Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 28.09.2012 року Заводським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпроптеровській області, актовий запис № 396. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 28.09.2012 року. Від шлюбних відносин вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року сімейно-шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з причин психологічного характеру, що призвело до розпаду їх родини. З моменту припинення шлюбних відносин вони спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету, діти проживають з відповідачем. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, просив не стягувати з відповідача сплачений ним судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 28.09.2012 року Заводським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпроптеровській області, актовий запис № 396, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження, актові записи відповідно № 511 і № 830 (а.с. 9, 10) Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, що підтверджується їх заявами. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їх дітей, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved