Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Раївської сільської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку (пай). Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], свідоцтво про смерть від 27.01.2000 року, серії [NUMBER] видане виконкомом Луб'янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. У 2018 році він дізнався, що батько мав право на отримання земельної ділянки (паю), але з невідомих причин його не повідомили як єдиного спадкоємця, чим порушили його права. За життя [PERSON] працював в КСП імені Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно довідки виданої головним управлінням держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Синельниківському районі №43/114-18 від 17.01.2018 року [PERSON] числився під №-244 в Державному акті на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна, який видано Лубенською сільською радою та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів від 09 червня 1995 року за №17. Таким чином він має право на земельну частку (пай) як спадкоємець прав і обов'язків [PERSON], який за життя своє право на одержання земельної ділянки (паю) не реалізував. У зв'язку з цим, позивач просить визнати за ним, поновити процесуальний строк для пред'явлення позовної заяви, визнати за ним, [PERSON], [INFO] народження, реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER], право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області у розмірі 6,5 умовних кадастрових гектарів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком позивача [PERSON] зазначений [PERSON]. За час життя [PERSON] працював в КСП імені Калініна Синельниківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Архівною довідкою №П-від 16.07.2018 року. З довідки №43/114-18 від 17.01.2018 року виданої головним управлінням держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Синельниківському районі вбачається, що в державному акті на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна, який видано Луб'янською сільською радою та зареєстровано в Синельниківський районній раді народних депутатів від 09 червня 1995 року за №17 громадянин [PERSON] в списку - додатку до державного акту значиться під №244. Розмір паю по КСП ім.. Калініна становить 6, 5 ум.кад. га. Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім.. Калініна видано Луб'янською сільською радою та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів 09.06.1995 року за №17. З протоколу №1 загальних зборів уповноважених колгоспників КСП ім.. Калініна від 25 січня 1997 року та протоколу №3 засідання правління КСП ім.. Калініна від 03 квітня 1997 року, вбачається що [PERSON] прийнято в члени колгоспу імені Калініна. В протоколах загальних зборів членів КСП імені Калініна за 1997 рік рішення про виключення з членів КСП [PERSON] відсутнє. Згідно архівної довідки №П від 16.07.2018 року Прядко Григорію Володимировичу в період часу з березня 1995 року по травень 1999 року нараховувалася заробітна плата як працівнику бригади №2, №1 колгоспу імені Калініна Луб'янської сільської ради. З довідки державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. №01-16/337 від 29.03.2018 року, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підствах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва"№ 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів. Відповідно допункту 2 Указу Президента України від 08.08. 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри вумовнихкадастрових гектарах земельнихчасток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними». За Указом Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що його додають до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з ч.1 ст.1, ст.5 Закону України від 14.02.1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути після проявлення волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта. Для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з вимогами зазначеного Указу, необхідна наявність таких обставин : щоб особа була членом КСП на час отримання акта про право колективної власності на землю; щоб була внесена до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю; щоб КСП отримало акт про право колективної власності на землю. Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обовязковим додатком списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Згідно до п.2 абзацу 2 Указу Президента України від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектари, а також у вартісному виразі. Згідно з п.4 абзацу 1 Указу, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства має право безперешкодно вийти з нього та одержати безкоштовно у приватну власність свою частку землі (пай) у натурі (на місцевості), що засвідчується державним актом на право приватної власності на землю. У відповідності до вимог ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Отже, матеріалами справи встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], являвся членом КСП ім. Калініна на час прийняття рішення про його право на земельну ділянку, і це право закріплене у державному акті на право колективної власності на землю із земель колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Калініна», але за життя не встиг оформити право власності на своє ім'я. Оскільки [PERSON] заповіту не склав, то позивач є спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 6, 5 ум.кад.га. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущенний процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Позивачем доведено поважність пропуску строку звернення до суду, а саме позивач не знав та не міг знати про отримане ним право на спадкування після смерті батька. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221,1225, 1265, 1268 ЦК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року,

Outcome: approved