Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], Горюн Дар*ї Вадимівни такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири № 100, в будинку № 3 по Тарасівському в*їзду в м. Харкові. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником квартири № 100 по Тарасівському в*їзду № 3 у м. Харкові. 19.05.2016 року він приватизував квартиру та є єдиним власником житла. В зазначеній квартирі він проживав з дружиною та дітьми [PERSON] та [PERSON] З 2005 року в квартирі фактично не проживає його дочка [PERSON], яка вийшла заміж та народила дитину [PERSON], яку за проханням дочки з його згоди було зареєстровано в квартирі з метою влаштування у дитячий садочок. З 2008 року після закінчення навчання [PERSON] також не проживає в квартирі, оскільки виїхав на проживання до м. Київ. Сімейні обставини склалися так, що вони з дружиною не підтримують зв*язку з донькою, її місце перебування йому не відоме. [PERSON] проживає разом з матір*ю та у м. Харкові ніколи не мешкала. Зараз жоден з відповідачів не проживає у спірній квартирі та не знявся з реєстрації. Відповідачі участі в оплаті комунальних послуг жодним чином не беруть, суми які нараховуються до сплати не відшкодовують. Просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву с проханням розглядати справу за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надали заяву с проханням розглядати справу за їх відсутності, проти позову заперечували, просили ухвалити рішення в інтересах дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що квартира № 100 по Тарасівському в*їзду 3 в м. Харкові належить на праві власності [PERSON]. Право власності зареєстровано 02.06.2016 року за № 60533345. Згідно довідки ЖБК «Артема-4» зазначено, що в квартирі № 100 по Тарасівському в*їзду 3 в м. Харкові зареєстровані: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], Горюн Дар*я Вадимівна [INFO]. Відповідачі протягом тривалого часу в квартирі № 100, в будинку № 3 по Тарасівському в*їзду м. Харкові не проживають, оплату за комунальні послуги не здійснюють, майна, що належить відповідачам в квартирі немає. Окрім того відповідачі не приймають жодних засобів щодо збереження за ними права користування житловою площею в спірній квартирі. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних і причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідачі в спірному жилому приміщенні відсутні рік, оплату за житло не здійснюють суд вважає, що є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірною жилою площею. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання зняття \~з \~реєстрації \~місця проживання особи здійснюється на підставі судового \~рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права \~власності \~на \~житлове \~приміщення \~або \~права користування житловим \~приміщенням, \~про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання реєстрація місця \~\~проживання \~та \~місця \~перебування \~осіб здійснюється органом реєстрації. \~\~Центральний \~орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної \~політики \~у \~сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно \~до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування \~осіб \~в \~Україні, \~зразки \~документів, необхідних для реєстрації \~і \~зняття \~з \~реєстрації \~місця \~проживання \~та \~місця перебування. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved