Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, в якому вказує, що з 1972 року по 04.03.2013р. позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва. Відповідач надав лише довідку про заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 1770,18грн. та обіцяв провести розрахунок. На день звільнення адміністрація з нею не розрахувалась. На протязі 05.03.2013р. по 20.06.2014р. на ВАТ «ХБК» мали місце затримки по виплаті заробітної плати, що призвело до заборгованості відносно позивача. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 20624,64грн. за період з 05.03.2013р. по 20.06.2014р.; судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що з 1972 року по 04.03.2013р. позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва, що підтверджується Трудовою книгою від 10.07.1972 року. Відповідно Довідки № 4/34/25-5-145 від 04.03.2013 року виданої ВАТ «ХБК» заборгованість по заробітній платі між ВАТ «ХБК» та [PERSON] на день звільнення 04.03.2013 року, складає по оплаті праці - 17704,18грн. Відповідно Довідки № 4/34/25-5-485 виданої ВАТ «ХБК» середньоденна заробітна плата [PERSON] складає - 62,88грн. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці " за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Згідно розрахунку, що є в матеріалах справи, сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача становить 20624,64грн. за період з 05.03.2013р. по 20.06.2014р. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із суми судового збору - 243,60грн.

Outcome: approved