Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що згідно рішення Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 року йому надано в користування присадибну ділянку площею 0,28 га біля житлового будинку, де він проживає в [ADDRESS]. Відповідно до рішення №2 від 23.01.1992 року йому було надано земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель. В даний час, звернувся в Іванівецьку сільську раду для надання згоди на приватизацію даних земельних ділянок, на що йому було дано відповідь, що відносно дачі згоди на приватизацію земельної ділянки площею 0,28 га ніяких заперечень немає, а відносно земельної ділянки площею 0,12 га, то така земельна ділянка в натурі не виділялася, з чим погодитися не може, так як відповідно до рішення Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 року, акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель та схеми до неї вбачається, що така земельна ділянка була надана йому в користування для будівництва та обслуговування жилого будинку, межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплені на місцевості знаками і передані йому. На цій ділянці побудував жилий будинок та господарські приміщення, де проживає з сім»єю. Така необгрунтована відмова Іванівецької сільської ради порушує його права, а тому змушений звернутися в суд з даним позовом за захистом порушеного права. Просить визнати дії Іванівецької сільської ради незаконними та зобов»язати відповідача надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром 0,12 га, яка була виділена йому під будівництво житлового будинку та господарських споруд. В додатково поданій заяві позивач вказує, що рішенням Іванівецької сільської ради від 27 квітня 2014 року № 259-30/2014року йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,42га, яка розташована в [ADDRESS], в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,30 га (0,16 га - якою користувався [PERSON] та 0,14 га - якою користувалася мати [PERSON].) в межах населеного пункту для передачі її у власність. З таким рішенням погодитись не може, оскільки згідно рішення Товмачицької сільської ради від 23.04. 1992 року йому надано в користування присадибну ділянку площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства біля житлового будинку, де він проживає в [ADDRESS], та відповідно до рішення № 2 від 23.01.1992 року йому було надано земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель, на якій і побудував житловий будинок з господарськими приміщеннями. Таким чином, у вищевказаному рішенні невірно вказано 0,16 га - земля якою він користувався, а повинно бути вказано - 0,28 га. Таке, рішення Іванівецької сільської ради порушує його права, оскільки істотно зменшено розмір його земельної ділянки, а тому змушений звернутися в суд з даним позовом за захистом свого порушеного права. Тому, фактично збільшив позовні вимоги і просить визнати недійсним рішення Іванівецької сільської ради від 27 квітня 2014 року № 259-30/2014р. в частині надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі 0,16 га, замість 0,28 га. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що відповідно до рішень Товмачицької сільської ради від 23.01. та від 23.04.1992 року з того часу користується наданими цими рішеннями земельними ділянками загальною площею 0,40 га (0,12 га та 0,28 га) біля житлового будинку по [ADDRESS]. У заяві від 14.04.2014р. просив передати йому у власність 0, 54 га, тобто вищевказані 0,40 га біля житлового будинку та 0,14 га земельної ділянки , яка належала його матері, і яка знаходиться в іншому місці. Третя особа проживає з чоловіком в м. Коломия і земельною ділянкою не користується. Представники відповідача проти позову заперечили. Пояснили, що позивач дійсно звертався до сільської ради, щоб передати йому у власність земельну ділянку площею 0,12 га (рішення Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 р.) та площею 0,28 га (рішення Товмачицької сільської ради від 23.04.1992 р.). Рішенням сесії Іванівецької сільської ради № 223-27/2013 від 27.11.2013 р., гр. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства площею 0,28 га, яка розташована в [ADDRESS] для передачі її у власність. Дана земельна ділянка була передана в натурі гр. [PERSON] згідно рішення Товмачицької сільської ради від 23.04.1992р. (запис № 162 в земельно-кадастровій книзі за 1992 рік) і нею він користується до цього часу. Окрема земельна ділянка площею 0,12 га згідно рішенням Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 року позивачу не виділялась в натурі, так як всі земельні ділянки в урочищі «Біля Сербенюка» були роздані в 1992 році, вільних ділянок тут не залишилось. Згідно акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 16.02.1993 року на підставі рішення Товмачицької сільської ради від 23.01.1992р. при виготовленні будівельного паспорта межі земельної ділянки 0,12 га винесені в натурі на частині ділянки площею 0,28 га, яка була виділена в 1992 році в урочищі «Біля Сербенюка», де і побудовано житловий будинок та господарські будівлі. Після рішення Коломийського міськрайсуду від 19.03.2013р., яким визнано незаконним рішення Іванівецької сільської ради від 02.03.2007р. про передачу третій особі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1921 га та визнання недійсним відповідного державного акту на право приватної власності на землю, акту про встановлення меж земельної ділянки третьої особи не складалось. Третя особа та її представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили. Пояснили, що [PERSON] претендує земельну ділянку площею 0,28 га. та площею 0,12 га, в яку входить 0,09 га., яка надана [PERSON] в користування рішенням Товмачицької сільської ради від 23 квітня 1992 р. та щодо якої в неї є дозвіл на виготовлення технічної документації на її приватизацію згідно рішення Іванівецької сільської ради від 27 квітня 2014 р. № 256-30/2014. Третя особа з 1994р. з сім»єю постійно проживає в м. Коломиї. В с. Іванівці приїжджає лише влітку на відпочинок, хоча зареєстрована в [ADDRESS], який знаходиться через дорогу від будинку позивача та спірної земельної ділянки. Вважає, що після рішення Коломийського міськрайсуду від 19.03.2013р. має право на користування та приватизацію земельної ділянки площею 0,09 га, яка межує із земельною ділянкою позивача. Суд, вислухавши сторони, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази вважає, що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення №2 Товмачицької сільської ради від 23.01.1992 року позивачу було надано земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель. Згідно акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 16.02.1993р. дану земельну ділянку було відведено позивачу в натурі. Рішенням Товмачицької сільської ради № 14 від 23.04.1992 року позивачу було виділено присадибну ділянку площею 0,28 га. На наданій земельній ділянці позивач побудував житловий будинок в [ADDRESS] згідно схеми виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 18.01.1993р. Рішенням відповідача від 27.11.2013р. № 223-27/2013 на підставі заяви позивача йому було дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,28 га для передачі її власність. Після чого, під час судового розгляду справи відповідачем було прийнято рішення від 27 квітня 2014 року № 259-30/2014року яким надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,42га, яка розташована в [ADDRESS], в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,30 га (0,16 га - якою користувався [PERSON] та 0,14 га - якою користувалася мати [PERSON].) в межах населеного пункту для передачі її у власність. У відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи № 008/ЗТ-14 не виявлено змін площі землекористування позивача в сторону збільшення, встановлено відповідність площі фактичного землекористування позивача - 0,40 га правовстановлюючим документам, а саме рішенням Товмачицької сільської ради № 2 від 23.01.1992 року та № 14 від 23.04.1992 р., лишків не виявлено, зі складенням відповідної план схеми. Рішенням Коломийського міськрайсуду від 19.03.2013р. визнано незаконним рішення Іванівецької сільської ради від 02.03.2007р. про передачу третій особі у приватну власність земельної ділянки площею 0,1921 га та визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 814469 виданий [PERSON] 25.09.2007р. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили пояснення позивача, про те, що саме він, а не третя особа, користувався і користується земельною ділянкою в наявних межах на протязі тривалого періоду часу. Свідок [PERSON] пояснила, що третя особа з чоловіком проживали і проживають в м. Коломиї, хоча й приїжджають в с. Іванівці. Посилання представників відповідача та третьої особи на довідки відповідача згідно яких відповідно до записів в земельно-кадастрових книгах Іванівецької сільради за [PERSON] рахується лише 0,28 га в урочищі «біля Сербенюка», архівний витяг із рішення № 14 виконкому Товмачицької сільради від 23.04.1992р., згідно якого [PERSON] виділено 0,09 га, рішення Іванівецької сільської ради від 27.04.2014р. № 256-30/2014 про надання дозволу [PERSON] на виготовлення техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства в с. Іванівці орієнтовною площею 0,09 га, складені абриси і схему земельних ділянок суд вважає безпідставним, оскільки вони суперечать вищевказаним доказам, зокрема рішенням Товмачицької сільської ради № 2 від 23.01.1992р. та № 14 від 23.04.1992р., акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 16.02.1993р., висновку експертизи і не доводять відведення третій особі в натурі земельної ділянки, якою фактично користується позивач. До того ж, позивач раніше звернувся із заявою до сільської ради про дозвіл на приватизацію. У відповідності до ст. 22 Земельного Кодексу України від 1990р. право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Статтею 118 Земельного Кодексу України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Згідно ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено порушення права землекористування третьої особи у разі надання дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельних ділянок площею 0,12 га та 0,28 га, які надані йому рішеннями Товмачицької сільської ради № 2 від 23.01.1992р. та № 14 від 23.04.1992р., а тому в межах позовних вимог слід визнати недійсним рішення Іванівецької сільської ради від 27.04.2014р. № 259-30/2014 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON]" в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 га., якою користувався [PERSON], оскільки таким рішенням фактично невмотивовано відмовлено позивачу в дозволі на виготовлення проекту землеустрою щодо частини земельної ділянки, яка перебуває у його фактичному користуванні. В решті позовних вимог, а саме у визнанні дій Іванівецької сільської ради незаконними та зобов»язання надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром 0,12 га, яка була виділена позивачу під будівництво житлового будинку та господарських споруд, слід відмовити, оскільки позивач не конкретизував в первісній заяві які дії відповідача слід визнати незаконними і рішенням від 27.04.2014р. № 259-30/2014 відповідач надав дозвіл позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачу було роз»яснено судом у відповідності до норм ст. 10 ч.4, 11 ч.1,2 ЦПК України, можливість заявлення клопотань та зміни позовних вимог і наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій. На підставі викладеного та ст. 152 ч.3 п «г» Земельного Кодексу України та

Outcome: approved