Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 19\~423,36 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 139474 від 08.08.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Acura MDX, державний номерний знак [NUMBER]. 16.04.2017 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Lexus GS, державний номерний знак [NUMBER], під управлінням [PERSON] Після виплати страхового відшкодування у ПАТ «СК «Країна» виникло право вимоги до [PERSON]. Ухвалою суду від 05.01.2018 року позовну заяву ПАТ «СК «Країна» було залишено без руху. Позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 31.01.2018 року провадження у справі відкрите та ухвалено розгляд справи проводити в порядку скороченого позовного провадження з викликом сторін на 28.02.2018 року. З 22.03.2018 року по 29.03.201 року суддя перебувала у відпустці. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій зазначив не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати її пояснення та думку по суті. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою) направлялась відповідачу за останньою відомою адресою проживання, проте була повернута до суду з відміткою пошти «за закінченням строків зберігання». Крім того, ухвалу суду від 31.01.2018 року про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був визнаний винним у вчиненні ДТП, яке сталося 16 квітня 2017 року у м. Одесі по вул. Французький бульвар, 1, внаслідок якого автомобіль Acura MDX, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2017 року, справа № 522/7543/17. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Власником пошкодженого транспортного засобу є [PERSON]. 08.08.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 139474 від 08.08.2016 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Acura MDX, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується копією договору № УА 139474, наявною у матеріалах справи. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до ПАТ «СК «Країна» з повідомлення про настання страхового випадку № 7478/17 від 19.04.2017 року, страхова справа № 44464. Відповідно до рахунку № 2604-17 від 05.05.2017 року вартість ремонту автомобіля Acura MDX, державний номерний знак [NUMBER], склав 45 277 грн.. Визначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля Acura MDX, державний номерний знак [NUMBER], що склала 45 277 грн., була виплачена ПАТ «СК «Країна» на користь [PERSON], що підтверджується страховим актом № 34/44464/2.1.5.1 від 26.05.2017 року та платіжним дорученням № 7918 від 26.05.2017 року. Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» згідно полісу АК №6029940, який був діючий на 16.04.2017 року. Згідно листа ПрАТ СК «Альфа страхування» вих.. №139 від 17.07.2017 року, страховою компанією було прийнято рішення про проведення виплати на користь ПАТ «СК «Країна» страхового відшкодування у розмірі 25\~853, 64 грн. (а.с.15). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Матеріалів справи вбачається, що страхова компанія виконала свої зобовязання та відшкодувала [PERSON] збитки у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, на суму 45\~277, 00 грн.. Відповідно до\~статті 27 Закону України "Про страхування"\~та\~статті 993 Цивільного кодексу України\~, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст. 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, з урахуванням того, що ПАТ «СК «Країна» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок ДТП, повну суму відновлювального ремонту в розмірі 45\~277 грн., а страхова компанія винною у ДТП особи ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відшкодувала ПАТ «СК «Країна» тільки частину шкоди на суму 25\~853,64 грн., тож у позивача виникло законне і обґрунтоване право вимоги до відповідача. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів у розмірі 19\~423, 36 грн. (45\~277, 00 грн. 25\~853, 64 грн. = 19\~423, 36 грн.). Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1\~600 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 165 від 29.11.2017 року Відповідно до ст. 141 ЦПК України удовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved