overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 12 січня 2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 січня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 19 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що Комунальне підприємство «Комунальник» Селидівської міської ради надає послуги населенню м. Селидове по вивозу послуг побутових відходів. Відповідачі є споживачами послуг та проживають за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.11.2016 року не сплачують отримані послуги, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 426 грн. 20 коп. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивач самостійно підвищує вартість послуг та не доводить нові ціни до споживачів. Просили відмовити у задоволенні позову. Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS], та є споживачами послуг по вивозу послуг побутових відходів. Відповідно до договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 21.06.2011 року [PERSON] зобов'язався оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з вивезення відходів на користь КП «Комунальник». Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що з січня 2011 року по 01 листопада 2016 року відповідачі не сплачують отримані послуги, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 426 грн. 20 коп. Доводи відповідачів щодо встановлення нових тарифів з надання вищевказаних послуг та недоведеність їх до населення суд не приймає до уваги, оскільки тарифи встановленні згідно з рішеннями Селидівської міської ради та опубліковані у місцевій газеті "Наша зоря". Таким чином, суд оцінивши представленні в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1 450 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 серпня 2010 р. відповідач надала заяву про вселення до гуртожитку ВП «Шахти ім. Челюскінців». Адміністрацією шахти було виділено одномісну кімнату у гуртожитку [ADDRESS]. За відповідачем нарахований борг зі сплати комунальних послуг та проживання у гуртожитку, станом на 01.01.2014 р. заборгованість склала 4 141 грн. 99 коп.. Адміністрація гуртожитку ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «ДВЕК» не одноразово повідомляли відповідача про наявність боргу та необхідність його сплати, однак нею заборгованість не погашена. На підставі викладеного, позивач і звернувся до суду з позовом, та просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги та проживання у гуртожитку розмірі 4 141 грн. 99 коп., а також 243 грн. 60 коп. - витрати на сплату судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги та проживання в сумі 3 741 грн. 99 коп., у зв'язку з частковим погашенням боргу. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, визнавши позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 3 741 грн. 99 коп.. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 527 ЦК України, у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань боржником він зобов'язаний відшкодувати кредитору шкоду, що є підставою для стягнення суми заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що за заявою відповідача [PERSON], адміністрація гуртожитку ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «ДВЕК» виділено одномісну кімнату у гуртожитку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач та члени сім'ї наймача зобов'язані своєчасно вносити квартирну платню і платню за комунальні послуги. За даними позивача станом на 01.01.2014 р. відповідач не сплатила квартирну плату та комунальні послуги в сумі 4 141 грн. 99 коп. Відповідно до довідки ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «ДВЕК», заборгованість за проживання у гуртожитку [PERSON] погашена в сумі 800 грн. 00 коп.. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем за надані послуги належним чином не виконує, що і є підставою для задоволення позовних вимог, та стягнення з неї суми заборгованості в розмірі 3 741 грн. 99 коп.. Згідно зі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію (опалення та підігрів води), в якій вказав на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Договір про надання послуг з постачання енергії не укладався, проте, послуги по наданню теплової енергії відповідачу надаються, відмови отримання даних послуг від відповідача не було. Проте, відповідач не сплачує дані послуги з 2012 року. На неодноразові письмові пропозиції щодо сплати боргу чи його реструктуризації відповідач жодним чином не реагував. Представник позивача в судове засідання не з'явився та подав клопотання в якому позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр в судове засідання не з'явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач по справі являється наймачем квартири [ADDRESS]. Борг відповідача перед позивачем за період з 21.07.2012 року по 21.09.2013 року становить 2353,60 грн., що підтверджується наданим розрахунком. Не дивлячись на те, що з відповідачем не укладений відповідний договір саме на надання послуг по централізованому гарячому теплопостачанню та центральному опаленню, згідно якого останній повинен взяти на себе зобов'язання своєчасно сплачувати кошти за надані послуги, позивач надає їх йому в односторонньому порядку відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а стаття 20 ч. З п. 5 цього ж Закону зобов'язує відповідача оплачувати надані послуги. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за фактично спожиті, але не оплачені своєчасно послуги з теплопостачання, доведені під час судового розгляду і підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивач внаслідок невиконання відповідачем своїх цивільно-правових обов'язків поніс витрати в розмірі 243,60 грн., ці витрати повинні бути відшкодовані відповідачем згідно ст.88 ЦПК України. Також підлягає задоволенню і вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених за дачу оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» в сумі 420 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 січня 2011 р. між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 22 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути зазначену суму грошових коштів у строк до 20 січня 2012 р., на підтвердження чого відповідач надав позивачу відповідну розписку. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти до теперішнього часу не повернув, від виконання своїх зобов'язань він всіляко ухиляється. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 22 000 грн. 00 коп., та 243 грн. 60 коп. - витрати на сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. В судове засідання відповідач не з'явився, про явку до суду повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошову суму в розмірі 22 000 грн. 00 коп., а [PERSON] зобов'язався повернути зазначену суму грошових коштів у строк до 20 січня 2012 р., на підтвердження чого [PERSON] надано відповідну розписку (а.с. 3). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав, суму позики у встановлений договором строк не повернув, в зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики. Згідно зі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] і є споживачем електричної енергії на підставі договору № 541557 від 22.03.2007. Відповідач не сплачувала в повному обсязі за спожиту електроенергію, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 3260,26 грн. за період з 22.04.2016 по 25.01.2018. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість з послуг газопостачання та судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 09.04.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позову заяву не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є споживачем послуг електропостачання згідно договору № 541557 від 22.03.2007 (а.с. 7), згідно довідок заборгованість за спожиту електроенергію за період з 22.04.2016 по 25.01.2018 становить 3260,26 грн. (а.с. 5,6). Обов`язок споживача своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст. 68 ЖК України, ст.ст. 9, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 03 березня 2015 року у відділі ДРАЦС по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 65. Свої вимоги мотивує тим, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 03.03.2015 року. Від спільного проживання у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] Подружнє життя не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, різні характери, в результаті чого в сім"ї часто виникали суперчки, конфлікти, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, фактичного розпаду сім"ї. З жовтня 2016 року вони разом не проживають, не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Таким чином їх шлюб перетворився у просту формальність. \~\~\~\~ Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. \~\~\~\~ Відповідачка подала до суду заяву про слухання справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Проти задоволення позову не заперечує. \~\~\~\~ Згідно положень\~ст.174 ЦПК України\~в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову. \~\~\~\~ Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 096693 від 03 березня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, позивач з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Судом також встановлено та підтверджено документально факт наявності у подружжя одної неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Ч.3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~надано право кожному з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спільне життя між сторонами не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо одне від одного, їх шлюб перетворився у просту формальність та зберегти сімю є неможливо. Відповідно до вимог ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір в сумі 640 гривень. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 05 лютого 2016 року у Франківському відділі ДРАЦС Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 31. Свої вимоги мотивує тим, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 05.02.2016 року. Від спільного проживання у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] Подружнє життя не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, різні характери, в результаті чого в сім"ї часто виникали суперчки, конфлікти, необгрунтовані претензії. Відповідачка постійно ганьбить, ображає, принижує його честь і гідність, робить їх спільне проживання нестерпним, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, фактичного розпаду сім"ї. З квітня 2016 року вони разом не проживають, не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Таким чином їх шлюб перетворився у просту формальність. \~\~\~\~ Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. \~\~\~\~ Відповідачка подала до суду заяву про слухання справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Проти задоволення позову не заперечує. \~\~\~\~ Згідно положень\~ст.174 ЦПК України\~в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову. \~\~\~\~ Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 304614 від 05 травня 2017 року, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, позивач з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Судом також встановлено та підтверджено документально факт наявності у подружжя одної неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Ч.3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~надано право кожному з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спільне життя між сторонами не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо одне від одного, їх шлюб перетворився у просту формальність та зберегти сімю є неможливо. Відповідно до вимог ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір в сумі 640 гривень. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 05 червня 2004 року Жидачівським райвідділом РАЦС Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 32. Свої вимоги мотивує тим, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 05 червня 2004 року у Жидачівському райвідділі РАЦС Львівської області. Від спільного проживання у них народився двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через те, що у них різні погляди на сімейне життя, виховання дітей та ведення спільного господарства, різні характери, в результаті чого в сім"ї часто виникали суперчки, конфлікти, що призвело до втрати поваги один до одного, взаєморозуміння та фактичного розпаду сім"ї. Вони разом не проживають з 2011 року, не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Таким чином їх шлюб перетворився у просту формальність. Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка подала до суду заяву про слухання справи без її участі та проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Просить дітей залишити на її вихованні. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 червня 2004 року, виданого Жидачівським райвідділом РАЦС Львівської області, позивач з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Судом також встановлено та підтверджено документально факт наявності у подружжя двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON] - [INFO]. Ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України надано право кожному з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спільне життя між сторонами не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо одне від одного, їх шлюб перетворився у просту формальність та зберегти сім»ю є неможливо, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved