Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER], площею 3,3292 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Як спадкоємець за законом першої черги позивач прийняв спадщину у строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18.04.2016, приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 99/2016, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно відмовлено в зв'язку з наявністю виправлень у державному акті. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на вказану земельну ділянку, а витрати по справі просив покласти на нього. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву, в яких просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав. Відповідач також не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати за його відсутності, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Бояро-Лежачі Путивльського району Сумської області померла [PERSON], матір позивача, що підтверджено копіями відповідних свідоцтв. До спадкового майна входить земельна ділянка кадастровий № [NUMBER], площею 3,3292 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.10.2002. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняв спадщину у строк, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18.04.2016, та приватним нотаріусом після її смерті заведена спадкова справа № 99/2016 від 19.05.2016. При цьому, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказану земельну ділянку не може, в зв'язку з наявністю виправлень у державному акті. З наявного у справі оригіналу цього документу вбачається, що в ньому мається виправлення у номері його реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Водночас, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.04.2017 підтверджується те, що за померлою [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 28.10.2002 рахується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва «рілля», площею 3,3292 га, кадастровий № [NUMBER], розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області. Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому видача нового державного акта замість втраченого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою в зв'язку з втратою нею чинності. П. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved