Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Уланівської сільської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] в с. Пагурці Хмільницького району Вінницької області померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилися житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] земельна ділянка площею 2,7093 га та грошовий вклад з належними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходився у ТВБВ № 10001/0120 м. Хмільник ПАТ «Державний Ощадний банк України». Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач прийняла частину спадщини у нотаріальному порядку, однак щодо іншої частини спадкового майна, а саме житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] то його прийняття у спадщину в нотаріальному порядку не виявилося можливим через відсутність правовстановлюючих документів. однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно виявилося неможливим у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. А тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини в їх сукупності та співставленні. [INFO] померла [PERSON], яка проживала в с. Пагурці Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області 25.02.2015 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] до успадкування залишився житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим Хмільницьким АП НВП «ВІЗИТ» станом на 29 березня 2018 року (а.с. 10-12) За життя, а саме 24.01.2008 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, в тому числі житловий будинок з відповідними господарчими будівлями та земельну ділянку, які знаходяться в [ADDRESS], мати заповіла позивачу (а.с. 6). На момент смерті матері позивач проживала та була зареєстрована разом із нею по [ADDRESS] що підтверджується довідкою Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 1315 від 27 березня 2018 року та обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, засвідченою секретарем Уланівської сільської ради 27 березня 2018 року (а.с. 16-18). Позивач зверталась до Хмільницької районної державної нотаріальної контори, де 27.11.2013 року була заведена спадкова справа та прийняла у нотаріальному порядку частину спадкового майна, яке залишилося до успадкування після смерті матері, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок виявилося неможливим у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6- Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Таким чином належність житлового будинку за [ADDRESS] спадкодавцю [PERSON] доводиться належними й допустимими доказами, а тому при житті спадкодавець володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у її власності. Однак вказане право власності за нею належним чином зареєстроване. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А згідно за ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджують її право як спадкоємця за заповітом на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved