Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем, зареєстрований 20.06.2013 року виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №03 та після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 20 травня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони в психологічному стані з відповідачем не сумісні, на цій підставі між ними виникали сварки та скандали, які призвели до того, що сумісне життя стало неможливим. Спору про майно подружжя не має. Після розірвання шлюбу донька буде проживати з нею. Подальше подружнє життя суперечить її інтересам, у зв'язку з чим звертається до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20 травня 2013 року виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №03. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 червня 2013 року виконавчим комітетом Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згоден, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved