інших доходів не має. Позивачу важко одній надавати матеріальну допомогу з урахуванням вартості навчальної літератури, підручників, проїзду до навчального закладу, до місць проходження практики, підручники, комунальних послуг, продуктів харчування під час навчання, придбання одягу, сплати за комунальні послуги та інше. В зв`язку з навчанням необхідно придбання пензелів, фарб, туші, пір`я, паперу, холстів, полотнів, олівців, мольберту, модульні підрамники, видатковий матеріал, кошти, які збираються на потреби навчального закладу. Визначаючи розмір матеріальної допомоги позивач враховує також вартість проїзду до навчального закладу понад 500 грн. щомісячно, щорічну обов`язкову сплату за навчання 1957 грн. щомісячно протягом десяти місяців, тобто 19570 грн. щорічно в зв`язку з відсутністю місць навчання за бюджетом. Відповідач працює, отримує дохід щомісячно, також йому нараховується пенсія щонайменш 35000 грн., але надати підтвердження цьому не має можливості. Відповідно батько дитини має можливість надавати сину матеріальну допомогу поки він навчається. Батько дитини забезпечений житлом, має автомобіль, неповнолітні діти та осіб які перебували на його утриманні відсутні. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 січня 2016 року. Від шлюбу сторони маю повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 03 жовтня 2003 року), батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] 06 серпня 2004 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб у Фрунзенському районному управлінні юстиції, актовий запис № 250, (свідоцтво серія [NUMBER] ). Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.01.2016 розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06 серпня 2004 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського Управління юстиції, актовий запис № 250. Після шлюбне прізвище відповідача визначено як - « [PERSON] ». Відповідно до довідки № 3617 від 07.07.2021 року, [PERSON] навчається в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди, на денній формі навчання. Як вбачається з довідки Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди № 3946 від 05.11.2021 року, [PERSON] навчається в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди, з 15.09.2020 року за напрямом підготовки «022 Дизайн» факультету мистецтв денної форми навчання на контракті, очікуваний термін закінчення навчання у бакалавратурі 30.06.2024 року. Згідно копії Договору про навчання у Харківському національному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди № 93-мм від 17.09.2020 року, укладеного між Харківським національним педагогічним університетом ім. Г.С. Сковороди, в особі Ректора Бойчука Ю.Д. та вступника [PERSON] та законного представника [PERSON] загальна вартість навчання становить 78280 грн., на рік 19570 грн.. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному платному відділенні та позбавлений можливості працювати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України - при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина в розмірі ј частини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача. Такий розмір стягнення буде розумним і справедливим щодо обох сторін по справі. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України). Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 199 СК України- право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. суд стягує з відповідача в дохід держави. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved