Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивачка 06.11.2015 року звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила, про стягнення з відповідача заборгованість по аліментах на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 479,46 грн. (чотириста сімдесят дев'ять гривень 46 коп.) та неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з лютого 2014 року по листопада 2015 року в сумі 3367.93 грн. (три тисячі триста шістдесят сім грн. 93 коп.). Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1989 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка продовжує навчатися в Львівському інституті економіки та туризму. На підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.04.2014 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], 16.03.1995 р. н., що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частин всіх заробітків (доходів) [PERSON] щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або припинення навчання. Оскільки відповідач [PERSON] лише періодично виплачує аліменти та не в повному обсязі позивачка звернулася з виконавчим листом Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року до відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного Управління юстиції Львівської області для примусового виконання рішення суду. Однак, до цього часу відповідач не виплатив повної суми аліментів в зв'язку з ухиленням від їх сплати. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного державним виконавцем відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області [PERSON] станом на 31.12.2015 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] становить 479 грн. 46 коп. В судове засідання позивачка не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. У звязку з цим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Треті особи - [PERSON], представник Відділу ДВС Стрийського міськрайонного Управління юстиції Львівської області в судове засідання не зявилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили і суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.04.2014 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], 16.03.1995 р. н., що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частин всіх заробітків (доходів) [PERSON] щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або припинення навчання. 04.06.2014 року рішення набрало законної сили. На виконання рішення суду 12.06.2014 року судом видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції від 29.07.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №450/424/14-ц, виданого 12.06.2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області. Також встановлено, що платник аліментів [PERSON] допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів, яка згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржником, виданої державним виконавцем ВДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції [PERSON], станом на 31.12.2015 року складає 479,46 грн. і така виникла за період 2014-2015 роки. Відповідно до ч.1ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З огляду на наведені положення закону, платник аліментів несе відповідальність за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), а враховуючи, що суду не надано доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, не з його вини, то [PERSON] має право вимагати пеню за несплату аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Між тим, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013року у справі № 6-81цс13). Відповідно до розрахунку, наданого позивачкою, пеня від суми несплачених [PERSON] аліментів складає 3367,93 грн. Суд звертає увагу, що жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у немає. Аналогічно відсутні докази, які б свідчили про наявність обставин, з врахуванням яких розмір неустойки, що передбачений законом міг би бути зменшений судом. Таким чином, суд прийшов до переконання про наявність підстав для стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь позивача у зв'язку із виникненням заборгованості із сплати такої з вини відповідача. З урахуванням правової позиції, висловленої ВСУ 01 липня 2015 року при розгляді справи №6-94цс15 (аналогічний висновок в постановах Верховного Суду України від 25 листопада та 16 грудня 2015 року), пеня є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліменти за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки 3367,93 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2014 року по листопад 2015 року. Статтею 194 СК України передбачені випадки стягнення заборгованості за аліментами. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст..ст.194-197 СК України та ст.74 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~\~(надалі Закон № 606-XIV). За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.\~\~\~\~ Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (а не про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч.2-3, ч. 4 ,9 ст. 74 Закон № 606-XIV). Вимоги позивачки про стягнення заборгованості за аліментами саме по відкритому виконавчому провадженню не засновані на законі і є передчасними, оскільки питання щодо наявної заборгованості та її розміру буде визначатися при закінченні виконавчого провадження (при досягненні дитиною повноліття). До цього часу позивач не позбавлена можливості оскаржити у встановленому законом порядку (ст.383 ЦПК України) дії державного виконавця з вимогами про розмір заборгованості.\~ Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи (ст. 383 ЦПК України).\~\~ Тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки не ґрунтуються на законі, оскільки в разі задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, що виникла на стадії виконавчого провадження. фактично призвело б до подвійного стягнення (стягнуті аліменти та стягнута заборгованість за аліментами). Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами слід відмовити. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України, ст.196 СК України, суд - \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved