Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Рудня-Димерська, вул. Гайворонського, 34, після смерті матері 02 квітня 1998 року [PERSON], а тому в звязку з тим, що первинна реєстрація житлового будинку не проводилася, порушує питання про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на вказаний будинок. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача та третя особа подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 14 грудня 1981 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Рудня-Димерська, вул. Гайворонського, 34. Належність вказаного майна померлому стверджується даними будинкової книги та довідкою Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-23/37 від 20 березня 2018 року,з яких вбачається, що померлий був головою господарства згаданого будинку та його єдиним володільцем, після смерті якого господарем будинку і головою господарства стала [PERSON] на підставі погосподарської книги №1 за 1980-1982 роки, особовий рахунок № 55. Згідно довідок Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області № 02-23/55 № 02-23/56 від 31 березня 2017 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в [INFO] з 1979 року. На день смерті [PERSON] у вказаному житловому будинку була зареєстрована і проживала [PERSON]. Крім того, згідно довідки Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області № 02-23/57 від 31 березня 2017 року [PERSON] після смерті матері [PERSON] на протязі шести місяців зроблено капітальний ремонт згаданого будинку. [PERSON] з дати смерті матері [PERSON] по даний час постійно доглядає присадибну земельну ділянку та її обробляє. Як вбачається з довідки на нерухоме майно № 450 від 26.05.2017 року КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок № 34 по вул. Гайворонського в с. Рудня-Димерська Вишгородського району, Київської області побудовано в 1940 році, який станом на 31.12.2012 року в КП «Вишгородське БТІ» не зареєстровано. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, як установлено вимогами ст. 548 ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. Після смерті [PERSON] вказаний житловий будинок успадкувала його дружина [PERSON], яка у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступила в управління і володіння згаданим будинком, що підтверджується даними будинкової книги, згідно якої остання з 1979 року проживала у вказаному будинку разом з чоловіком. Згідно листа Київського обласного державного нотаріального архіву №670/01-17 від 05 травня 2017 року та листа Вишгородської державної нотаріальної контори № 280/01-16 від 16.03.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 13 грудня 1981 року по 1999 рік не заводилася. 02 квітня 1998 року [PERSON]померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії І-БК №070558. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Рудня-Димерська, вул. Гайворонського, 34. Однак померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючі документи на успадковане після смерті чоловіка майно й за життя виникле право на нього не зареєструвала. Спадкоємцем на той час став позивач - син померлої [PERSON], який у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління і володіння згаданим будинком, що підтверджується довідкою Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області № 02-23/57 від 31 березня 2017 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 965671 від 31 серпня 1950 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №39/2017 від 05 травня 2016 року після смерті [PERSON]. Згідно постанови Вишгородської районної нотаріальної контори в Київській області від 07 червня 2017 року видача свідоцтва про право власності на спадщину є неможливою в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у померлої [PERSON] Після побудови у 1940 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду», почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачу, належав їй на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті своєї матері. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у позивача відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, із яким закон повязує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачем спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за ним слід визнати право власності на успадковане майно. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а предявлений позов задоволенню.

Outcome: approved