Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Вербенерджі груп» про припинення та розірвання договору оренди землі, в якій зазначає, що 20.02.2014 року між ним та ТзОВ «Вербенерджі груп», відповідачем по справі, в інтересах якого діяв представник по довіреності [PERSON] , було укладено договір оренди земельних ділянок, які належать йому на праві приватної власності і знаходяться на території Батятицької сільської ради. Ним було підписано договір оренди, передано оригінали державних актів на середню земельну частку (пай) і відповідач зобов`язаний був провести державну реєстрацію договорів оренди в державній реєстраційній службі, що було ним зроблено, проте після реєстрації йому не було передано жодного правовстановлюючого документу на землю, в тому числі договору оренди. На сьогоднішній день, не маючи на руках жодних документів, позивачу не відомий термін оренди, ціна та інші умови оренди, будь-який зв`язок з відповідачем відсутній, а тому саме за таких умов позивач вимушений звернутися в суд з позовом про розірвання договору оренди. Позивач в судове засідання не явився, про день, дату та час слухання справи сповіщені належним чином, в заяві просять розглянути справу за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, на адресу суду не надіслав жодного повідомлення, з якого вбачалося б про відношення до заявленого позову. Внаслідок цього суд зі згоди позивача розглядає справу в заочному порядку на підставі ст. ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов позов обґрунтований та доведений повністю та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної особи, незаконне заволодіння ним. Згідно ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення), такий правочин визнається судом недійсним. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Крім цього, згідно роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ №3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 року передбачено, що до угод, які завідомо суперечать інтересам держави й суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених в обігу. Задовольняючи позов у такій справі, суд має вказати в рішенні, в чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам суспільства і особі мета укладення угоди й хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі», розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.3 ст.651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Також у ст. 3 ЦПК України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного та

Outcome: approved