Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просять усунути їм перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що на підставі договору купівлі - продажу від 23 листопада 2018 року кожен з них є власником по Ѕ частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який було придбано ними у відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Останні значилися зареєстрованими в будинку, розташованому за вищевказаною адресою. Під час оформлення договору купівлі-продажу відповідачі зобов?язалися знятися з реєстрації в житловому будинку до 07 грудня 2018 року, про що було зазначено у пункті 9 договору. Після укладення договору купівлі-продажу відповідачі зібрали свої речі та виїхали з будинку. Після продажу та залишення будинку відповідачі фактично рік на контакт не виходили, їх номери телефонів не активні, [PERSON] та [PERSON] зв?язку з відповідачами не мають, місцезнаходження останніх позивачам також невідоме. Позивачі зазначають, що оскільки відповідачі відсутні на спірній житловій площі без поважних причин більше шести місяців, не несуть жодних витрат по утриманню будинку з надвірними будівлями, а тому втратили право користування зазначеним будинком. У користуванні житловою площею за вищевказаною адресою відповідачам ніхто не перешкоджав, особисті речі [PERSON] та [PERSON] в будинк у відсутні. Реєстрація відповідачів у спірному будинку перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися їх майном, крім того, останні змушені за власний рахунок сплачувати нараховані на відповідачів суми комунальних послуг. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в повідомленням учасників справи. Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 23 листопада 2018 року між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та позивачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Цедибрагою С.О. за реєстровим №1411, відповідно до пункту 1 якого, зокрема, продавці [PERSON] та [PERSON] продали-передали у власність: кожен по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, а покупці [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність, у рівних долях, кожен по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 9 зазначеного договору передбачено, що термін зняття з реєстрації звільнення «Продавцями» відчужуваного, згідно цього договору, житлового будинку з надвірними будівлями встановлюється за домовленістю сторін до 07 грудня 2018 року. Згідно довідки №4958, виданої 03 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Мереф?янської міської ради Харківського району Харківської області, а також відомостей, отриманих судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, з зазначеної міської ради 28 листопада 2019 року та 12 лютого 2020 року, в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається зі змісту акту, складеного 15 жовтня 2019 року депутатом Мереф?янської міської ради Дядченко Т.П. за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідачі не проживають з 23 листопада 2018 року, особисті речі останніх в будинку відсутні. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved