Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області в особі Малиновського РВ ГУ ДМС України в Одеській області та просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] та [PERSON], з реєстраційного обліку за спірною адресою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 2007 року зареєстровані колишній чоловік позивача [PERSON] та його мати [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано 04 липня 2012 року. У 2010 році відповідачі по справі добровільно переїхали та за спірною адресою не проживають, однак знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку не приймають ніяких зусиль. Місце перебування відповідачів невідоме. При зверненні позивача до паспортного відділу з вказаного питання, йому було відмовлено. З метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутись з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, сповіщений належним чином, у судове засідання не з'явився. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, докази про сповіщення містяться у матеріалах справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення за відсутності відповідачів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінивши наявні та зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу № 1434 від 19 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН» від 24.04.2007 року, № 5900231, № запису 428 в книзі 627пр-176.. Позивач зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Також у квартирі [ADDRESS] зареєстровані колишній чоловік позивача - [PERSON] та його мати [PERSON], згідно виписки з домової книги про склад сім*ї та реєстрації № 104 від 07.05.2014 року, виданої КП «ЖКС «Черьомушки» Одеської міської ради м. Одеси. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 липня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У 2010 році відповідачі у добровільному порядку залишили помешкання та не проживають в зазначеній квартирі. Теперішнє місце знаходження [PERSON] та його матері [PERSON] не відомо. Знятись з реєстрації за вказаною адресою в добровільному порядку, відповідачі не приймають ніяких зусиль. Факт реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 19.06.2014 року за № 27758. Відповідно до листа Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області ЖЕУ № 1999 від 23.01.2014 року в ході обстеження зазначеної квартири вбачається, що відповідачі за вказаною адресою не проживають. Наявність реєстрації колишнього чоловіка та його матері порушує права позивача як власника, створює додаткові витрати для неї, пов'язані з утриманням квартири, оплатою комунальних послуг, тощо. Встановлені у судовому засіданні обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні доведено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають у квартирі за вказаною адресою з 2010 року, тому суд вважає, що вони втратили право користування спірною житловою площею. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов. Крім того, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для власника в користуванні цією жилою площею. Згідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Реєстрація відповідачів за спірною адересою перешкоджає власникові при укладенні цивільно-правових договорів, незаконно обмежує його право як власника в повному обсязі, утворює перешкоди при здійсненні права користування, володіння, розпорядження житловим приміщенням . Вирішити це питання в несудовому порядку позивач не має можливості, тому що відповідачі самостійно не приймають ніяких зусиль щодо зняття з реєстраційного обліку. Суд вважає, що відповідачі втратили право на спірне житлове приміщення, а саме на квартиру [ADDRESS]. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Outcome: approved