Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

позивач звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що вона є власником будинку по вул. Молодіжна, 5 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. У будинку також зареєстрований [PERSON] [INFO]. З квітня 2016 року [PERSON] не проживає в даному будинку, а проживає з батьком [PERSON]З за адресою м. Новоукраїнка вул. Івана Богуна, 301 Кіровоградської області. [PERSON] зареєстрований в будинку, але фактично не проживає та не користується житловим приміщенням, особистих речей в будинку не має, у зв»язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: вул. Молодіжна, 5 м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не з'явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. [PERSON], який є законним представником неповнолітнього [PERSON] подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа представник органу опіки та піклування Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, подавши суду письмову заяву про розгдяд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: м. Новоукраїнка, вул. Молодіжна, 5,\~ що підтверджується договором дарування 1/2 частини житлового будинку від 08.09.2003 року та рішенням Новоукраїнського районного суду від 19.06.1989 року згідно якого [PERSON] отримала 1/2 житлового будинку в порядку розподілу майна подружжя, що розташований за адресою вул. Молодіжна, 5 м. Новоукраїнка (а.с.9,10). Згідно наданої копії домової книги за адресою місцезнаходження вказаного будинку в 2010 році було зареєстровано місце проживання відповідача по справі [PERSON] (а.с.11-12). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов гр. [PERSON] [INFO], яка зареєстрована за адресою [INFO] встановлено, що разом з нею за даною адресою зареєстрований онук - [PERSON], [INFO], який не мешкає за вказаною адресою з квітня 2016 року. [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою м. Новоукраїнка вул. Івана Богуна, 301 (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області Серії 1-ОЛ № 092134 в графі «батько» вказано [PERSON], а в графі "мати" вказано [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 27 травня 2015 року розглянув справу № 6-92 цс 15, при розгляді якої зробив правовий висновок, відповідно до якого передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновителів) або одного з них, з яким вона проживає. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до п.п. 3,4 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] фактично проживає разом із батьком [PERSON] за адресою вул. Івана Богуна, 301 м. Новоукраїнка, не проживає у домоволодінні по вул. Молодіжна, 5 в м. Новоукраїнка з квітня 2016 року, але продовжує залишатись в ньому зареєстрованим, що створює перешкоди власнику житла [PERSON] вільно розпоряджатись своїм майном. \~ \~ \~ Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не проживає з квітня 2016 року у вказаному житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності,\~суд приходить до висновку, що\~вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщення, є обґрунтованими і такими, що\~підлягають задоволенню.

Outcome: approved