Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути на його користь з відповідача сплачену в рахунок страхового відшкодування суму в розмірі 7 397.93 грн., 750.00 грн. - витрати на правову допомогу, а також сплачений судовий збір в розмірі 243.60 грн., а всього: 8 391.53 гривен. Свої вимоги мотивує тим, що 23 грудня 2010 року, близько 15 години 45 хвилин на вулиці Гайдара в м. Одесі, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 21121, державний номер [NUMBER], під час руху заднім ходом сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Мазда, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 31.01.2011 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП 23.12.2010 року, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 гривен. На дата скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому відповідальною особою за завдані збитки є відповідач [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Мазди, д/н [NUMBER], [PERSON] була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ВЕ/7057289, строк дії якого з 06.11.2010 року по 05.11.2011 року. Згідно до звіту авто-товарознавчого дослідження № 12-027 від 30.12.2010 року, складеного ФОП «[PERSON]», розмір завданих власнику збитків складає 7 397.93 гривен. МТСБУ 08 серпня 2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 7 397.93 гривен, на підставі платіжного доручення № 3470 від 08.08.2011 року. Також, МТСБУ понесло витрати на правову допомогу в розмірі 750.00 гривен. Таким чином, загальний розмір витрат позивача склав 8 147.93 гривен. Оскільки відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні ДТП 23 грудня 2010 року, то має нести відповідальність за спричинену шкоду та зобов'язаний відшкодувати особі, позивачу, який відшкодував, на підставі договору страхування, спричинену відповідачем шкоду та до якого перейшло право зустрічної вимоги. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у відсутності представника, а також подав окрему заяву про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.3, 4). Відповідач до суду не прибув, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації (а.с.41). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.4). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Судом встановлено, що 23 грудня 2010 року, близько о 15 годині 45 хвилин, по вул. Гайдара в м. Одеса, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21121, державний номер [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мазда», державний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON], [INFO]. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], справа № 3-69/2011р. від 31.01.2011 року (а.с.15). Згідно п. 4 ст.61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль «Мазда», д/н [NUMBER], належний на праві власності [PERSON] (а.с.13), отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. 05 листопада 2011 року між ВАТ «НАСК Оранта» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого був застрахований автомобіль марки «Мазда»-3, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску та в зв'язку з цим був виданий відповідний страховий поліс № ВЕ/7057289. Строк дії договору з 06.11.2010 року до 05.01.2011 року, тобто дія договору розповсюджується на дорожньо-транспортну пригоду що сталася 23.12.2010 року (а.с.14). За умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. 27 грудня 2010 року потерпілий [PERSON] повідомив про страховий випадок та 04 липня 2011 року з метою отримання страхового відшкодування звернувся в МТСБУ (а.с.9, 10). 12 липня 2011 року та 15.02.2012 року на адресу відповідача було направлено листи про добровільне врегулювання спору з потерпілим (а.с.24). Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Відповідно до Звіту № 12-027 про визначення вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «Мазда»-3, державний реєстраційний номер [NUMBER], складеного спеціалістом - авто товарознавцем [PERSON], розмір завданих власнику збитків складає 7 397.93 гривен, в т.ч. ПДВ - 1232.99 гривен, при умові виконання повного об'єму, передбачених робіт на СТО ТОВ «Інтер-Авто» м.Одеса (а.с.16-20). Згідно наказу МТСБУ № 2040 від 05 серпня 2011 року було прийнято рішення про виплату [PERSON] - 7 397.93 гривен за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Наказано Департаменту врегулювання здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду (а.с.25). Внаслідок настання страхового випадку в результаті зазначеної ДТП, позивачем, тобто МТСБУ, було здійснено виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 7 397.93 гривен., що підтверджується платіжним дорученням від 08 серпня 2011 року № 3470 (а.с.26). Крім того, МТСБУ понесло витрати на правову допомогу в розмірі 750.00 згідно платіжного доручення № 32499 від 16.05.2014 року (а.с.27). Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства … Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 39 Закону встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно п.22.1. ст. 22 названого Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Підпунктом "а" п.41.1. ст. 41 цього ж Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність… Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності. Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді (а.с.41), йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази по справі (а.с.36). Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, сплаченого Моторним (транспортним) бюро України в сумі 7 397.93 гривен. Позивач, тобто МТСБУ здійснив виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів у розмірі 7 397.93 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.08.2011 р. № 3470 (а.с.26). Позовна заява була надіслана до суду поштовим листом, дата на штемпелі якого значиться 30.06.2014 року (а.с.34), тобто відповідно до ст. 257 ЦК України без порушення строку позовної давності. Судом встановлено, що під час розгляду зазначеної справи судом, позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 750.00 грн., що підтверджується контрактом від 28.09.2012 року № 69 (а.с.28-30), додатковою угодою № 76 від 07.05.2014 року (а.с.31), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.32), довіреністю (а.с.33), платіжним дорученням № 32499 від 15.05.2014 року (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, сторона, проти якої постановлено судове рішення, має відшкодувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу. При цьому відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України № 2191-VІ від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною ….. не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що сума гонорару за надану правову допомогу [PERSON] (а.с.27-33) - є обґрунтованою та про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрати пов'язані з наданням правової допомоги при розгляді зазначеної справи у розмірі 750.00 грн., оскільки зазначена сума не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу встановлену вищеназваним Законом. З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243.60 гривен.

Outcome: approved