Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому посилається, на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2016 року. За вказаною адресою зареєстрований колишній власник 1/5 частини вищевказаної квартири [PERSON], який понад 10 років не мешкає в даній квартирі, оскільки постійно проживає в м.Москва і на теперішній час. Реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, змушує нести додаткові витрати за комунальні платежі, чим порушує його майнові права. Просить визнати відповідача, таким що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з»явився, але надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, але надав заяву, належним чином завірену нотаріусом м.Москви [PERSON] від 10.03.2016 року, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі на підставах зазначених в позовній заяві, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але надав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши представлені докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, із наступних обставин: Згідно до ст.150 ЖК України -громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.01.2016 року та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2016 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно до п.3.1 договору купівлі-продажу квартири від 22.01.2016 року продавці зобов»язуються зняти з обліку всіх зареєстрованих осіб до 25.01.2016 року та звільнити квартиру для безперешкодного користування нею Покупцем до 05.02.2016 року. Але відповідач [PERSON] так і не знявся з реєстраційного обліку у вказаній квартирі і по теперішній час. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об»єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Згідно до ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки від 19.02.2016 року №162 наданої КП "Дніпровський" за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], як син колишнього господаря квартири. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірної квартири, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд, а відповідач втратив право користування даною квартирою у зв»язку з її продажем.

Outcome: approved