overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що [INFO] помер її чоловівк, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яку вона прийняла. За життя чоловік не отримав грошову допомогу у зв`язку з обмеженням продуктів місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбачену ст.37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 8415,50 грн.. В порядку ст.1227 ЦК України просила стягнути на її користь з відповідача неотримані за життя [PERSON] вказані виплати. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позовні вимоги не визнає, виплати відповідно до рішення суду дзійснюється Казначенйством України за рахунок державних коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду за сформованою черговістю. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо одержання суми допомоги, яка належала спадкодавцеві позивача, який регулюється положеннями ст.1227 ЦК України. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, у а разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивач є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , який за життя відповідно до постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 24.09.2014 року по справі № 286/5385/14-а набув право на отримання від відповідача - УПСЗН Коростенської РДА допомоги в зв`язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва особистого підсобного господарства, передбаченої ст.37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 2425,50 грн. та щорічної допомоги на оздоровлення встановленої ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 5990,00 грн.. За життя вказані кошти [PERSON] отримані не були. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , відповідач відмовив їй у виплаті належних спадкодавцеві за життя соціальних виплат. Враховуючи, що спадкодавець позивача за життя набув право на отримання допомоги, які за життя йому виплачені не були, ці виплати увійшли до складу спадщини померлого [PERSON] , позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебували в цивільному шлюбі, мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається, потребує допомоги. Вонан есе витрати на утримання дочки, її навчання, проживання, харчування. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1421 грн. щомісяця до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем, який з 24.11.2020 року належним чином повідомлений про судовий розгляд, відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, навчається на денній формі навчання в Державному університеті "Житомирська політехніка". Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки на час її навчання. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований відповідач, однак в квартирі не проживає, речей в ній не зберігає, оплату за утримання квартири не проводить. Вона позбавлена можливості оформити комунальну субсидію, оскільки відповідач зареєстрований в квартирі. Просила усунути перешкоди у користуванні нею квартирою, визнавши відповідача таким, що втратив право на користування її приміщенням. Позивач свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання та через оголошення в засобі масової інформації. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням житлової квартири, яка являється власністю позивача. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], який нею придбано на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1998 року, в якій як член сімї до 2009 року проживав відповідач. З вказаного часу відповідач житловою площею вказаної квартири не користується, однак з реєстрації в добровільному порядку не знімається. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Вирішуючи питання про те, які правові норми за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такими є ст.ст.391,405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом. Враховуючи, що відповідач як колишній член сім"ї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється колишньою дружиною відповідача, з яким мають спільного повнолітнього сина, що навчається та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2002 року народження в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення навчання. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 07.06.2021 року), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: З 1 вересня 2020 року [PERSON] навчається на контрактній основі на денному відділенні Національний університет "Львівська політехніка", період навчання становить 5 роки з 01.09.2019 року по 01.07.2024 року, позивач уклала договір з навчальним закладом про оплату її навчанння. Вартість навчання за весь період становить 182 500 грн. 00 коп. гривень, що підтверджується договором №40/22стк від 02.09.2019 про надання освітніх послуг. Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на час його навчання. В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів, які стягуються на повнолітню особу. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що являється колишньою дружиною відповідача, з яким мають спільного повнолітнього сина, що навчається та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 07.06.2021 року), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що повнолітній син позивача являється повнолітнім сином відповідача, зарахований курсантом 1-го курсу Національної академії внутрішніх справ денної форми навчання за державним замовленням для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю "Правоохоронна діяльність". Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на час його навчання. В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів, які стягуються на повнолітню особу. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачка вказує, що вона є власницею житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою прописаний і відповідач, але фактично там не проживає з 2012 року. Позивачка зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань не заявляв. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею частини [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. \\а.с.5\\ За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON]. /а.с. 11/ Відповідно до довідки голови квартального комітету № 8 від 29.04.2015 року [PERSON], за адресою: [ADDRESS] не мешкає з квітня 2012 року. /а.с. 28/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з квітня 2012 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачка вказує, що вона є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою прописаний і відповідач, як син позивачки, але фактично там не проживає з 2009 року. Позивачка зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідача таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань не заявляв. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло та договору дарування частини квартири. \\а.с. 6-7 \\ За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON]. /а.с. 9,13/ Відповідно до довідки старшої по будинку [ADDRESS] від 27.07.2015 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 2009 року. /а.с. 10/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2009 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачка вказує, що вона є власницею частини житлового приміщення, що знаходиться за адресою: Запорізької області, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, б. 44-46, кв. 7. За вказаною адресою прописаний і відповідач, але фактично там не проживає з травня 2012 року. Позивачка зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідача таким, що втратив право користування кв. 7 в б.44-46, по вул. Фрунзе в м. Мелітополь, Запорізької області. В судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань не заявляв. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею частини кв. 7 в б.44-46, по вул. Фрунзе в м. Мелітополь, Запорізької області на підставі договору дарування. \\а.с. 5-6 \\ За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON]. /а.с. 15/ Відповідно до довідки голови квартального комітету [PERSON] від 17.05.2015 року [PERSON] [PERSON] за адресою: кв. 7 в б.44-46, по вул. Фрунзе в м. Мелітополь, Запорізької області не мешкає з листопада 2011 року. /а.с. 8,48/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2011 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.405 ч.2 ЦК України\~член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування кв. 7 в б.44-46, по вул. Фрунзе в м. Мелітополь, Запорізької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивачка вказує, що вона є співвласницею житлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою прописаний і відповідач, але фактично там не проживає з 2010 року. Позивачка зазначає, що вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в добровільному та досудовому порядку врегулювання спору не виявляється можливим, тому вона просить суд визнати відповідно до ст. 405 ЦК України відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань не заявляв. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за її відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею частини [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. \\а.с. 5 \\ За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON]. /а.с. 19/ Відповідно до довідки голови квартального комітету Денченко Г.І. від 24.04.2015 року [PERSON] за адресою: в [ADDRESS] не мешкає з 2010 року. /а.с. 14/ Судом встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS].

Outcome: approved