Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований її онук [PERSON] , який є відповідачем по даній справі. З 1991 року і по даний час відповідач не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачці. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на користування та розпорядження належним їй майном та остання змушена нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Сідорова І.А. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, що вказані у заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується реєстраційним посвідченням від 17.12.1993; свідоцтвом про право на спадщину за законом № 4047 від 08 грудня 1993 року; свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 08 грудня 1993 року та довідкою № 77 від 22.03.2021. Згідно довідки про склад сім`ї № 352 від 09.03.2021 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.03.2021, [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , однак з 1991 року не проживає за вказаною адресою. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 1991 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved