Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Білокуракинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування арешту на майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він являється спадкоємцем після померлого [INFO] батька [PERSON]. На теперішній час він оформлює успадкування майна після померлого батька в Білокуракинській нотаріальній конторі, наразі будинок, який йому належав на праві приватної власності, розташований за адресою [ADDRESS]. Однак було з'ясовано, що на будинок накладений арешт та заборона відчуження згідно з постановою від 06 жовтня 2011 року винесеною Білокуракинським районним відділом державної виконавчої служби. Ухвалою Білокуракинського районного Луганської області від 28 вересня 2011 року по справі №2/1205/301/11 був накладений арешт на майно, згідно з заявою [PERSON] при розподілі майна подружжя, про забезпечення позову. По даній справі питання вирішене уже давно, але при винесенні судового рішення суд не вирішив питання про скасування арешту на будинок. На теперішній час йому необхідно оформити спадщину, але для цього необхідно зняти арешт з будинку. В судове засідання позивач та представник позивача не з"явився, надали суду заяву розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача - Білокуракинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з"явився, належним чином був повідомлений про розгляд справи. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 вересня 2011 року Білокуракинським районним судом Луганської області було накладено арешт та заборону на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : [ADDRESS] по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правового режиму майна та розподіл майна подружжя.(а.с.32). Відповідно до листа відділу ДВС Білокуракинського районного управління юстиції від 07.11.2011 року та постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2011 року було накладено арешт та заборону на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.31,33). Цивільна справа в рамках якої було здійснено арешт майна за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правового режиму майна та розподіл майна подружжя була розглянута 30.11.2011 року Білокуракинським районним судом Луганської області та позовні вимоги позивача було задоволено. (а.с.21-24) Рішенням апеляційного суду Луганської області від 20.05.2013 року рішення Білокуракинського районного суду Луганської області було змінено (а.с.25-30). Тобто розгляд справи було завершено та відпала потреба в накладені арешту на майно та заборони його відчуження. Заявник по справі є сином [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме оформити спадщину, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на спадщину, внаслідок чого він позбавлений змоги оформити спадщину після смерті батька, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна та забори його відчуження.

Outcome: approved