Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що державним виконавцем ВДВС СМУЮ відкрито виконавче провадження № 33814841 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина. У межах виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 10.08.2012 р. накладено арешт на нерухоме майно (зокрема 1/4 частину квартири по [ADDRESS]), з метою стягнення заборгованості по аліментам. Станом на 04.12.2014 р. позивачем погашено заборгованість зі сплати аліментів. 30.10.2014 р. позивач звернувся до державного виконавця з проханням зняти арешт із вказаного майна, оскільки за ним відсутня будь-яка заборгованість, одна отримав відмову без пояснення причин та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи викладене, позивач просить суд зняти арешт зі всього майна, що належить йому на праві власності, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.08.2012 р. в межах виконавчого провадження за номером 33814841 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2090 виданого Зарічним районним судом м. Суми. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився. Суд вислухавши думку позивача та дослідивши надані докази по справі, вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягають у повному обсязі. Виконавчим листом Ковпаківського районного суду м. Суми 30 листопада 2012 р. № 1806/9725/12 змінено з дня набрання рішенням законної сили розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Припинено з дня набрання рішенням законної сили стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], присуджених рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2004 року у справі № 2-2090/2004 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів /а.с.7/. 10 серпня 2012 р. та 30 грудня 2014 р. державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції винесені постанови про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчих провадженнях № 33814841, № 35946432, шляхом накладення арешту на 1/4 частини квартири [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] /а.с.4,41/. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.07.1994 р. видане згідно з розпорядженням міськвиконкому від 15.06.1994 р. № 3298, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.25/. Відповідно довідки Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління у Сумській області № 5 від 04.12.2014 р., заборгованість по аліментам за позивачем, станом на 01.12.2014 р. відсутня /а.с.5/. Також відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина, підтверджується заявою [PERSON], засвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 71, згідно якої стягувач підтверджує про погашення суми заборгованості зі сплати аліментів на її користь. Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 60 Закону України „Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна. (Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу для зняття арешту). Та ч.5 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. При викладених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] про зняття арешту підлягає задоволенню.

Outcome: approved