Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що є власником будинку № 40 по вул. Маяковського в смт. Північне (коишня назва смт.Кірове) м.Торецька (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області. Крім позивача у вказаній вище квартирі зареєстрований також її онук [PERSON] та невістка Белінова - [PERSON], які не проживають у вказаному вище будинку оскільки виїхали до РФ. Позивач несе самостійно всі витрати повязані з утриманням будинку та сплатою комунальних послуг, проводить поточні ремонти. У звязку з тривалою відсутністю відповідачів за місцем реєстрації, позивачем ставиться питання про визнання [PERSON] та Белінову - [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надавали. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383\~ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386\~ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391\~ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР). У звязку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Із змісту позовної заяви убачається що позивач є власником будинку № 40 по вул. Маяковського в смт.Північне (коишня назва смт.Кірове) м.Торецька (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.1978 року (а.с.8). Даний факт в судовому засіданні нічим не спростовано. Згідно довідки №2529-02 від 09.10.2018 року про склад сімї, яка видана виконавчим органом Північної селищної ради, в будинку № 40 по вул. Маяковського в смт.Північне м.Торецьк Донецької області окрім сина позивача, також зареєстровані її невістка Белінова - [PERSON] та онук [PERSON] (а.с.10). Судом встановлено, що відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні, їх особистих речей у вказаному будинку за вище зазначеною адресою немає, що підтверджується актом від 12.10.2018 року (а.с.9). Таким чином, позивач [PERSON], як власник вказаного житлового будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися даним будинком на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~\~\~\~ Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] та Белінової - [PERSON] в будинку позивача обмежує її права, як власника, і вона на підставі ст. 391 ЦК має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та Белінової - [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується залученою до справи квитанцією про його оплату (а.с.1).

Outcome: approved