Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно яке складається з земельної ділянки площею 3,207 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем по заповіту являється позивач, яка звернулася до нотаріуса, щоб оформити спадщину, але отримала відмову, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. [PERSON] зазначає, що оскільки існував заповіт та фактично позивач вступила в управління спадковим майном, вона вважала, що вже прийняла спадкове майно, а тому позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач - Озернянська сільська рада, не направили до суду свого представника, подали суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Третя особа - Білоцерківська районна державна нотаріальна контора Київської області особа не направили в судове засідання свого представника, подали суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,207 га, розташованої на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.11). Встановленим є те, що [PERSON] , склала заповіт, відповідно до якого все майно, що належатиме їй на день смерті, заповіла [PERSON] , заповіт посвідчений Мельник М.К., секретарем Озернянської сільської ради від 14.05.2002 року. (а.с.12). Встановлено, що на день смерті [PERSON] була зареєстрованою і проживала в с.Озерна, Білоцерківського району, Київської області. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач бажає прийняти спадщину, однак не подала відповідну заяву у встановлений строк з поважних причин, а саме в зв`язку з тим, що існував заповіт, примірника, якого вона не мала, є юридично необізнаною, вступила у володіння спадковим майном, а тому вважала, що прийняла спадкове майно. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.08.2019 року - спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Встановлено, що Державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О., відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений строк /а.с.7/. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України 06.09.2017 року за наслідками розгляду справи №6-496цс17- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене, враховуючи факт відсутності інших спадкоємців у [PERSON] , які б виявили бажання прийняти спадщину, спадкова справа не заводилася, враховуючи відсутність негативних наслідків в зв`язку з пропуском позивачем строку для прийняття спадщини, враховуючи відсутність спору щодо спадкування після смерті [PERSON] , а отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved