Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року у вищевказаному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON] та його дружина - [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що належатиме йому на день смерті заповів [PERSON], позивачу. [INFO] померла [PERSON], яка за життя заповіту не склала, тому спадщину фактично прийняв її чоловік, так як на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавицею. [INFO] [PERSON] помер, в зв»язку із чим відкрилася спадщина за заповітом, на його майно. 29 травня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не в змозі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно померлого. Просить суд визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. Справу просить розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав заяву в якій також просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON], що підтверджується довідкою Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади, Коломийського району від 29 травня 2018 року за № 350 (а.с.12). Станом на 01 липня 1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] та його дружина - [PERSON]. _Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON] та його дружина - [PERSON], які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по ? частині кожному, однак належно належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору вони не виділили. [INFO] померла [PERSON], про що Малоключівською сільською радою Коломийського району, Івано-Франківської області 25 червня 1999 року складено відповідний актовий запис № 8 ( а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина за законом на частку в майні колгоспного двору, яку прийняв її чоловік, [PERSON], вступивши в управління спадковим майном, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. Із копії спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 24 липня 2003 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу, яким все своє майно, що належатиме йому на день смерті заповів позивачу по справі. [INFO] [PERSON] помер, про що виконкомом Малоключівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області 08 січня 2010 року складено відповідний актовий запис № 1 ( а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно і оскільки позивач являвся спадкоємцем за заповітом, то фактично прийняв спадщину після його смерті. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом у померлого не має. Із довідки, виданої 29 травня 2018 року за № 351, старостою села Малий Ключів Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади Коломийського району, Івано-Франківської області вбачається, що померлий проживав із 1960 року по день смерті в [ADDRESS] ( а.с. 13). Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 29 травня 2018 року, позивач, з метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, однак того ж дня отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на спірне спадкове майно. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до висновку про вартість майна від 30 травня 2018 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], загальною площею 61,4 кв.м., житловою 32,9 кв.м. становить 73 810 грн. (а.с.16). Виходячи з того, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на вказане спадкове майно шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 346, 392, 1233, 1262, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved