Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між відповідачем та нею, зареєстрований 20 червня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, запис за №323. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 20 червня 1997 року. Від шлюбу вони мають доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу, між ними постійно виникали сварки, вони не знаходили спільної мови, навіть у вирішенні простих речей не досягалося порозуміння. Все це призвело до того, що між ними були втрачені почуття любові, взаєморозуміння, взаємна повага, без яких, з її точки зору сім'я існувати не може. З 2011 року відносини між нею та відповідачем були припинені, спільне господарство вони не ведуть, відносини не підтримують, спілкуються тільки за необхідністю, допомогу на утримання спільних дітей відповідач не здійснює. Майнового спору між ними не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст.74 ЦПК України та ч.1 ст.224 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст.158, ст.224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 червня 1997 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 червня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, запис за №323 (а.с.3). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис за №215 від 12 квітня 2000 року (а.с.5). Судом встановлено, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не надав заперечення проти розірвання шлюбу. Сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права та інтереси їх дітей, фактичні шлюбні відносини припинені з 2011 року з причин психологічного характеру, відсутність взаєморозуміння між ними, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved