Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключення відомостей про нього з особового рахунку на квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Вона має доньку [PERSON], а відповідач є чоловіком доньки і їй доводиться зятем. На прохання дочки, відповідач, будучи військовослужбовцем, 02.12.2005 року був зареєстрований у її квартирі як член її сім'ї. Донька та відповідач мають двох повнолітніх дітей. Згодом вона дозволила дочці зареєструвати її старшого сина, свого онука [PERSON] Далі 21.02.2007 року шлюб між донькою та відповідачем був розірваний, проте 25.09.2009 року вони зареєстрували повторно шлюб. З грудня 2010 року донька і відповідач остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини, відповідач забрав свої особисті речі, документи, і залишив квартиру за адресою: [ADDRESS] та виїхав за межі України. З того часу в її квартирі не проживає, сім'єю не цікавиться, та його місцезнаходження їй невідомо. Будь-яких перешкод ні вона ні донька відповідачу в користуванні житловим приміщенням не створювали, та відповідач із відповідними заявами до ТОВ «Крона» і Дніпровського РВ не звертався. Реєстрація у спірній квартирі [PERSON] змушує позивача нести невиправдані додаткові матеріальні витрати, а саме сплачувати комунальні послуги з розрахунку зареєстрованих у квартирі осіб, що порушує її права як власника квартири, створюючи останній перешкоди в користуванні даним майном. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача письмово просила суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд додатково стягнути з відповідача судові витрати за надання оголошення в пресі в сумі 954 грн., не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ "Абонент ХХІ", в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи - Дніпровського РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без представника ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. Відповідач в судові засідання у справі не з'являвся, про час і місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.11.2005 р. (а.с. 14), витягом з державного реєстру правочинів [NUMBER] від 15.11.2005 р.(а.с. 15), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16.11.2005 р. (а.с. 13), технічним паспортом на квартиру (а.с. 16-17). Відповідач є зятем позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 611 від 25.09.2009 р. (а.с. 24). Як вбачається з матеріалів справи в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач, відповідач, син відповідача і онук позивача - [PERSON], що підтверджується особистим рахунком на квартиру [NUMBER] від 05.03.2015 р. (а.с. 18). З грудня 2010 року відповідач у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], не проживає, за місцем реєстрації до житлово-експлуатаційної організації чи міліції з приводу вчинення йому перешкод у проживанні чи користуванні житловим приміщенням не звертався, що підтверджується актом про не проживання від 16.05.2015 року (а.с. 12), довідкою ТОВ «Крона» (а.с. 11), листом Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 7748 від 10.04.2015 року (а.с. 28). З уразуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем з грудня 2010 року квартири позивача по [ADDRESS], за місцем його реєстрації, без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки остання оплачує низку комунальних послуг (поставку гарячої та холодної води та ін.) виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у зв'язку з чим несе невиправдані додаткові витрати. На момент пред'явлення позову минуло більше 4-х років як відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації в квартирі позивача, тому відповідно до ст.405 ЦК України, сплинув річний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем, як власником квартири, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням позивача, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем та її представником докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем його права на проживання у квартирі позивача, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., та під час розгляду справи понесені витрати за надання оголошення в пресі в розмірі 954 грн., які відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved