Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому зазначає, що ним 18 липня 2005 року, на підставі договору купівлі-продажу, придбано нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS]. В 2010 році він розпочав будівництво прибудови до даного приміщення та довів будівництво до кінця. Технічну документацію на приміщення не оформляв, так як в Тростянецькій міській раді йому роз'яснили його право на будівництво прибудови з послідуючим оформленням та вводом в експлуатацію. З цих підстав позивач просить визнати за ним право власності на прибудову до будинку загальною площею 7,6 кв.м., розташовану за вищезазначеною адресою. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що він в 2010 році розпочав та завершив будівництво прибудови до будинку по [ADDRESS]. Технічну документацію не оформляв. 4 березня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про виділення земельної ділянки для прибудови до будинку та 17 квітня 2014 року, рішенням відповідача, ця земельна ділянка була йому надана для добудови, після чого 6 травня 2014 року між ним та міським головою був укладений договір суперфіція. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від Тростянецького міського голови надійшла заява (а.с.25) про те, що міська рада не заперечує проти задоволення вимог позивача та просить розглядати справу без участі представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву (а.с.37-39) про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення відповідно до норм законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Враховуючи вищезазначені заяви, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи, на підставі матеріалів, які є в справі. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2005 року, належить нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] (а.с.3-9). Як пояснив позивач, в 2010 році він розпочав та завершив будівництво прибудови до житлового будинку [ADDRESS]. Згідно копії постанови інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Сумській області за №29 від 13.01.2014 року, за будівництво в 2010 році прибудови за вищевказаною адресою, без документів, які дають право на виконання будівельних робіт та розробленої у встановленому порядку проектної документації, [PERSON], на підставі матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, акту перевірки, протоколу та припису, було притягнуто до адмінвідповідальності у виді 850 грн. штрафу (а.с.10). На виконання припису за №1585 від 25.12.2013 року [PERSON] звернувся до міського голови Тростянецької міської ради Сумської області із заявою про укладення договору суперфіція на земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с.11). Дана заява була розглянута на 44 сесії 6 скликання Тростянецької міської ради Сумської області та міська рада прийняла рішення за №149 від 17.04.2014 року про надання [PERSON] земельної ділянки орієнтованою площею 7 кв.м. за вищезазначеною адресою для добудови до житлового будинку на умовах договору суперфіцію (а.с.36), який 06.05.2014 року був укладений між позивачем та Тростянецькою міською радою Сумської області в особі міського голови Бови Ю.А. (а.с.13-14). Відповідно до ст.331 ЦК Українти право власності на нову річ, яку створила особа набувається останньою, при цьому право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" за №6 від 30.03.2012 року право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України), землекористувачі (стаття 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав. Згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудове на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, враховуючи вищевикладене та в зв'язку з визнанням відповідачем пред'явленого позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved