Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30.09.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 59 684,42 грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що звернулася до суду через несплату відповідачем на її користь аліментів, протягом двох років з 06.09.2011 року по 31.08.2013 року, визначених рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.01.2012 року в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, на утримання їх спільного з відповідачем сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до розрахунків заборгованості від 04.03.2013 року та від 18.09.2013 року складених державними виконавцями Першого Приморському відділу ДВС Одеського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4012/11, виданого 19.04.2012 року, станом на 08.09.2013 року за відповідачем утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 16837,36 грн.. Посилаючись на положення статті 196 СК України, якою встановлена відповідальність особи за прострочення сплати аліментів за рішенням суду, позивачка вважає, що вона, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів, за кожен день прострочення. Виходячи з визначених державними виконавцями сум, позивачка в доданому до позову розрахунку неустойки розрахувала, що неустойка за прострочення відповідачем сплати аліментів на утримання дитини, за період з 06.09.2011 року по 31.08.2013 року, становить 59 684,42 грн.. До державної виконавчої служби відповідач не з'являється та не вирішує питання про погашення заборгованості по аліментам. Вона з моменту народження дитини не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Утримувати дитину їй допомагають її батьки. В судове засідання 23.01.2014 року з'явився представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 18.07.2012р.), який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, заяву відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутністю суду не надавав, поважних причин неявки суду не сповістив, тим самим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. При цьому, відповідач надав до суду заяву про відкладення судового засідання у зв'язку з його хворобою, зобов'язавшись в наступному судовому засіданні надати суду лікарняний лист. Однак, вказані докази щодо хвороби так суду і не представив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] (надалі - Сторони) у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується заочним рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області, яким їх шлюб було розірвано (а.с.8). Від шлюбу у Сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08.04.2010 року, актовий запис № 321 (а.с.7). Неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні, про що позивачка зазначила в позові. Відповідач матеріальну допомогу не здійснює, у зв'язку з чим позивачка звернулася до Новомосковського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 05.01.2012 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по цивільній справі № 2-4012/11 з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини (а.с.9). На підставі вищевказаного рішення Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 19.04.2012 року був виданий виконавчий лист № 2-4012/11, про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь позивачки. З матеріалів справи вбачається, що вказаний лист перебуває на примусовому виконанні в першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача. У зв'язку з несплатою аліментів на утримання [PERSON] за розрахунками заборгованості старшого державного виконавця Першого Приморському відділу ДВС Одеського МУЮ Семеновою К.О. від 04.03.2013 року, та старшого державного виконавця Першого Приморському відділу ДВС Одеського МУЮ Вернигорою В.А., за відповідачем станом на 08.09.2013 року утворилась заборгованість по аліментам загальна сума якої становить 16 837,36 грн., що підтверджується відповідними довідками-розрахунками від 18.09.2013 року, 04.03.2013 року (а.с.13-15). Згідно розрахунку неустойки (пені), щодо несплачених відповідачем аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], за період з 06.09.2011 року по 31.08.2013 року, її розмір становить - 59 684,42 грн. (а.с.3). Розрахунок неустойки здійснено згідно щомісячно несплачених відповідачем сум аліментів, які визначені в розрахунках заборгованості старших державних виконавців Першого Приморському відділу ДВС Одеського МУЮ. Відповідно до положень ст. 195 СК України розрахунок заборгованості обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Згідно положено ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1 % від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. При перевірці розрахунку неустойки здійсненого позивачкою, враховуючи вищенаведені норми законодавства, сумнівів щодо вірності розрахунків у суду не виникло. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що за період з грудня 2011 року по травень 2012 року на ім'я [PERSON] грошові електронні перекази (аліменти) не надходили, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками (а.с.16-17), які позивачці були надані Дніпропетровською дирекцією Центру поштового зв'язку № 8 за вих. № 36 від 05.06.2012 року та Одеською дирекцією Центру поштового зв'язку № 1 за вих. № 12/77-70К від 25.05.12 року. З наявної в матеріалах справи копії заяви [PERSON] до служби у справах дітей від 13.02.2013 року вбачається, що [PERSON] свідомо не сплачував на користь позивачки присуджених аліментів на неповнолітнього [PERSON], обґрунтовуючи це своїми міркуваннями пов'язаними з недовір'ям своїй колишній дружині щодо витрачення нею аліментів. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З'ясувавши обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову, оскільки заборгованість за несплату аліментів за рішенням суду утворилася з вини відповідача, заборгованість не була погашена на момент подання позивачкою позову, внаслідок чого позивачка, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, який відповідно до ЗУ «Про судовий збір» складає 596,84 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved