Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду зі вищевказаним позовом. Вказала, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] .. До настання синові 18 років вона зверталась до суду про стягнення аліментів з відповідача та згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області відповідач сплачував їй аліменти на утримання сина. Заборгованості по сплаті аліментів не було. Вказана виплата аліментів була припинення у зв`язку із досягненням сином повноліття. На даний час [PERSON] навчається в Барському коледжі транспорту та будівництва НТУ на 3 курсі денного відділення за спеціалізацією «Землевпорядкування» термін навчання в коледжі з 01.09.2016 року по 30.06.2020 рік. Їй відомо, що відповідач на даний час працює охоронцем та отримує заробітну плату. З врахуванням викладеного вище, вважає, що [PERSON] зобов`язаний як батько утримувати сина на період навчання або ж до виповнення йому 23 років. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі ј частини від його заробітку доходу, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання. Окрім цього, позивач просить суд стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 5080 грн. Факт навчання та сплати коштів за гуртожиток підтверджується наданими суду довідками навчального закладу, де вказано, що плата за проживання в гуртожитку склала за 2016-2017 роки - 2600 грн., 2017-2018 роки - 3660 грн., за 2018-2019 роки - 3900 грн. Разом за три роки вказана сума складає 10160 грн., враховуючи, що витрати вони повинні нести порівну, тому звертається з проханням стягнути половину вказаної суми. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала частково, а саме просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі ј частини від його заробітку доходу, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачем надано відзив на позовну заяву наступного змісту: позовні вимоги [PERSON] визнає частково. А саме не заперечує щодо стягнення із нього аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі ј частини від його заробітку доходу, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Щодо стягнення із нього додаткових витрат, які пов`язані із навчанням сина заперечує, оскільки син досяг повноліття, а тому норми ст.185 СК України не застосовуються. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м. Ямпіль, Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.4). Із довідки виданої Барським коледжем транспорту та будівництва НТУ від 17 липня 2019 року встановлено, що [PERSON] навчається в Барському коледжі транспорту та будівництва НТУ на 3 курсі денного відділення за спеціалізацією «Землевпорядкування».Термін навчання з 01.09.2016 року по 30 червня 2020 рік (а.с.7). Із довідки виданої Барським коледжем транспорту та будівництва НТУ від 18 липня 2019 року встановлено, що [PERSON] проживав в гуртожитку. Плата за проживання в гуртожитку склала за 2016-2017 роки - 2600 грн., 2017-2018 роки - 3660 грн., за 2018-2019 роки - 3900 грн. (а.с.8). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Пунктом 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач аліментних зобов`язань перед іншими особами немає та повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. При визначенні розміру аліментів, який потребує позивач на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище сина, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання, проживання в гуртожитку тощо, ту обставину, що [PERSON] , як повнолітня особа, повинний самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх розмір ј частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання або до досягнення двадцяти трьохрічного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 31 липня 2019 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 31 липня 2019 року. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Проте, зазначена норма закону регулює правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, лише у спосіб сплати аліментів, в розмір яких має включатися і вартість навчання та інших освітніх послуг. Стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, без стягнення аліментів, стаття 199 СК України не передбачає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що судом вирішено питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,в розмір яких враховано вартість навчання та інших освітніх послуг, позивачем не підтримана позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат. Суд приходить до переконання, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат пов`язаних з оплатою навчання повнолітнього сина. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Позовні вимоги задоволені частково, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів у зв`язку із навчанням. Судовий збір за заявлену позовну вимогу про стягнення додаткових витрат необхідно компенсувати за рахунок держави. Доказів понесення відповідачем по справі судових витрат суду не надано.

Outcome: approved