Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 6796,11 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до кредитного договору №65673/30/к/НК від 26 лютого 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Експрес-Банк» та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит на споживчі потреби у сумі 10000 гривень строком на 24 місяці, до 26 лютого 2015 року, зі сплатою 29% річних. Відповідач зобовязався повертати кредит, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом. Згідно п.1.4 договору з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38% річних. Пунктом 4.3 договору передбачено, що процентна ставка за користування простроченою сумою кредиту збільшується на 5%, тобто становить 34% річних. Відповідач свої зобовязання за договором виконує неналежним чином, про що свідчить наявна заборгованість, яка виникла з серпня 2014 року. Станом на 09 грудня 2016 року загальна сума боргу [PERSON] за договором становить: 5071,55 гривень - відсотки, 1724,55 гривень пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованим процентам. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав й просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив ухвалити заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк "Експрес-Банк" та [PERSON] було підписано кредитний договір № 65673/30/к/нк (а.с.7-8). Кредитним договором передбачено, що кредит надається в сумі 11000,00 гривень; кредит надається строком на 24 місяці, з 26.02.2013 року по 26.02.2015 року. Дата повернення кредиту не пізніше 26.02.2015 року. Пункт 1.4 договору передбачає, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 29 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача на момент укладання договору, на поточний рахунок банку до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38% річних. Пунктом 4.3. договору передбачено, що процентна ставка за користування простроченою сумою кредиту збільшується на 5% річних. Згідно додатку № 1 до кредитного договору № 65673/30/к/нк від 26 лютого 2013 року сторонами врегульовано розмір і базу розрахунку комісій (тарифів) кредитодавця, що повязані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, перелік та розмір інших фінансових зобовязань позичальника, а також графік платежів (а.с.9). Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, у звязку з чим заборгованість за договором станом на 09 грудня 2016 року становить 6796,11 грн., яка складається з: -5071,55 грн. відсотки за кредитом; -1724,55 пеня за прострочення сплати заборгованості по нарахованим процентам, що підтверджується розрахунком банку (а.с.4). Позивач 13 жовтня 2016 року та 07 листопада 2016 року звертався до відповідача з повідомленням про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та надавав строк до 28 жовтня 2016 року повністю або частково погасити прострочену заборгованість за відсотками по кредиту у сумі 5071,56 гривень. При виникненні простроченої заборгованості відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, додатково сплатити 3% річних від простроченої суми т повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (а.с.18). Відповідач не сплатив заборгованість. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за договором від 26 лютого 2013 року мається прострочення виконання грошового зобовязання. Позовні вимоги підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1378,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі статей 11, 526, 530, 610-612, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved