Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка[PERSON] звернуласьв суд з позовом до відповідача - Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (далі ДВС) про зняття арешт з квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що таке обмеження було застосовано державним виконавцем не підставі постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 23 березня 2003 року № 729057, якою накладено арешт на майно їїсина - [PERSON]. [INFO] року її син помер, а тому є підстави для скасування вказаного арешту. Позивачкау судовому засіданні вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕЕМ № 954319, індексний № 29621441 від 18 листопада 2014 року, відносно квартири [ADDRESS] діє обтяження, підставою для якого є видана 25 березня 2003 року Державною виконавчою службою постанова серії АА № 729057. Суб'єктом обтяження, тобто особою, майно/права якої обтяжуються (власник) є [PERSON]. Однак, згідно з копією свідоцтва про право власності не нерухоме майно серії САК № 622761, індексний номер 29621200 від 18 листопада 2014 року, квартира [ADDRESS] повністю належить [PERSON] Таким чином державний виконавець безпідставно прийшов до переконання, що [PERSON] є власником, або має частку у власності на квартиру [ADDRESS] і необґрунтовано наклав на неї арешт. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ч. 1 ст. 391 ЦК України) Приймаючи до уваги, що власником вказаної квартири є позивачка, а не [PERSON], а накладення на це майно арешту позбавляє [PERSON] можливості розпоряджатися ним, тому це обмеження слід скасувати. Окрім цього з відповідача в держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved