Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 10 травня 1997 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 151600. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача та відповідача не склалось через різні погляди на життя, в зв'язку з чим між останніми почали виникати суперечки, спільне життя припинено, сімейні відносини не поновлювались, в зв'язку з чим, позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. Спору про місце проживання дітей - немає. Спору про поділ майна немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. 27.02.2014 року через канцелярію суду [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій остання підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно з ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами 10 травня 1997 року укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 151600. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам кожного. У сторін відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей та про поділ майна. Позивач [PERSON] наполягає, а відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, тобто, сторони не мають наміру поновлювати сімейні відносини та на примирення не згодні. Таким чином, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved