Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року номер витягу 17793255 є власником квартири [ADDRESS] , в якій по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованим. Разом з позивачем в даній квартирі зареєстровані дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , троє неповнолітніх внуків, а також відповідач, [PERSON] не проживає з позивачем однією сім`єю та фактично проживає в іншому місті, а саме у м.Івано-Франківськ. Відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться, просить позовні вимоги задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення судового засідання у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Відтак, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з чим суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що що [PERSON] , відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року номер витягу 17793255 є власником квартири [ADDRESS] , в якій по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованим. Згідно довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги №334 від 25.01.2018 року у вищевказаній квартирі зареєстровані : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад шестимісячний строк, встановлений ст.71 ЖК України, перешкод в користуванні не чинилось, а тому такий втратив право користування ним.

Outcome: approved