Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів з вимогою визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилалися на ті обставини, що вони зареєстровані та постійно проживають у двокімнатній квартирі [ADDRESS] з моменту отримання зазначеної квартири а саме з 1995 року. Вказана квартира належала їм - позивачам та відповідачам в рівних частках а саме по 1/5 частці кожному. Однак відповідачі, будучі власниками квартири жодного дня в зазначеній квартирі не проживали, комунальні послуги не сплачували, не доглядали за житлом, оскільки більш ніж 10 років проживають за межами Маріуполя, та зв'язок з ними було втрачено. Таким чином позивачі продовжують добросовісно володіти даною квартирою. Також зазначають, що відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою в спірній квартирі, але з моменту реєстрації в квартирі не проживала, її особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги вона не сплачує, місце її перебування на теперішній час не відомо. Таким чином виявляється, що перебуваючи зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад 10 років [PERSON] змушує позивачів нести додаткові витрати на утримання житла шляхом сплати додаткових комунальних платежів. В той же час позивачі [PERSON] та [PERSON] вважають себе такими, що набули право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки добросовісно заволоділи чужим майном, частками 3/5 спірної квартири, продовжують нею володіти відкрито, безперервно, при цьому володіють спірною квартирою більш ніж 10 років. На підставі переліченого просять суд визнати за набувальною давністю право власності за ними, [PERSON], [PERSON] на 3/10 частки кожному на квартиру [ADDRESS], припинив право загальної власності та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву с проханням розглядати справу у їх відсутність за участю захисника. Представник позивачів - адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру, в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги позивачів, та пояснила, що дійсно на протязі більш ніж 10 років відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживали. Місце їх перебування на даний час не відомо, оскільки вони поїхали з міста Маріуполя, та зв'язок між сторонами було втрачено. Позивачі починаючи з 1995 року постійно, відкрито користуються квартирою в цілому проживаючи в ній постійно, утримують її, роблять ремонти. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились повторно за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчить оголошення у газеті, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно копії особового рахунку № [NUMBER] від 28 січня 2015 року, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька( зареєстрована з 31 липня 1990 року) . ( а.с.5) Згідно свідоцтва на право власності на житло виданого 2 лютого 1995 року квартира [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на праві загальної спільної власності, про що Маріупольськім бюро технічної інвентаризації 28 лютого 1995 року було зроблено реєстраційний напис на документі на право власності. ( а.с.6) Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], що зберігається у позивачки, останній був складений в грудні 1994 року на ім'я [PERSON], за яким вбачається, що загальна площа вказаної двокімнатної квартири складає - 41,9 кв. м., а житлова - 26,7 кв. м. (а. с. 8-11). Факт добросовісного користування позивачів [PERSON] та [PERSON] квартирою [ADDRESS] підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних послуг за останні 10 років, які зберігаються у позивачів, і копії деяких було долучено до матеріалів справи. Згідно з актом від 24 лютого 2015 року, складеним представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що в квартирі [ADDRESS] постійно з 1995 року зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають у зазначені квартири з моменту вселення а саме з 1995 року. Згідно до п. п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вбачається, що ЦК України набирає чинності з 1 січня 2004 року, та норми якого застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; натомість щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, при чому правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 (три) роки до набрання чинності ЦК України. З вказаного вбачається, що строк для набувальної давності у [PERSON] та [PERSON] рахуватися може, починаючи з 1 січня 2001 року, що станом на момент ухвалення рішення суду становить понад 14 років. Таким чином суд встановив розглядом справи, що [PERSON] та [PERSON] добросовісно заволоділи чужим майном, 3/5 частками квартири [ADDRESS], якими продовжують відкрито, безперервно володіти протягом більш десяти років. З урахуванням переліченого позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання за ними на підставі набувальної давності права власності на 3/5 частки квартири [ADDRESS], а саме по 3/10 частки кожному з позивачів які належать відповідачам по справі. Однією з позовних вимог позивачів є визнання [PERSON] такою що втратила право користування квартирою. За матеріалами справи згідно копії особового рахунку № [NUMBER] від 28 січня 2015 року на квартиру [ADDRESS], наданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] - донька позивачки. Відповідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Факт не проживання відповідачки в квартирі [ADDRESS] з 1995 року підтверджується актом, складеним 24 лютого 2015 року працівниками ЖКП "Азовжитлокомплекс". За таких підстав, відповідачка [PERSON] залишаючись зареєстрованим у житловому приміщенні та не користуючись цим приміщенням понад один рік без поважних причин, втратила право користування жилим приміщенням, а тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині втрати права користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 344, 397, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved