Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні іі малолітніх доньок [PERSON], [PERSON], крім того, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей. Позивач в позові зазначає, що відповідачка по відношенню до доньок [PERSON], [PERSON]. є одинокою матір'ю (відомості про батька в акті народження записані зі слів матері згідно частини 1 ст. 135 СК України). [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS], веде асоціальний спосіб життя, ніде не працює, збирає речі по смітниках. Відповідно до довідки №758 від 15.05.2017р. виданою КУ ЗОСБД «Сонечко» ЗОР малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у закладі. Мати дітей не відвідує, не цікавиться їх станом здоров'я, умовами проживання, виховання, утримання, матеріально не допомагає. Матір [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, самоусунулась від виховання доньок, в зв'язку чим позивач, на підставі ст. 164 СК України, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні іі малолітніх доньок [PERSON], [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей. Представник позивача в судовому засідання підтримала доводи позову, суду пояснила, що діти по час розгляду справи в суді перебувають в КУ ЗОСБД «Сонечко». За 2017 рік мати відвідала дітей один раз 12.06.2017 року, в зв'язку з чим, складені акти відповідно до яких діти покинуті в закладі. Мати не проявляє жодного інтересу до дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, виховання та розвитку. А тому представник позивача вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей, а також стягнення аліментів на їх утримання. Відповідачка до суду не прибула, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання повітки на адресу її реєстрації. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази і оцінивши їх у сукупності суд дійшов такого висновку. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що на обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Мати дітей, [PERSON], [INFO], відповідно до інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України у Запорізькій області від 19.10.2015, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 11.12.2013 відомості про батька відносно [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданим Дніпровським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.06.2016 року відомості про батька відносно [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 28.09.2015 року працівниками Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області за адресою: [ADDRESS], було виявлено малолітню [PERSON], [INFO] Дитина перебувала за вищевказаною адресою без законних представників, тому відповідно до акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину малолітня [PERSON], 2013 р.н., від 28.09.2015 була доставлена в КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5». За інформацією, наданою КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» від 22.10.2015 з моменту госпіталізації [PERSON], 2013 р.н., від 28.09.2015 дитиною ніхто не цікавився та не відвідував. Згідно з клопотанням служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 22.10.2015 [PERSON], [INFO], було влаштовано на тимчасове повне державне забезпечення до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко». 12.07.2016 року працівниками Хортицького ВП ГУНП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області спільно з працівниками КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Малолітню [PERSON], [INFO], було доставлено в КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5». 14.07.2016 року за направленням служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради дитина [PERSON], [INFO], була тимчасово влаштована до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на повне державне забезпечення до вирішення її подальшої долі. Згідно з інформацією, наданою КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР від 16.01.2017, малолітні перебувають на вихованні та повному державному забезпеченні у закладі з 22.10.2015 [PERSON], 2013 р.н., та з 14.07.2016 [PERSON], [INFO], то теперішній час. За час перебування мати, [PERSON], 1985 р.н., періодично один два рази на місяць відвідувала доньок. Починаючи з 08.11.2016 по теперішній час матір не відвідує своїх доньок, про причину невідвідувань не повідомляла ані усно, ані письмово. З матір'ю малолітніх дітей, [PERSON], 1985 р.н., проводилась профілактична бесіда щодо належного виконання батьківських обов'язків у відділі 23.11.2015. Під час цієї бесіди нею були надані письмові пояснення, в яких вона зазначила адреси свого проживання: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]. З метою проведення з [PERSON] бесіди та з'ясування її подальших намірів щодо своїх дітей за вищевказаними адресами для неї були направлені запрошення до відділу. Але станом на 19.06.2017 до відділу мати дітей не звернулась. До відділу телефонувала власниця будинку за адресою реєстрації матері дітей ([ADDRESS]), яка повідомила, що [PERSON] ніколи в неї не проживала, зареєстрована була на прохання подруги. Мешканці квартири за адресою: [ADDRESS], в телефонному режимі повідомили, що у лютому 2016 року [PERSON] орендувала кімнату в цій квартирі, але у зв'язку з її способом життя, власник її виселив. Мешканці квартири за адресою: [ADDRESS], до відділу не звернулись, не телефонували. Таким чином встановлено, що відповідачка у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкуються з доньками в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні іі малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] є доведеними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному у обсязі. Відповідно до п.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідачка не страждає на хронічні захворювання, знаходиться в працездатному віці, а тому на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.06.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів забезпечить належний рівень матеріального забезпечення, розвитку і виховання дітей. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved