Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] громади Єлизаветівської сільської ради Харківської області, третя особа Сектор державної реєстрації Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 26.01.2017 року померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 6,2561 га, розташованої на території Єлизаветівської сільської ради, Лозівського району, Харківської області, кадастровий номер 6323981200:01:000:0214. Вони утрьох являються спадкоємцями першої черги після смерті матері, тому вчасно звернулись до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. У звязку з чим 27.10.2017 року кожній із них були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до яких кожна з них успадкувала 1/3 частку земельної ділянки, яка була обєктом спадкування. Для реєстрації вказаних часток вони звернулися до землевпорядної організації, яка у свою чергу розробила технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка належала матері, на три частки між всіма спадкоємцями. Внаслідок чого вищевказана земельна ділянка була поділена на три земельні ділянки: 2,0853 га - [PERSON], 2,0853 га [PERSON] та 2,0854 га [PERSON], та кожній присвоєно відповідний кадастровий номер: 6323981200:01:000:0600, 6323981200:01:000:0601, 6323981200:01:000:0602. Після цього вони звернулися до державного реєстратора, який надав їм перелік документів, які необхідні для проведення державної реєстрації, які ними були зібрані в повному обсязі. Проте рішенням державного реєстратора кожній із них окремо було відмовлено у проведені даної дії, в звязку з ненаданням реєстратору договору про поділ спільного майна. Оскільки між ними не було свого часу у нотаріуса підписано договір про поділ спільного спадкового майна, так як вони утрьох успадкували одну земельну ділянку в рівних долях, вони втратили можливість оформити спадок, який залишився після смерті матері. В звязку з чим просять визнати за: [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,0853 га, розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, кадастровий номер 6323981200:01:000:0600, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 26 січня 2017 року; [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,0853 га, розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, кадастровий номер 6323981200:01:000:0602, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 26 січня 2017 року; та за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,0854 га, розташовану на території Єлизаветівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, кадастровий номер 6323981200:01:000:0601, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 26 січня 2017 року. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду телефонограми, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі та просила винести рішення на підставі наданих доказів. Представник позивача, адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву, в якій просила слухати дану цивільну справу за її відсутності та за відсутності її довірителів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] громади Єлизаветівської сільської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Сектору державної реєстрації Лозівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до положень ч. 1ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч. 1ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 367 ЦК України, майно, що є спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, про що, згідно статті 372 ЦК України, має бути укладений договір про поділ нерухомого майна, який укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки мають право розділити її в натурі у відповідності до належних їм часток. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], являються рідними доньками [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвами про укладення шлюбів. 26 січня 2017 року [PERSON], мати позивачів, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 565284, виданим виконавчим комітетом Єлизаветівської сільської ради Лозівського району Харківської області 27.01.2017 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 6,2561 гектарів, розташована на території Єлизаветівської сільської ради, Лозівського району, Харківської області, кадастровий номер 6323981200:01:000:0214. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХР №089476, виданого Лозівською районною державної адміністрацією Харківської області, 27 грудня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №179, право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1088620263239, номер запису про право власності 17507893. 27 жовтня 2017 року позивачами у приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом, та кожна з них успадкувала 1/3 частку земельної ділянки, яка була обєктом спадкування, про що свідчать відповідні свідоцтва та Витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які знаходяться в матеріалах справи. Після цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулись до землевпорядної організації, яка, у свою чергу, розробила технічну документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка належала їх матері, на три частки між всіма спадкоємцями. За результатами вказаного поділу земельна ділянка, що розташована на території Єлизаветівської сільської ради Лозівського району Харківської області площею 6,2560 га, була поділена на 3(три) земельні ділянки: 2,0853 га [PERSON], 2,0853 га- Шкуренко С.М., 2,0854 га [PERSON], та кожній присвоєно відповідний кадастровий номер 6323981200:01:000:0600, 6323981200:01:000:0601 та 6323981200:01:000:0602. Рішеннями державного реєстратора за № 42352461 від 02 серпня 2018 року, № 42286071, № 42285128 від 30 липня 2018 року позивачам було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, оскільки ними державному реєстратору не надано договір про поділ спільного майна. Згідно розяснення на звернення, наданого приватним нотаріусом [PERSON], від 29.01.2019 року за №34/01-16, зазначений договір про поділ спільного майна укласти також не виявляється можливим у звязку з порушенням алгоритму поділу земельної ділянки, передбаченого Земельним кодексом України, а саме на сьогоднішній момент обєкту поділу вже не існує, тобто земельної ділянки, яку успадкували позивачі з кадастровим номером 6323981200:01:000:0214, не існує, поземельна книга на земельну ділянку закрита і державна реєстрація її скасована. Отже, як вбачається з вищевикладеного, позивачі позбавленні можливості завершити процес оформлення спадщини після смерті [PERSON], і єдиним способом захисту їх права є звернення до суду з даним позовом, а рішення суду стане правовстановлюючим документом для державної реєстрації за ними успадкованого майна. Так, згідно п. 1 ст. 56 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом виділу в\~натурі частки\~майна,\~що перебуває\~у спільній\~власності,\~та має\~наслідком припинення\~права спільної\~власності для\~усіх або\~одного із\~співвласників,\~подається договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки позов визнаний відповідачем у повному обсязі на підставі доказів, наданих позивачем по справі.

Outcome: approved