Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] в с. Чаплищі Путивльського району Сумської області померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах із земель САПТ ЗТ «Приозерне», розташовану на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном він та його рідний брат [PERSON] прийняли після смерті матері (по 1/2 частці кожний), але не оформили. [INFO] в с. Чаплищі Путивльського району Сумської області помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 6,63 га на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області, яку шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв його брат [PERSON], але за життя не оформив її. Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері та другої черги за законом після смерті рідного брата, позивач прийняв спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно не може в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нього - сертифікат на земельну частку (пай) та державний акт на право приватної власності на землю, які втрачені. Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити, витрати по справі просив покласти на нього. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала. За приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с. Чаплищі Путивльського району Сумської області. Спадщину прийняв разом з братом [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (розпорядилися особистими речами померлої). До складу спадщини входить земельна частка (пай) розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах із земель САПТ ЗТ «Приозерне», розташована на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаного спадкового майна позивач не може, в зв'язку з втратою оригіналу сертифікату на цю земельну частку (пай), що видно з листа нотаріуса. Водночас, згідно даних «Книги реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай), що видаються Путивльською районною державною адміністрацією членам САПТ ЗТ «Приозерне» за № 76 в ній значиться запис на право на земельну частку (пай) [PERSON] розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату [NUMBER] від 05.07.1996, який не отримано, що підтверджено листом Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумські області від 13.03.2017. Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Крім того, позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата [PERSON], який помер [INFO] в с. Чаплищі Путивльського району Сумської області. Спадщину прийняв у строк, визначений судовим рішенням, приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 158/2017. До складу спадщини входить 1/2 частка земельної частки (паю), яка належала його матері [PERSON], а також земельна ділянка, площею 6,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала його батьку [PERSON], який помер [INFO] в с. Чаплищі Путивльського району Сумської області, та яку він прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (розпорядився особистими речами померлого). Те, що [PERSON] є сином померлого [PERSON], встановлено рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 06.03.2017 та в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивач не може в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на неї - державний акт на право приватної власності на землю, що вбачається з листа нотаріуса. В той же час, згідно даних «Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області» за № 317 в ній значиться запис про отримання [PERSON] державного акту [NUMBER] від 07.10.1999 на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,63 га на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району Сумської області. Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому видача нового державного акта замість втраченого чи зіпсованого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою в зв'язку з втратою чинності цього нормативно-правового документу. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України (1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 548 ЦК України (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 529 ЦК України (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] була внесена до списку громадян-членів САПТ ЗТ «Приозерне», хоча за життя і не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель зазначеного товариства, але з урахуванням вказаних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України щодо часу набуття членом КСП права на земельну частку (пай), суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на земельну частку (пай) розміром 4,29 в умовних кадастрових гектарах із земель вказаного товариства в порядку спадкування, що є підставою для задоволення позову. Крім того, беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що визнання відповідачем позову в іншій частині також не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати по справі судом не розподіляються за відповідним клопотанням позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved