Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] де третя особа виконавчий комітет [PERSON] селищної рада про визнання особи таким, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що 16.08.1995 року нею була придбана квартира від [PERSON] та [PERSON], яка розташована за адресою смт. Буштино, вул.. Травнева, №6 «а» кВ. 11, що підтверджується договором купівлі-продаж. Після купівлі нею квартири відповідачі виїхали проживати за межі області, що стверджується актом обстеження квартири складеного депутатом [PERSON] селищної ради [PERSON] від 03.03.2017 року та довідкою виданою виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради від 16.03.2017 року. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають більше двадцяти одного року, але добровільно з реєстраційного обліку не знялись та не бажають цього робити. Жодних витрат на утримання квартири вони не несуть, комунальні послуги не оплачують. Вважає, що відповідачі порушують її права як власника квартири у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. Позивачка та іі представник в судове засідання не зявилися, а надали суду заяву в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити та надали суду письмове пояснення, де зазначили, що згідно договору купівлі-продажу від 16.08.1995 року посвідченого в Тячівській державній нотаріальній конторі, реєстраційний №3-413, згідно, якого [PERSON], відповідач [PERSON], які діяли від свого імені і від імені неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], який діяв по згоді батьків, [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] та [PERSON] (в даний час відповідач у справі [PERSON] продали а позивач [PERSON] купила квартиру, що знаходться в смт. Буштино, вул. Травнева, 6/11(в даний час буд №6а. кВ.11) і яка зареєстрована за позивачем в цілому згідно з записом в реєстраційній книзі Тячівського БТІ за №1246 від 17.08.1995 року. Таким чином, позивач є одноосібним власником вказаної квартири. Відповідачі з квартири не виписались і продовжують бути зареєстрованими по вказаній адресі. Матеріалами справи з достовірністю встановлено, що відповідачі одразу після продажі квартири добровільно залишили її і з того часу в ній не проживають і таким чином повністю припили своє право власності та користування житлом, що стверджується актом обстеження депутата [PERSON] селищної ради від 03.03.2017 року, довідкою [PERSON] селищної ради №797 від 16.03.2017 року, допитаними в судовому засіданні свідками. Будь яких доказів, які б спростовували даний факт відповідачі суду не надали. Посилається на ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК України ст 41 Кнституції Укпаїни та заначає, що відповідачі фактично є колишніми власниками зазначеного житлового приміщення, але на момент звернення до суд не зняті з реєстраційногообліку.. Відповідно до правил встановлених\~статтею 71 житлового кодексу\~відповідачі, які втратили право власності на квартиру, втратили і право користування нею у зв'язку з тим, що відсутні більше 6 місяців без поважних причин. Відповідачі, які були членами їхньої сім'ї, також втратили право користування цим житлом по цій же причині. Інформації про наявність підстав передбачених ч. 3\~ст. 71 ЖК, які дають право на проживання в квартирі відповідачі не надали. Згідно\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, щовтратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. .Згідно\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власникажитла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповіднодо закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. КонституцієюУкраїни\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції"закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті\~ Заперечення відповідача [PERSON] про те, що договір купівлі-продажу є нікчемним на увагу не заслуговують, оскільки матеріальні норми цивільного права, на які вона посилається не діяли на момент виникнення вказаних правовідносин. Договір купівлі-продажу був вчинений на підставі законодавства, що діяло на той час, а саме відповідно до положень, ст. 13, 14 ЦК УКРАЇНИ 1963 року, що визначали цивільну дієздатність неповнолітні осіб.- Згідно нотаріально посвідченого договору за неповнолітніх договір купівлі-продажу квартири уклали їх батьки а також із згоди батьків, зокрема і відповідача [PERSON], а тому його законність сумнівів не викликає. За таких обставин,

Outcome: approved