Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 07.12.2011 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики, на підтвердження якого відповідач власноручно написав розписку. Даний договір виник через те, що під час оформлення транспортного засобу в органах МРЕВ в м. Черкаси водієм відповідача, останньому не вистачило коштів на розрахунок з продавцем авто, внаслідок чого відповідач звернувся до позивача з проханням позичити йому 3950 доларів США терміном на 10 робочих днів. Оскільки позивач тривалий час знав відповідача, довіряв йому, він погодився, сторони уклали усну угоду і позивач передав відповідачу 3950 доларів США, а відповідач склав розписку, якою зобовязався перерахувати позивачу на картковий рахунок вказаний розмір коштів протягом 10 робочих днів. Проте, відповідач порушив взяті на себе зобовязання та борг не повернув. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Вказує, що окрім основної суми боргу відповідач повинен сплатити позивачу відсотки на рівні облікової ставки НБУ за 10 робочих днів, які розраховуються наступним чином 59490,14грн. *9,5% (ставка НБУ станом на грудень 2011року)/365*14 календарних днів (сплинуло за час спливу 10 робочих ) =216,86грн. Прострочення зобовязання розпочалося з 22.12.2011 року (враховуючи, що 10,11,17,18 були вихідними днями згідно [PERSON] праці та соціальної політики України від 25.08.2010 року № 9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2011рік». Таким чином, розрахунок 3%річних з 22.12.2011 року по деньо складання позовної заяви виглядає наступним чином:59490,14 *3%/365*1070 (кількість діб прострочення) = 5231,87грн. Також вказує, що ним пропущено строк позовної давності в звязку з тим, що ним було подано позов до Соснівського районного суду м. Черкаси з урахуванням адреси відповідача, яка була зазначена в розписці. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 59490,14грн., 216,86грн. процентів та 5231,87 3% річних. Представник позивача за довіреністю [PERSON] зменшила позовні вимоги просила стягнути з [PERSON] на користь позивача суму основного боргу ,зазначеного розписці ,в саме 3950 доларів США що по курсу становить 83542,50грн.,від стягнення інфляційних та річних відмовляється. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], [PERSON] заперечували проти задоволення позову з підстав викладених в запереченні (арк.спр.31-33). Свідок [PERSON] суду пояснив ,що вони пригнали автомобіль [PERSON] з Голландії, понесли додаткові витрати на суму 8 тис дол..США, .3950 дол.США він передав [PERSON] в руки ,а він поляку, позичив відповідачу кошти щоб він розрахувався з поляком за автомобіль. Домовленість була усна, 4 тисячі дол..США вони брали на себе,а 4 тисячі дол..США [PERSON] повинен заплатити поляку Свідок [PERSON] суду пояснив ,що оскільки неможливо було розтаможити автомобіль,як грузовий, їм прийшлося вивезти даний автомобіль за таможню зону,там вимушені знайти поляка,поставити даний автомобіль на облік на нього, на якому поляк потім приїхав в м. Черкаси,поляку допомогли приписатися тимчасово,получили йому ідентифікаційний код,поставили на облік автомобіль,все це складало близько 8 тисяч дол..США.,половину затратили коштів вони з позивачем,а половину повинен був заплатити замовник. У Звенигородці по місцю тимчасової реєстрації поляка,автомобіль був зареєстрований,потім на автомобіль отримали постійний технічний паспорт,його зняли з обліку ,щоб передати [PERSON] Приїхали на автомобілі в м. Черкаси і передали автомобіль [PERSON] та позивач позичає свої гроші [PERSON] для розрахунку з поляком,а [PERSON] пише розписку,що ці кошти перерахує на картковий рахунок та позивач чекає цього часу. Позивач телефонував до [PERSON].,що вони понесли додаткові затрати ,чи готовий віддати кошти за додаткові витрати він погодився. [PERSON] віддав свої гроші поляку ,оскільки у [PERSON] не було грошей і взяв розписку у нього,а краще б вони продали даний автомобіль іншій особі і повернули б собі свої затрачені кошти. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача за довіреністю [PERSON], представника відповідачів за довіреністю [PERSON],[PERSON] ,свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено ,що 07.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір позики, на підтвердження якого відповідач власноручно написав розписку. Даний спір виник через те, що під час оформлення транспортного засобу в органах МРЕВ в м. Черкаси водієм відповідача, останньому не вистачило коштів на розрахунок з продавцем авто, внаслідок чого [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням позичити йому 3950 доларів США терміном на 10 робочих днів. Оскільки позивач тривалий час знав відповідача, довіряв йому, він погодився, сторони уклали усну угоду і позивач передав відповідачу 3950 доларів США, а відповідач склав розписку, якою зобовязався перерахувати позивачу на картковий рахунок вказаний розмір коштів протягом 10 робочих днів,але взяті на себе зобовязання не виконав та борг не повернув. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші ,або речі ,визначені родовими ознаками ,а позичальник зобовязувався повернути таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ ,який посвідчує переведення позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як передбачено ст.599 УК України зобовязання припиняється виконанням,проведеним належним чином,а згідно ст.1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором. Представник відповідача вважає, що в розписці, яка була долучена до матеріалів справи, міститься лише зобовя"зання перерахувати грошові кошти, але суд вважає що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а таких умов дана розписка не містить, і це вказує на її безгрошів»я . Відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою,оплатною або безоплатною угодою,на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший документ,незалежно від його найменування,з якого дійсно вбачається,як сам факт отримання в борг(тобто зобов»язанням повернення)певної грошової суми ,так і дати її отримання. Таким чином за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом який видається боржником кредиторові за договором позики після отримання коштів,підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору,так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, така позиція Верховного суду зазначена в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відбулася саме передача грошової суми у розмірі 3950 доларів США [PERSON] Крім того , зазначений договір позики не оспорений відповідачем шляхом подачі зустрічної позовної заяви та не наведено і не надано доказів укладення договору позики під впливом обману,насильства,зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Суд вважає ,що посилання представника відповідача [PERSON] на те, що укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON] договір на виконання робіт, з якого виникло дане грошове зобов'язання не є предметом розгляду по даній справі . В самій розписці немає жодних посилань не те, що даний борг виник із інших підстав та був змінений позиковим зобов'язанням. А тому на думку суду , наявність боргового документа підтверджує не виконання боржником свого обов"язку. Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання грошового зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. А тому враховуючи вищевикладене ,суд вважає що доведено представником позивача [PERSON] в судовому засіданні про невиконання грошового зобов'язання відповідачем [PERSON] відповідно до укладеного договору позики від 07.12.2011р., а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 526,545, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved