Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення коштів, посилаючись на те що 09.04.2016 р. відповідач взяв в борг 30 000 грн. та зобов"язувався повернути до 09.06.2016 р. Однак до цього часу кошти не повернув. Тому, з урахуванням 3% річних просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 36 821 грн. 92.коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав викладених у ньому, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 09.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець надає позику позичальникові в сумі 30 000 грн., а позичальник зобов»язався повернути позикодавцю зазначену суму строком до 09.06.2016 (а.с.4). Факт отримання коштів підтверджується борговою розпискою (а.с.7). На час звернення позивача до суду відповідач в борг не повернув, що він не оспорював в судовому засіданні. За змістом ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем щодо повернення позики не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо поверннення позики, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості доказів правомірності відмови у здійсненні такої виплати позивачеві (невиконання умов договору тощо), відповідачем не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено обов'язок по поверненню грошових коштів у розмірі 30 000, 00 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню разом зі стягненням 3 % річних з простроченої суми боргу в розмірі 6 821 грн. 92 коп. Таким чином позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати 551 грн. 21 коп., які підтверджені документально.

Outcome: approved