Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсіббанк», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни про визнання договору іпотеки недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 64139 (нерухомого майна), відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. 23 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1414. 22 червня 2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним задоволено: визнано договір дарування квартири від 23 серпня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. У зв`язку з чим просить визнати договір іпотеки, укладений 18 вересня 2007 року між Акціонерним товариством «Укрсіббанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі № 6559, недійсним. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни належним чином завірену копію договору іпотеки від 18 вересня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Укрсіббанк» та [PERSON] . 27 вересня 2019 року ухвалою суду виправлено описку в ухвалі Дніпровського районного суду від 16 вересня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсіббанк», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни про визнання договору іпотеки недійсним: в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року правильно зазначено дату укладання договору іпотеки «18 вересня 2007 року» замість неправильної «18 вересня 2019 року». 27 лютого 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Укрсіббанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у судовому засіданні за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 64139 (нерухомого майна), відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. 23 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1414 (а.с. 85-88). Позивач просить визнати договір іпотеки, укладений 18 вересня 2007 року між Акціонерним товариством «Укрсіббанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі № 6559, недійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила про відсутність у відповідача [PERSON] права на укладання спірного договору іпотеки у зв`язку з визнанням рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року договору дарування квартири недійсним. На підтвердження заявлених вимог позивач надала суду рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним задоволено: визнано договір дарування квартири від 23 серпня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним (а.с. 17-19). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач [PERSON] , представники відповідачів Акціонерного товариства «Укрсіббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна не скористалася своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову. За змістом ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до вимог ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні і оспорювані. Нікчемні - ті, недійсність яких прямо встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо). Оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч. 2 ст. 215 ЦК). Згідно із п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 64139 (нерухомого майна), відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування квартири від 23 серпня 2007 року, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2010 року визнано недійсним. Оскільки позивач не є стороною спірного договору іпотеки, тому предметом доказування є порушення її цивільних прав та інтересів. Відповідачем, який на виконання зобов`язання передав належне позивачу нерухоме майно банку, порушено право власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсіббанк», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» за участю третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни про визнання договору іпотеки недійсним: визнати договір іпотеки, укладений 18 вересня 2007 року між Акціонерним товариством «Укрсіббанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі № 6559, недійсним. При поданні позовної заяви позивачами сплачено судовий збір в сумі 802 грн. 80 коп., однак відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. Оскільки саме відповідачем [PERSON] порушено права позивача, тому відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved