Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають біля неї та перебувають на її утриманні. Син [PERSON] являється інвалідом з дитинства, не може обходитися без постійного стороннього догляду, тому вона опікується ним, він потребує постійного лікування та додаткових витрат повязаних із особливостями його хвороби. Відповідач добровільно\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дітей та\~на її\~утримання,\~як дружини\~з якою\~проживає дитина\~з інвалідністю\~не надає,\~а також\~не приймає\~участі у\~додаткових витратах\~на сина\~[PERSON],\~хоча офіційно\~працевлаштований та\~є фінансово\~спроможним,\~що стало\~підставою для\~звернення до\~суду із\~даним позовом,\~в якому\~позивач просить\~суд стягнути\~на її\~користь на\~утримання дітей\~аліменти в\~розмірі 1/3\~частки від\~його заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи стягнення\~від дня\~пред'явлення\~до суду\~позову і\~до досягнення\~дітьми повноліття,\~на її\~утримання,\~як дружини\~з якою\~проживає дитина\~з інвалідністю\~в розмірі\~1/6\~частки від\~його заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~починаючи стягнення\~від дня\~пред'явлення\~позову до\~суду і\~до листопада\~ 2019\~року, а також додаткові витрати на лікування сина [PERSON] [INFO], в сумі по 1\~500 грн. щомісячно до листопада місяця 2019 року. Ухвалою суду від 09.01.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що батьками дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтва про народження серія І-АМ №399765 та серія І-АМ №252542 (а.с.5,7). Як убачаться із довідки виданої Липовецькою міською радою від 02.11.2018 за №4857 (а.с.6), діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають біля матері в м. Липовець по вул. Соборності, 83, Вінницької області. Позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання їх спільних дітей до досягнення ними повноліття, на її утримання як дружини з якою проживає дитина інвалідністю, а також додаткових витрат повязані з особливостями хвороби дитини, яка є інвалідом. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з такого. Статтею 180 ч.1 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів на дітей у вигляді частки. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які слід стягнути із відповідача на користь позивача на утримання двох дітей, суд враховує обставини визначені частини 1 статті 182 СК України, а також обставини встановлені в ході судового розгляду, рівного обовязку батьків щодо утримання їх спільних дітей, а також виключного права того з\~ким проживає\~дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх дітей у частці в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов в цій частині обґрунтований, отож підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на її утримання як дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю, суд виходить з такого. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів. Аналізуючи зібрані у справі докази у даній справі судом встановлено, що рішенням обласної лікувально консультативної комісії №564 (а.с.10), визначено, що дитина [PERSON], [INFO], залежно від міри втрати здоровя та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі та встановленому йому діагнозі підлягає підгрупі «А», у звязку із чим складено індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда, в якій визначено реабілітаційні заходи, їх обсяги, строки проведення (а.с.8, 9). Наведене підтверджується і медичним висновком №45 від 30.11.2017 (а.с.11). Згідно довідки виданої КНП «Липовецький районний центр первинної медико санітарної допомоги» Липовецької районної ради Вінницької області (а.с.13), дитина [PERSON], [INFO], потребує постійного стороннього догляду та медикаментозного лікування. Позивач [PERSON] є законним представником дитини інваліда з дитинства [PERSON], на що вказує посвідчення серія ААГ № 032955 видане Управлінням праці та соціального захисту населення Липовецької РДА (а.с.14). У той же час матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження платоспроможності платника аліментів та можливості надавати позивачеві матеріальне утримання як дружині з якою проживає дитина інвалід. Крім цього, суд враховує, що особливістю права на утримання дружини з якою проживає дитина інвалід є його тривалий характер, оскільки воно триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає, відтак є незрозумілим для суду обмеження позивачем у вимогах строку «до листопада 2019 року». Зважаючи на встановлені судом обставини та досліджені судом докази, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині недоведені. Вирішуючи вимоги про стягнення додаткових витрат із відповідача на користь позивача повязаних з особливостями хвороби дитини, яка є інвалідом, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Зібрані у справі докази підтверджують наявність особливих обставин, оскільки спільна дитина сторін цього спору страждає на тяжку хворобу, за наявності яких закон зобовязує того з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана брати участь у додаткових витратах на дитину. За правилами ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З аналізу вказаної норми слідує, що розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків дитини. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо (п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач просить присудити із відповідача на її користь додаткові витрати на лікування сина [PERSON], [INFO], в сумі по 1500 гривень щомісячно до листопада місяця 2019 року, утім на підтвердження вказаних обставин надала накладну №500 від 01.02.2017 на суму 8050 гривень, які не просить стягнути, вказуючи, що вони були понесені ними з відповідачем спільно. У той же час інших належних та допустимих доказів таких витрат, які вона фактично понесла або передбачає понести, не надала, не обґрунтувала визначений нею розмір додаткових витрат, які просить суд стягувати із відповідача та обмеження їх у часі до листопада місяця 2019 року, не довела обставин, які підлягають доказуванню за вказаними вимогами, у звязку із чим, суд вважає, що в цій частині позову також слід відмовити через недоведеність. За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову. При цьому, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved