Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий буди\-нок, розташований по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері. Інші спадкоємці за законом, або заповітом відсутні. На час відкриття спадщини позивач постійно мешкав разом з матір`ю [PERSON] і від\-повідно до ст. 549 ЦК УССР від 18.07.1963 року прийняв спадщину після її смерті, оскільки фа\-ктично вступив в управління та володіння спадковім майном - житловим будинком [ADDRESS] , де мешкає по теперішній час. 23 жовтня 2015 року позивачем подано до Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері на підставі якої заведено спадкову справу №153 за 2015 рік. 17 жовтня 2019 року, [PERSON] державний нотаріус Енергодарскої державної но\-таріальної контори, на яку покладені обов`язки по обслуговуванню Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, розглянувши документи, що подані для прийняття спадщини, по\-становою №594/153/2015 від 17.10.2019 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв 'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Правовстановлюючий документ про право власності на вказаний житловий будинок спадкодавець не оформлювала. Рішенням №83 від 21 жовтня 1969 року виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради депутатів трудящих [PERSON] надано дозвіл на бу\-дівництво житлового будинку на своїй земельній ділянці розташованій по [ADDRESS] (відповідно до рішення про зміну адреси, теперішню [ADDRESS] ). Крім того за життя в 1976 році спадкодавець оформила технічну документацію на житловий будинок. Згідно техінчного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок інвентарна справа №3504 від 08.07.2016 року користувачем житлового будинку за даними ТОВ "ЗМБТ1" є [PERSON] житловий будинок побудовано у 1975 році. Згідно данных земельно-шну\-рової книги №1 70-х років [PERSON] була користувачем земельної ділянки площею 0,1440 га за вищезазначеною адресою. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Судом встановлено, що позивач є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Факт родинних стосунків та смерті підтверджується відповідними свідоцтвами. Рішенням Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради від 21.10.1969 року № 83 дозволено [PERSON] будівництво житлового будинку з руйнуванням Ѕ частки будинку та руйнуванням інших службових приміщень, розташованих на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.21). Згідно копії рішення Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради від 04.11.2019 року № 369 підтверджено поштову адресу об`єкту нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на протязі минулих років, а саме: у 1969 році- [ADDRESS] у 1976 році- [ADDRESS] , у 1996 році- [ADDRESS] у 1969 році - [ADDRESS] . В технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок складеному ТОВ «Запорізьке МБТІ» станом на 08.07.2016 року [PERSON] вказана як користувач будинку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. 17 жовтня 2019 року, [PERSON] державний нотаріус Енергодарскої державної но\-таріальної контори, розглянувши документи, що подані для прийняття спадщини, по\-становою №594/153/2015 від 17.10.2019 року відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв 'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободтаЗакону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та він правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі статтями 548, 549 ЦК Української РСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи фактично такий вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно копії довідки від 04.11.2019 року за № 4813 виданої Виконавчим комітетом Кам`янсько-Дніпровської міської ради, згідно з реєстраційним обліком, станом на 29.06.1989 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 07.12.1949 року та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 27.10.1966 року. Відповідно копії довідки від 04.11.2019 року за № 4812 виданої Виконавчим комітетом Кам`янсько-Дніпровської міської ради, [PERSON] мешкав разом з батьками без реєстрації свого місця проживання, за адресою: [ADDRESS] , з дати народження по [INFO] , а з 27.10.1966 року вже зареєстрував своє місце проживання, за вищезазначеною адресою, де зареєстрований по теперішній час, але під час заміни паспорту з радянського на паспорт громадянина України, 20.08.1996 року, працівниками паспортного столу було внесено недостовірну інформацію, а саме в штампі реєстрації місця проживання стоїть дата 27.08.1996 рік. Таким чином, після смерті [PERSON] , її син [PERSON] фактично вступив в управління та володіння майном спадкодавця. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved