Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала \~тим, що 20.03.2016 померла її матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі і на дві земельні ділянки загальною площею 1,946 га (0,402 га та 1,544 га) для ведення особистого селянського господарства та 3,696 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, які належали померлій на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.04.2012 та відповідних державних актів. Як спадкоємець за законом першої черги позивач вчасно прийняла спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом було відмовлено в зв'язку з не проведенням державної реєстрації вказаних земельних ділянок спадкодавцем [PERSON], а також розбіжностями в місці знаходженні земельної ділянки, площею 1,5439 га, зазначеному у державному акті на землю та витязі з Державного земельного кадастру. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, на земельну ділянку, площею 0,4019 га, кадастровий № 5923880400:05:002:0307, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, земельну ділянку, площею 1,5439 га, кадастровий № 5923886700:07:000:0180, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також на земельну ділянку, площею 3,6957 га, кадастровий № 5923880400:05:001:0328, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Витрати по справі просила покласти на неї. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала. Відповідачі позов визнали, справу просили слухати без участі їх представників, про що надали відповідні письмові заяви. Третя особа в судове засідання також не зявилася, надала суду письмову заяви, в якій просила справу слухати у її відсутність, заперечень проти позову не мала. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч. 1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. \~\~\~ Відповідно до ч. 5 \~ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ З огляду на матеріали справи, 20.03.2016 в м. Москва (Росія) померла [PERSON], матір позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 1,946 га (0,4019 га та 1,5439 га), надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також на земельну ділянку площею 3.696 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Будучи спадкоємцем за законом першої черги позивач прийняла спадщину після смерті матері, державним нотаріусом заведена спадкова справа № 142/2016 від 26.07.2016, однак листом від 16.03.2017 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно було відмовлено в зв'язку з не проведенням спадкодавцем державної реєстрації права власності на ці земельні ділянки, а також розбіжностями в місцезнаходженні земельної ділянки площею 1,5439 га, зазначеному у державному акті на землю та витязі з Державного земельного кадастру. В той же час, спадкодавцю [PERSON] вказані земельні ділянки належали на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.04.2012 та державних актів на право приватної власності на землю серії Р 2 № 678988 від 20.09.2002 та Р 2 № 678690 від 25.09.2002 З опису зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті Р 2 № 678988 від 20.09.2002 вбачається, що остання складається з двох ділянок площею 0,402 га і 1,544 га, розташованих на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Водночас, згідно із витягами з Державного земельного кадастру у відповідності до вказаного державного акту рахуються земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства: пасовища (кадастровий № 5923880400:05:002:0307) площею 0,4019 га, розташована на території Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також сіножаті (кадастровий № 5923886700:07:000:0180) площею 1,5439 га, розташована на території Октябрської сільської ради Путивльського району Сумської області. Пунктами 9-10 розділу VII \~Закону \~"Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна \~реєстрація \~земельних ділянок, \~які передаються \~у \~власність \~із \~земель \~державної \~чи комунальної \~власності, \~здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною \~ділянкою, \~видані \~до \~набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема місце її розташування та опис меж. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що таке визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів \~інших осіб, що є підставою для задоволення \~позову. \~ Судові витрати судом не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача.\~ Виходячи з наведеного,

Outcome: approved