Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернувшись в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON] , просить збільшити розмір стягуваних з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів з 400 грн. до 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Рівненського районного суду від 15.11.2010 р. їх шлюб з відповідачем розірвано, дітей залишено на виховання їй та стягнуто аліменти на їх утримання по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час неповнолітньою залишається менша донька [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня донька потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку з тим, що збільшуються потреби в навчанні, розвитку її здібностей. Позивачка несе витрати по відвідуванню дитиною музичної школи та додаткових занять з англійської мови. Відповідач є працездатним та здоровим, інших неповнолітніх дітей та утриманців немає; здійснює підприємницьку діяльність, від якої отримує прибуток. Ухвалою суду від 25.04.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. Ухвалою суду від 02.07.2018 р. витребувано від Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області інформацію про доходи відповідача. 17.08.2018 р. ухвалено заочне рішення у справі. Ухвалою суду від 22.06.2021 р. визнано необґрунтованим заявлений відповідачем відвід судді за заявою відповідача про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 23.06.2021 р. у задоволенні заяви відповідача про відвід судді від розгляду справи за заявою відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено. Ухвалою суду від 01.07.2021 р. поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, відстрочено відповідачу сплату судового збору; прийнято заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 14.07.2021 р. у задоволенні заяви відповідача про відвід судді відмовлено. Ухвалою суду від 14.07.2021 р. заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення від 17.08.2018 р. Ухвалою суду від 08.09.2021 р. заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою суду від 27.09.2021 р. у задоволенні заяви відповідача про відвід судді відмовлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити. Пояснює, що відповідач вводить суд в оману щодо своїх доходів. Існування у відповідача кредитних зобов`язань не позбавляє його обов`язку утримання дитини на належному матеріальному рівні. Крім того, за наслідками розгляду судом спору про поділ майна подружжя, відповідач має у власності вантажний автомобіль, який використовує у своїй підприємницькій діяльності, та відповідно отримує дохід. Вказує, що дитині встановлений медичний діагноз та вона потребує постійних медичних оглядів та обстежень. Пояснює, що на даний час вона припинила свою підприємницьку діяльність та перебуває у пошуках роботи. Не підтримала клопотання про витребування доказів щодо доходів відповідача. Відповідач [PERSON] брав участь у судовому засіданні, в якому висловлював свою позицію щодо позовних вимог, а саме вказував, що він не заперечує проти сплати аліментів, однак не у заявленому позивачкою розмірі. Слід вказати, що відповідач брав участь у судовому засіданні 27.09.2021 р., однак на оголошення ухвали суду від 27.09.2021 р. за наслідками розгляду судом його клопотання про відвід судді не з`явився, натомість під час перебування судді в нарадчій кімнаті, подав до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду. У подальшому у судове засідання не з`явився повторно, судом було вжито належних заходів щодо його повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, а саме надіслано повістки за адресою місця його реєстрації, опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України; здійснити виклик засобами телефонного зв`язку за номерами телефонів, які вказані у заявах відповідача до суду, не вдалося, оскільки абонент не відповідав на дзвінки. Крім того, слід вказати, що відповідач повідомляв у судовому засіданні, що судові повістки він буде отримувати безпосередньо у суді, однак до суду не з`являвся. Відзиву не подано. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач [PERSON] вказує, що позивачка приховала від суду зміну поштової адреси відповідача, поділ будинковолодіння на квартири, не намагалася обговорити та узгодити з відповідачем розмір аліментів, хоча їй добре відоме місце його перебування, його складний матеріальний стан, стан здоров`я, при цьому він не переховується, веде підприємницьку діяльність та вчасно і в повному обсязі сплачує аліменти на утримання доньки. Вказує, що у 2017 р. він повинен був сплатити єдиний податок в сумі 1760 грн., нарахований єдиний внесок в сумі 3872 грн., заробив сумарно 35200 грн., місячний дохід склав 2464 грн.; у 2018 р. повинен був сплатити єдиний податок в сумі 1938,20 грн., нарахований єдиний внесок в сумі 9009,66 грн., заробив відповідач сумарно 40953 грн., місячний дохід склав 2500,43 грн.; у 2019 р. повинен був сплатити єдиний податок в сумі 2113,10 грн., нарахований єдиний внесок в сумі 10098,66 грн., заробив відповідач 45903 грн., місячний дохід склав 2807,60 грн.; у 2020 р. відповідач мав сплатити єдиний податок в сумі 1471,40 грн., нарахований єдиний внесок в сумі 7456,24 грн., заробив відповідач сумарно 38892 грн., місячний дохід склав 2497,03 грн. Окрім того, тягарем на доходах відповідача лежить взятий ним споживчий кредит в Приватбанку, станом на 2018 р. сума кредиту сягала 25000 грн., в щомісячний платіж сягав 1600 грн.; станом на сьогодні сума кредиту сягає 39000 грн., а щомісячний платіж сягає 1250 грн., окрім того внаслідок запровадження карантинних заходів урядом у боротьбі з пандемією коронавірусу бізнес відповідача (вид діяльності 47.89) зазнав значних збитків, а допомоги від держави не отримує, заборгованість перед бюджетом становить майже 11000 грн. Суд, вислухавши пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновків про часткове задоволення позовних вимог. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно рішення Рівненського районного суду від 15.11.2010 р. шлюб між сторонами розірвано; вирішено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої [PERSON] по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановивши, що відповідачу визначено рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі по 400 грн. щомісячно, суд прийшов до висновку про те, що позивачка отримує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою проживає дитина. Позивачка заявила вимогу про збільшення розміру аліментів з 400 грн. до 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З матеріалів справи вбачається, зокрема Висновку лікарської консультативної комісії № 258 від 07.07.2021 р., відповідач перебуває на «Д» обліку з діагнозом поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням п/в хребта, патологія дисків, застарілі протрузії дисків з порушенням динамічної функції хребта, вторинний больовий синдром. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, ним подано до суду таблиці щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з яких він визначає свій дохід та доводить суду його розмір. Щодо посилань відповідача на його скрутне матеріальне становище у зв`язку із наявністю кредитного зобов`язання, то суд вважає, що вказана обставина не є підставою для зменшення утримання на користь спільної з позивачкою дитиною, з якою та проживає, що не повинно ставати у залежність від наведених обставин платника аліментів. На думку суду, кошти в сумі 1800 грн. на утримання 14-річної доньки від батька є помірною сумою, вона не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку, потреб дитини та не є такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Враховуючи вищенаведені обставини, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, право дитини на достатній життєвий рівень, стан здоров`я та матеріальний стан дитини і платника аліментів, який на момент звернення позивачки з даним позовом і на час розгляду справи займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку відповідач зобов`язаний утримувати, суд приходить до висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та збільшення розміру стягнення з відповідача аліментів, призначених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.11.2010 р. на утримання доньки [PERSON] із 400 грн. до 1800 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, слід вказати, що витрати на обстеження, лікування дитини, відвідування нею музичної школи та додаткових занять з англійської мови є підставою для стягнення коштів, пов`язаних із додатковими витратами на дитину, в порядкуст.185 СК України, якою передбачено той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати. Позивачка звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Матеріали справи не містять доказів щодо наявності пільг у відповідача, а тому з нього слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved