Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2003 р., від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Однак сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя та сім'ю, моральні та духовні цінності. Позивач зазначила, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, як подружжя з відповідачем не проживають. З лютого 2017 р. разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їхній шлюб існує формально. Позивач на примирення з відповідачем не згодна і просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй шлюбне прізвище - «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилась. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належно, причин неявки до суду чи заперечень не надав. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 20.09.2003 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконкомі Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис за № 36, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2003 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2004 р., виданим Виконкомом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 6) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.06.2014 р., виданим Виконкомом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 7). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, враховуючи, що примирення подружжя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити шлюбне прізвище - "[PERSON]". Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач, як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, звільнена від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER], виданого 06.03.2006 р. Київською облдержадміністрацією (а.с. 4). Згідно зі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved