Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом мотивуючи тим, що 20.11.2015 року на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області № 376/2223/15-ц він є власником нежитлового приміщення № 2 в нежитловій будівлі літ. «А» , яка розташована по [ADDRESS] загальною площею 215,7 кв. м (надалі - об`єкт нерухомості), і яке 18.01.2016 року ним зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу : 52009512 ) . До розпаювання вказаний об`єкт нерухомості був розташований на території бувшого КСП «Кривошиїнське» за адресою: [ADDRESS] та належав КСП «Кривошиїнське». Вказаний об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0, 20 64 га, кадастровий номер: 322 408 3200:03:003:0004 , що виділена в натурі ( на місцевості) згідно кадастрового плану, призначена для обслуговування господарських будівель та споруд, відносилася до земель колективної власності КСП «Кривошиїнське», право власності на яку посвідчувалося Державним актом на право колективної власності на землю Серії КВ від 04 липня 1995 року, виданого відповідно до рішення Кривошиїнської сільської ради від 05 червня 1995 року. Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам. Несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні смуги та інші захисні насадження, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо) не паювалися. Вказана земельна ділянка не підлягала паюванню, оскільки є землями під господарськими будівлями і дворами, а саме під господарським приміщенням КСП «Кривошиїнське». Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України та ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) набувши у власність нежитлові будівлі до нього перейшло право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення, в розмірах, що зайнята будівлями, та на частину земельних ділянок, які необхідні для їх обслуговування. 21 лютого 2019 року позивач звернувся із заявою до Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області якою просив оформити право власності на спірну земельну ділянку під об`єктом нерухомості, який належав йому на праві приватної власності, проте відповідач повідомив про необхідність проведення інвентаризації земельної ділянки та виготовлення проектної документації . 15 березня 2019 року 30 сесія 7 скликання Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області своїм рішенням № 10-1.30.07 надала позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,2064 га по [ADDRESS] , на якій розміщений об`єкт нерухомості , що належить йому на праві приватної власності . В квітні місяці 2019 року позивачем була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,2064 га по [ADDRESS] , на якій розміщений спірний об`єкт нерухомості, однак 08 липня 2019 року 32 сесія 7 скликання Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області своїм рішенням № 09.32.07 на підставі пункту 34 ст.26 ч.1 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», пункту «в1» ч.1 ст. 57 Закону України «Про землеустрій», Закон України № 2498-VІІІ від 10.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні»- затвердила її і визнала за Кривошиїнською сільською радою право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення бувшого КСП «Кривошиїнське» таким чином відмовивши позивачу в оформленні права власності на спірну земельну ділянку та рекомендувала для вирішення даного питання звернутися до суду так як сільська рада не може оформити право власності на вказану в заяві земельну ділянку, оскільки законодавчо не визначена процедура переоформлення права власності на земельні ділянки, що знаходилися у колективній власності колективних сільськогосподарських підприємств. В зв`язку з тим, що в іншому порядку вирішити дане питання не має можливості позивачу було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Можливість користуватися належним позивачу майном знаходиться у прямій залежності від можливості користуватися земельною ділянкою, тому позбавлення такого права, не дозволяє здійснювати належне йому право власності на майно в розумінні положень ст. 317 ЦК України, відповідно до якої власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому позивач просить суд: Визнати недійсним рішення 32 сесії 7 скликання Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області № 09.32.07 від 08 липня 2019 року « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель в користуванні [PERSON] в межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області» в частині визнання за Кривошиїнською сільською радою права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності Кривошиїнської сільської ради бувшого КСП «Кривошиїнське», що розташована в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області , кадастровий номер : 322 408 3200:03:003:0004 та в частині реєстрації права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності Кривошиїнської сільської ради бувшого КСП «Кривошиїнське», що розташована в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області, кадастровий номер : 322 408 3200:03:003:0004 , а також визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2064 га , яка розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер : 3224083200:03:003:0004, з цільовим призначенням - для іншого сільськогосподарського призначення . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив не застосовувати технічні засоби фіксації судового процесу (а. с. 33) . В підготовче судове засідання представник відповідача Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , погодився з позовними вимогами позивача , визнавши їх та просив не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а. с. 34). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов та відповідні їм правовідносини, об`єктивно оцінивши докази , які мають юридичне значення для розгляду справи та правильного вирішення справи , вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31 січня 2004 року, як бувшому члену Колективного сільськогосподарського підприємства Кривошиїнське» (надалі - КСП ) на підставі рішення загальних зборів бувших членів КСП «Кривошиїнське» від 28.02.2003 року згідно Акту передачі майна виділеного на майнові паї та накладної № 5 від 31.01.2004 року (а. с. 9,10) було передано у власність з пайового фонду КСП нежитлове приміщення № 2 в нежитловій будівлі літ. «А» , по [ADDRESS] загальною площею 215,7 кв. м. (надалі - об`єкт нерухомості), яке розташоване на земельній ділянці колективної власності КСП «Кривошиїнське» . 20 листопада 2015 року позивач, як бувший член Колективного сільськогосподарського підприємства «Кривошиїнське», на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області по справі № 376/2223/15-ц став власником нежитлового приміщення № 2 в нежитловій будівлі літ. «А» , яка розташована по [ADDRESS] загальною площею 215,7 кв. м. (а. с. 11). 18.01.2016 року об`єкт нерухомості був зареєстрований позивачем у встановленому законодавством порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер витягу : 520 095 12 , дата формування 25.01.2016 року (а. с. 12) . Зазначений вище об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 0,2064 га, яка відноситься до земель іншого сільськогосподарського призначення , знаходиться в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області і до оформлення позивачем права власності на об`єкт нерухомості належала на праві колективної власності КСП «Кривошиїнське» , відповідно до Державного акту на право колективної власності Серії КВ від 04 липня 1995 року (а. с. 26), яке в подальшому було реорганізовано, і правонаступником якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю « Кривошиїнська спілка селян» . ТОВ «Кривошиїнська спілка селян» як правонаступнику КСП «Кривошиїнське» перейшли всі майнові права та обов`язки КСП «Кривошиїнське», зокрема і право власності на спірну земельну ділянку загальною площею 0.2064 га , яка розташована по [ADDRESS] . Згідно інформації , що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 04.12.2006 року правонаступник КСП «Кривошиїнське» Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривошиїнська спілка селян» , 09013 , с. Кривошиїнці Сквирського району Київської області , код ЄДРПОУ : 30771104 припинило своє існування та було виключене з єдиного державного реєстру , запис № 13461170002000150 . Також з матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2019 року 30 сесія 7 скликання Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області своїм рішенням № 10-1.30.07 (а. с. 23) надала позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 0,2064 га по [ADDRESS] , на якій розміщений об`єкт нерухомості , що належить позивачу на праві приватної власності , однак 08 липня 2019 року 32 сесія 7 скликання Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області своїм рішенням № 09.32.07 (а. с. 24) на підставі пункту 34 ст.26 ч.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту «в1» ч.1 ст.57 Закону України «Про землеустрій», Закон України № 2498-VІІІ від 10.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні»- затвердила її і визнала за Кривошиїнською сільською радою право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності Кривошиїнської сільської ради бувшого КСП «Кривошиїнське», що розташована в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області, кадастровий номер: 322 408 3200:03:003:0004 тоді як спірна земельна ділянка до оформлення позивачем права власності на об`єкт нерухомості належала на праві колективної власності КСП «Кривошиїнське» . Відповідно до ч. 4 та 6 ст. 5 ЗК України (чинного на час видачі зазначеного державного акта) у колективну власність були передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств (сільськогосподарські та не сільськогосподарські угіддя). Відповідно до ч. 1 п. «е» ст. 141 Земельного кодексу України підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору. Отже, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами, ця норма є імперативною, відступ від неї не допускається. Крім того, згідно вищенаведених правових норм, в усіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на розташовані на ній об`єкти. Як зазначено в п.3.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", за змістом статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як вказано вище в рішенні, позивачем здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у визначеному на час придбання цього майна порядку, а тому до нього перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій розташоване це нерухоме майно без зміни її цільового призначення. Судом при вирішенні спору також враховується, що для обслуговування вказаної нежитлової будівлі, згідно кадастрового плану та акту визначення та погодження меж землекористування, тобто, за погодженням сторін, визначена площа земельної ділянки: площею 0,2064 га, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення (обслуговування господарських будівель та споруд), в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області , має кадастровий номер : 3224083200:03:003:0004 . Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3 , земельні відносини , суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи , органи місцевого самоврядування , органи державної влади , а об`єкти - землі у межах території України , земельні ділянки та права на них , у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій права на землю . Захист судом права на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16 , 21 , 393 ЦК України та ст.152 ЗК України, зокрема шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування . Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення 32 сесії 7 скликання Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області № 09.32.07 від 08 липня 2019 року « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель в користуванні [PERSON] в межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області» в частині визнання за Кривошиїнською сільською радою права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності Кривошиїнської сільської ради бувшого КСП «Кривошиїнське» , що розташована в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області , кадастровий номер : 3224083200:03:003:0004 та в частині реєстрації права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності Кривошиїнської сільської ради бувшого КСП «Кривошиїнське» , що розташована в адміністративних межах Кривошиїнської сільської ради (за межами населеного пункту) Сквирського району Київської області , кадастровий номер : 3224083200:03:003:0004, а також визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, як за набувачем нежитлових будівель, що узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведеною в Постанові від 13.03.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення . Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілістності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість . При застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України - у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача майна виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це стосується і випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності . З наведених норм слідує, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника (яким був у нашому випадку КСП Кривошиїнське» та правонаступник ТОВ «Кривошиїнська спілка селян») на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично в силу закону, без оформлення припинення права будь - якими актами та документами (правова позиція Верховного Суду у постанові від 04 травня 2018 року в справі № 910/14212/17 ) . Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на наведених доказах, що додані до матеріалів справи та підлягають задоволенню у повному обсязі . Відповідач - Кривошиїнська сільська рада Сквирського району Київської області до проведення підготовчого судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну заяву . Суд вважає , що визнання позову відповідачем , не суперечить закону , не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому відповідно до ч.3,4 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України , вважає ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні по суті позовних вимог . Згідно ст.392 ЦК України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності . На підставі викладеного та

Outcome: approved