Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.08.2016 року у м.Львові з вини відповідача відбулася ДТП, внаслідок якої його автомобілю завдано механічних пошкоджень. Стверджує, що відповідачем не відшкодовано суму збитків завданої джерелом підвищеної небезпеки. Зазначає про те, що вартість відновлювального ремонту транспортного «MERCEDES BENZ» становить 107 202,64 грн., що підтверджується висновком експерта, розмір величини втрати товарної вартості транспортного засобу становить 11 270,72 грн. Крім того, його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу, застрахована у ПрАТ СК «Здорово», однак страхової виплати недостатньо для відшкодування завданої шкоди. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 18 473,36 грн. 08.12.2016 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 2006 грн. за проведення експертизи, та 3000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача - адвокат Биць І.А. в судове засідання не з'явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Крім того, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року сталась ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «ВАЗ 2104», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Здорово». Відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних тарнсопртних засобі (а.с. 10) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 2104», реєстраційний номер 71514ТС перед третіми особами була застрахована з лімітом на одного потерпілого за шкоду завдану життю та здоров'ю 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., розмір франшизи 0. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №156 від 05 вересня 2016 року (а.с.11-16) позивачу як потерпілій у ДТП особі вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz GLS 250 CDI», реєстраційний номер [NUMBER] становить 107202,64 грн.; величина втрати товарної вартості вказаного вище автомобіля становить 11270,72 грн. Зі страховика ПрАТ «СК «Здорово» на користь [PERSON] підлягає до стягнення сума страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., в межах ліміту передбаченого договором страхування. Як встановлено матеріалами справи, сумою завданої позивачу шкоди, яка не охоплюється страховою виплатою є 18473,36 грн. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно із приписами частини четвертої статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.08.2016 року, за наслідками якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що спричинило до заподіяння матеріальних збитків, а також винність відповідача [PERSON] у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у постанові Галицького районного суду м. Львова від 12.09.2016 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Згідно ст.1187 Цивільного кодексу України Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є серед іншого, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Крім того, як встановлено матеріалами справи, позивачем сплачено вартість проведеної експертизи в розмірі 2006 грн., що підтверджується копією платіжних доручень №2608043 від 24 серпня 2016 року та №26157481 від 07 вересня 2016 року, а відтак, суму вказаних витрат слід стягнути із відповідача. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовпідлягає задоволенню,оскільки у відповідача перед позивачем існує грошове зобов'язання із відшкодування шкоди завданої ДТП. Вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу, суд враховуючи квитанцію № ПН 47 (а.с.32), Акт №1 приймання-передачі надання правової (адвокатської) допомоги від 06.12.2016 року (а.с. 30), Акт №2 приймання-передачі надання правової (адвокатської) допомоги від 06.12.2016 року (а.с. 31), тривалість справи, кількість процесуальних документів, на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.11.2011 року, вважає, що сума 3000 грн. є розумною та дійсно свідчить про понесені позивачем витрати, а тому в цій частині вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved