Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.08.2014 по 29.01.2019 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2018 шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування сторін у шлюбі, них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунувся від належного виховання та утримання дитини. З травня 2018 року, після розпаду сім`ї, він став проживати окремо від дитини. Протягом даного проміжку часу, з дитиною бачився рідко, а з березня 2019 року дитину не відвідує взагалі, абсолютно не цікавиться її розвитком, здоров`ям, захопленнями, проблемами, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не бере участі в її утриманні. Також, відповідач не сплачує аліменти на утримання дочки, заборгованість по яких на даний час становить 9937,74 грн. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Позивач вважає, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього на свою користь судовий збір в розмірі 840,80 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - виконавчого комітету Тульчинської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Немирівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 04.08.2017 (а.с. 5), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2018 (а.с. 17), шлюб між сторонами розірвано. Згідно копії судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.07.2018 (а.с. 18), з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки Тульчинського районного Відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області №341 від 12.11.2019 (а.с. 19), відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка, станом на 01.11.2019, становить 9937,74 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного 05.11.2019 працівниками відділу у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями і дітьми Тульчинської міської ради, для проживання, навчання, виховання та розвитку дитини [PERSON] , [INFO] , створені усі необхідні умови. Згідно довідки голови квартального (вуличного) комітету Тульчинської міської ради від 10.11.2019 (а.с. 10), відповідач [PERSON] дитину не відвідує, протягом тривалого часу не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні. Згідно довідки Тульчинської міської ради №02-34-607 від 05.11.2019 (а.с. 13), дитина [PERSON] , 2017 року народження, знаходиться на утриманні матері - позивача [PERSON] . Відповідно до довідок Управління соціального захисту населення від 05.11.2019 (а.с. 14-16), позивач отримує допомогу при народженні дитини, допомогу як малозабезпечена сім`я та компенсацію послуги "Муніципальна няня". Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Тульчинської міської ради №343 від 18.12.2019 (а.с. 21), комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дочки [PERSON] , [INFO] , а тому існують підстави для позбавлення його батьківських прав щодо дитини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про існування правових підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved