Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про скасування державного акту серії ЯИ №545796 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці [ADDRESS], виданий на ім"я матері позивача [PERSON]. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, та повідомили: позивач - про підтримання позову, залишення судових витрат, відповідач та третя особа - про його визнання. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, технічне фіксування судового процесу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, батько позивача [PERSON], який проживав і помер [INFO] року в с. Вовківка Кегичівського району Харківської області, за життя уклав заповіти відповідно до яких заповідав позивачеві належні йому: частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]; грошові вклади в банках та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач на грошові вклади та земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримав, а в оформленні частки житлового будинку нотаріусом відмовлено в зв'язку з тим, що 16.07.2010 року відповідачем виданий державний акт серії ЯИ №545796 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці [ADDRESS], виданий на ім"я матері позивача [PERSON]. Натомість, зазначений житловий будинок належить трьом співвласникам: [PERSON], позивачеві та його покійному батькові [PERSON] по 1/3 частині кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло. Таким чином, приватизація усієї земельної ділянки одним співвласником і видача державного акта тільки на нього одного є порушенням вимог чинного земельного законодавства, в зв'язку з чим, зазначений державний акт підлягає скасуванню. Поза судом вирішити це питання неможливо, оскільки виправлення орфографічних або технічних помилок у державному акті заборонено, такі акти вважаються зіпсованими. Суд виходить із того, що правовідносини сторін у справі регулюються ст.ст.1220, 1258, 1261-1265 ЦК України щодо порядку відкриття спадщини, почерговості та права спадкоємців на спадкування, статтями 89 та 116 Земельного кодексу України щодо підстав набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності громадян, Інструкції про заповнення бланків державних тактів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему України від 22.06.2009 року № 325 щодо порядку заповнення зазначених державних актів. Оскільки відповідач та третя особа позов визнали, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із заявою представника позивача, підстав для розподілу судових витрат не знайдено.

Outcome: approved