Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 15 листопада 2011 року та зареєстрований у виконавчому комітеті Ступницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №02. В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем не змогли створити міцної сім`ї, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. В нетверезому стані він стає агресивним, ображає її, принижує та наносить тілесні ушкодження. Вона періодично пробачала йому, але з часом ситуація тільки погіршилася. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] . Через таку поведінки дитина почала боятися свого батька. На даний час вони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин. Вона втратила почуття любові та поваги до нього. Відповідач не бажає міняти свою поведінку, а тому, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.07.2020 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Пояснила суду, що наданий їм термін на примирення не дав позитивних результатів. Відповідач і надалі продовжує зловживати алкогольними напоями та не цікавиться сім`єю. Спроб налагодити їхні сімені стосунки не робив жодних. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу. Зазначив, що любить свою дружину, однак її пояснень не спростував жодним чином. Дослідивши докази, вислухавши пояснення сторін, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечує щодо його розірвання, відтак відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] », зареєстрований 15 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Ступницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №02. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що сім`я « [PERSON] » остаточно розпалась і зберегти її неможливо. Вжиті судом заходи для примирення подружжя - надання терміну для примирення тривалістю три місяці, не дали позитивних результатів. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, протягом пів року часу проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Висновок суду в даному випадку відповідає вимогам ст.112 СК України та п.10 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", згідно яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору, оскільки позивач звільнення від сплати такого. Враховуючи наведене та

Outcome: approved