Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 13.07.2013 виконавчим комітетом Червонопартизанської міської ради міста Свердловська Луганської області, актовий запис №33; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », отримане після реєстрації шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 13 липня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Збереження сім`ї неможливо і суперечить їх інтересам. Суперечки про розподіл спільного майна та проживання їхніх неповнолітніх дітей не має. Строк на примирення просить не надавати. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.05.2019 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2019, сплату судового збору позивачу відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. 14 червня 2019 року підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відряджені. Підготовче судове засідання призначено на 02.07.2019. 02 липня 2019 року підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Підготовче судове засідання призначено на 02.08.2019. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 13 липня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 липня 2013 року виконавчим комітетом Червонопартизанської міської ради міста Свердловська Луганської області, актовий запис №33. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно. Відповідно до довідки №147, виданої 29.03.2019 виконавчим комітетом Ганусівської сільської ради Новопсковського району Луганської області позивач [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] , 2013 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження, з 22.02.2018 проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.05.2019 позивачу було відстрочено сплату судового збору. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% від судового збору належного до сплати за даним позовом. Питання щодо повернення решти судового збору згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України судом не вирішується, оскільки ухвалою суду від 14.05.2019 відстрочено позивачу сплату судового збору.

Outcome: approved