Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 19 червня 2012 р., та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у вигляді твердої грошової суми 1378,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивує заяву тим, подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейне життя, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, відповідач зловживає алкогольними напоями, в результаті чого виникають постійні сварки, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть. За клопотанням відповідача сторонам надавався строк на примирення. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки просила залишити без розгляду, у зв'язку з врегулюванням вказаного спору мирним шляхом. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19.06.2012 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 19 червня 2012 року, актовий запис №368 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. З жовтня 2015 р. шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Судом надавався строк на примирення два місяці, проте, позитивних наслідків не досягнуто, сторони не бажають примирятися. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. В зв»язку з тим, що позивачем при розгляді справи надана заява про залишення позову про стягнення аліментів без розгляду, тому суд на підставі ч. п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України залишає позовні вимоги [PERSON] в цій частині без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved