Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду 02.08.2017року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 07.06.2014 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно,з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити в повному обсязі(а.с.22). Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.23). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше,як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін,чи інших осіб, які беруть участь у справах. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що з 07.06.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, 07.06.2014року (а.с.8). Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON],[INFO], батьком якої є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 04.10.2016 року (а.с.9). Як зазначив позивач у своєму позові, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Погоджуючись з вимогами позивача про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд виходить з того,що в даному випадку істотною обставиною для призначення аліментів в твердій грошовій сумі є те, що відповідач не працює. Відповідно до ст.182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема те, що відповідач не працює, інших дітей не має. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн., щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення донькою повноліття, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобовязання. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 640 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved