Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовував тим, що 02.03.2005 помер його рідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, у тому числі і на земельну ділянку (рілля) площею 1,4816 га, кадастровий № 5923886300:05:001:0817, і земельну ділянку (сіножаті) площею 1,0658 га, кадастровий № 5923886300:04:002:0517, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, які належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 024618 від 15.12.1999. Як спадкоємець за законом другої черги позивач прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав з братом на момент його смерті, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на землю. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата на зазначені земельні ділянки, а судові витрати покласти на нього. Також подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати за його відсутності, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Третя особа також не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій справу просила розглядати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала, письмових пояснень на позову не направила. В силу ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, 02.03.2005 в с. Нова Слобода Путивльського району помер [PERSON], рідний брат позивача, що встановлено рішенням Путивльського районного суду від 07.12.2007 у справі № 2-428/2007 за позовом [PERSON] до Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Спадщина складається з земельної ділянки (ріллі) площею 1,4816 га, кадастровий № 5923886300:05:001:0817, і земельної ділянки (сіножаті) площею 1,0658 га, кадастровий № 5923886300:04:002:0517, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, що належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 024618 від 15.12.1999. Як спадкоємець другої черги за законом, позивач прийняв цю спадщину протягом додаткового строку, визначеного рішенням Путивльського районного суду від 07.12.2007, і нотаріусом заведена спадкова справа № 17 від 16.01.2008. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказані земельні ділянки позивач не може, у зв'язку з втратою оригінала державного акта, що вбачається з листа нотаріуса. Як видно з копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 024618 від 15.12.1999, його видано на земельну ділянку загальною площею 2,55 га, яка складалася з двох ділянок площею 1,482 і 1,066 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. Це підтверджується даними витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 06.02.2018 про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 1,4816 га, кадастровий № 5923886300:05:001:0817, і земельну ділянку площею 1,0658 га, кадастровий № 5923886300:04:002:0517, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. При цьому видача нового державного акта замість втраченого чи зіпсованого в порядку п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, є неможливою у зв'язку з втратою нею чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч.1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте. Судові витрати не розподіляються судом ураховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved