Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини кожним по ? частині на садовий (дачний) будинок зазначений в технічному паспорті під літерою «А», загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме: альтанка «Б», госпблок «В», убиральня «Г», літній душ «Д», огорожа 1-2, колодязь інженерних мереж - І, питна колонка -ІІ, який розташований за адресо: Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Імпульс» масиву «Дружба», [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встиг оформити правоустановчі документи на садовий (дачний) будинок, порушують питання про визнання за ними права власності на це майно в порядку спадкування за законом. Представники позивачів подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача та третьої особи подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті 05 липня 2012 року [PERSON] відкрилася спадщина на садовий будинок, що розташований за адресою Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Імпульс» масиву «Дружба», [ADDRESS]. В 1988 році на згаданій земельній ділянці померлий [PERSON] побудував садовий будинок та повністю сплатив пайовий внесок, що підтверджується довідкою МСТ «Дружба» №66 від 20 квітня 2016 року. Відповідно до виписки з рішення № 51 від 31 жовтня 2011 року виконавчого комітету Сувидська сільська рада Вишгородського району, Київської області за [PERSON] оформлено право власності на садовий будинок [ADDRESS], в СТ, «Імпульс» масиву «Дружба», Сувидська сільська рада з господарськими будівлями: Б- альтанка, В - госпблок, Г - убиральня, Д - літній душ, 1-2 - огорожа, І - колодязь інженерних мереж, ІІ - колонка питна. Належність цього майна померлому стверджується також даними технічного паспорту на садовий будинок. Згідно довідки № 10 від 09.10.2017 року [PERSON] був членом СТ «Імпульс» масиву «Дружба» з 01.12.1987 року відповідно до протоколу № 24, заборгованості по всіх внесках не мав. Згідно довідки № 152 від 04.07.2018 року масиву СТ «Дружба» [PERSON] дійсно був членом СТ «Імпульс» до 04.07.2012 року, яке входить до ГО СМТ «Дружба» та користувався земельною ділянкою для ведення садівництва площею, 0,048 га за адресою: Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, ГО СМТ «Дружба», СТ «Імпульс», [ADDRESS], заборгованості по пайовим внескам немає. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2012 року [PERSON] помер [INFO] року. Між спадкоємцями [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] розподілено спадкове майно, що підтверджується договором про розподіл спадкового майна від 14.10.2013 року, згідно якого [PERSON] (син померлого) отримав у власність земельну ділянку (під спірним будинком) загальною площею 0,048 га наданої для ведення садівництва, яка розташована в Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Імпульс» масиву «Дружба». Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2013 року за реєстровим № 3801, [PERSON] успадкував земельну ділянку загальною площею 0,048 га наданої для ведення садівництва, яка розташована в Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Імпульс» масиву «Дружба». Відповідно до виписки з протоколу № 24 від 12.02.2013 року СТ «Імпульс» [PERSON] прийнято в члени СТ «Імпульс» в зв'язку зі смертю власника ділянки [PERSON] Після смерті 01 травня 20016 року [PERSON] відкрилася спадщина на майно, що належало останньому та садовий будинок, що розташований за адресою Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Імпульс» масиву «Дружба», [ADDRESS]. Згідно довідки № 11 від 09.10.2017 року [PERSON] був прийнятий до членів СТ «Імпульс» масиву «Дружба» після смерті батька [PERSON] з лютого 2013 року заборгованість по членських внесках відсутня. Відповідно до довідки виданої КП «Вишгородське БТІ» № 762 від 05 серпня 2016 року садовий будинок № [ADDRESS], в СТ, «Імпульс» масиву «Дружба» Вишгородського району Київської області у КП «Вишгородське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року не зареєстровано. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.05.2016 року [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 1958 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно постанов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Ю.В. від 20 січня та 08 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на по ? частину садового (дачного) будинку, який розташований за адресо: Київська область, Вишгородський район, Сувидська сільська рада, садове товариство «Імпульс» масиву «Дружба», [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого [PERSON] Позивачі у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців на вказаний садовий будинок по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №05/2016 від 20 січня 2017 року після померлого [PERSON]. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки померлий [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на набуте ним у спадщину (після смерті батька) майно (садовий будинок, [ADDRESS], масиву «Дружба», СТ «Дружба», Сувидська сільська рада Вишгородського району, Київської області) й за життя виникле в нього право на нього не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачам здійсненню права спадкування і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Як вбачається з роз'яснень даних у п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону «Про власність в СРСР», чинного на момент побудови садового будинку член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на викладене, садовий будинок [PERSON], який перейшов у спадщину його сину - [PERSON] належав йому на праві власності з 1988 року і подальша зміна законодавства не позбавила набутого права власності на нього, а позивачі (спадкоємців) мають право на визнання за ними права на власності на садовий будинок, як об'єкт спадкування. При цьому [PERSON] успадкував земельну ділянку під садовим будинком, став членом СТ «Дружба» після батька, а відтак прийняв у спадщину й згаданий садибний будинок без зареєстрованого на це права власності та за своє життя не встиг оформити право власності на його. До таких висновків суд дійшов, з урахуванням положень ст.. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України та правового висновку ВСУ у справі № 6-253цс16 від 13 квітня 2016 року, зокрема про те, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачі набули право власності на вказане спадкове майно, яке належить [PERSON], який помер і не встиг його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачами право підлягає захистові, а пред'явлений позов - задоволенню.

Outcome: approved