Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном 20-ти футовим контейнером №030145678, розміщеним на торговому місці Д-46 КП «Малиновський ринок», шляхом виселення відповідачки із зазначеного контейнера із належним їй майном, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та витребувано з її незаконного володіння і передано у власність позивачки контейнер, що розміщений на торговому місці Д-46 КП «Малиновський ринок». Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.05.2009 року залишено без змін. Однак, незважаючи на вказані обставини, відповідачка до теперішнього часу користується належним [PERSON] контейнером, чим перешкоджає позивачці здійснювати право користування належним їй майном. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, про що подала до суду заяву відповідну заяву, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином судом повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, за останнім відомим суду місцем реєстрації. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою відповідача, враховуючи надані обґрунтування позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом виселення підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно довідки адресно-довідкового бюро ГУМВС України в Одеській області від 26.05.2010р. [PERSON], [INFO], знята з обліку 16.05.2008 р. на прізвище [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року позивачка [PERSON] правомірно набула право власності на спірний 20-ти футовий контейнер №030145678, розміщений на торговому місці Д-46 КП «Малиновський ринок». З копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №6151 встановлено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила 20-ти футовий контейнер №030145678, розміщеним на торговому місці Д-46 КП «Малиновський ринок». Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року було витребувано у відповідачки [PERSON] з її незаконного володіння і передано у власність позивачки [PERSON] 20-ти футовий контейнер №030145678, що розміщений на торговому місці Д-46 КП «Малиновський ринок». Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.05.2009 року залишено без змін. Судом встановлено, що після прийняття вищезазначених рішень судів відповідачка [PERSON] продовжує користуватися спірним контейнером без правових підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений прав власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8 , має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції, і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Також статтею 391 ЦК України визначено, що власник \~майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» п.5. при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Наприклад, правила Цивільного кодексу про строки давності застосовуються в позовах про визнання недійсним договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з цим; правила ст.48 Закону України "Про власність" - при розгляді вимог наймача про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням. На підставі норм, що регулюють договір майнового найму, а не житлового законодавства, вирішуються вимоги про виселення з приміщень, що не входять до складу житлового фонду (виробничих і інших нежилих приміщень, вагончиків, збірно-розбірних, пересувних, контейнерних та інших підсобних споруд). Враховуючи наведене суд доходить до висновку, що позов про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом виселення підлягає задоволенню.

Outcome: approved