Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №11333573000, згідно якого банк надав їй кредит в сумі 90 000,00 (дев'яносто тисяч) доларів США, при цьому відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 17.04.2029 року, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 12,50 % річних згідно встановлених договором умов та розміру. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 05.12.2013 року заборгованість по вказаному договору та процентам становить 116291,51 доларів США, що складає 929518,04 гривні за курсом НБУ на час здійснення розрахунку, з яких: сума заборгованості за кредитом - 85501,05 доларів США, що становить 683409,89 гривні; сума заборгованості по процентам - 27340,36 доларів США, що становить 218531,50 гривні; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 462,08 доларів США, що становить 3693,41 гривні; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 2988,02 доларів США, що становить 23883,24 гривні, які позивач вимагає стягнути з відповідачів у солідарному порядку, оскільки вони є поручителями за даним кредитним договором. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача, після ознайомлення із заявою представника відповідачки [PERSON] про відкладення розгляду справи, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, вказавши, що представник таким чином намагається затягнути розгляд справи, оскільки завчасно повідомлений про розгляд справи та мав можливість ознайомитись з матеріалами і отримати їх копії, при цьому не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, оскільки інші відповідачі не з'явились та повідомлялись належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем їх реєстрації, звернення представника відповідачки [PERSON] про відкладення розгляду справи у день розгляду справи суд вважає необґрунтованим, оскільки з представником 18.02.2014 року узгоджувалась дата наступного судового засідання, у секретаря судового засідання він залишив розписку про повідомлення і мав можливість отримати усі копії матеріалів справи та ознайомитись з ними, при цьому відповідачці [PERSON] копії матеріалів направлялись за місцем проживання, однак були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Крім того, суд звертає увагу представника, що не отримання його довірителем чи ним особисто копій документів не є поважною причиною неявки у судове засідання, сторона має з'явитись до суду та заявляти відповідні клопотання. За таких обставин суд вважає причину неявки представника неповажною. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи та захисту прав інших учасників процесу, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів, що відповідає ч.4 ст.169 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, не обмеженої у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 17.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір №11333573000, згідно якого банк надав їй кредит в сумі 90 000,00 (дев'яносто тисяч) доларів США, при цьому відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 17.04.2029 року, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 12,50 % річних згідно встановлених договором умов та розміру. Положеннями зазначеного кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав. Згідно наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем по Кредитному договору №11333573000 від 17.04.2008 року, загальний розмір заборгованості станом на 05.12.2013 року становить 116291,51 доларів США, що складає 929518,04 гривні за курсом НБУ на час здійснення розрахунку, з яких: сума заборгованості за кредитом - 85501,05 доларів США, що становить 683409,89 гривні; сума заборгованості по процентам - 27340,36 доларів США, що становить 218531,50 гривні; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 462,08 доларів США, що становить 3693,41 гривні; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 2988,02 доларів США, що становить 23883,24 гривні. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності зі ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно Договору поруки №197366 від 17.04.2008 року по кредитному договору №11333573000 від 17.04.2008 року, [PERSON] виступила поручителем, при цьому умови договору поруки передбачають солідарну відповідальність поручителя і боржника перед кредитором. 17.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки №198412 з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] по кредитному договору №11333573000 від 17.04.2008 року, при цьому умови договору поруки передбачають солідарну відповідальність поручителя і боржника перед кредитором. Згідно зі ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Згідно вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручителі, виходячи із зазначених норм закону, несуть солідарну відповідальність з боржником кожен за своїм договором поруки. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Курс НБУ при здійсненні розрахунків, наданий позивачем, був нижчий від курсу НБУ на момент розгляду справи, тому вимоги підлягають задоволенню повністю виходячи з передбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. Ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню у рівних частках сплачені позивачем і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3441,00 гривень.

Outcome: approved