Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та АБ «Київська Русь» укладено кредитний договір № 29636-45.3-08-02. На виконання п. 2.4 даного договору 18 липня 2008 року між ними укладено договір іпотеки нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Для забезпечення виконання позивачем зобов`язань за вказаним договором, на вимогу АБ «Київська Русь» з поручителями [PERSON] укладено договір поруки № 5331-4.51-11-5 від 03 лютого 2011 року та між [PERSON] укладено договір поруки № 5988-45.1-12-5 від 31 січня 2012 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 06 березня 2015 року солідарно стягнуто з нього, [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 84 846,14 доларів США, що станом на 26 червня 2014 року в гривневому еквіваленті становила 1 008 134 грн. 95 коп. 14 вересня 2015 року видано виконавчий лист № 363/4569/14. Старшим державним виконавцем Відділу ДВС Харитоновою Н.О. 04 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження № 49191715. Надалі цим же державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову від 29 січня 2016 року про арешт всього належного йому майна в межах суми звернення стягнення та оголошено заборону його відчуження. 29 лютого 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем встановлено стягувачу строк для примусового виконання виконавчого листа, а саме до 28 лютого 2016 року. Проте у встановлений строк вказаного виконавчого листа до виконання не пред`явлено. 03 жовтня 2017 року між ПАТ «Київська Русь» та ТОВ «АНСУ» укладено договір про відступлення права вимоги № UA-EA-2017-08-23-000016-c/42 відповідно якого ПАТ «Київська Русь» відступив ТОВ «АНСУ» своє право вимоги до нього, [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 29636-45.3-08-02 та договором поруки № 5331-4.51-11-5 від 03 лютого 2011 року та договором поруки № 5988-45.1-12-5 від 31 січня 2012 року. Також, 22 грудня 2017 року між ТОВ «АНСУ» та [PERSON] укладено договір про розірвання договору іпотеки, відповідно до умов п. 1 припинено обтяження іпотекою та накладеною забороною на нерухоме майно. 02 січня 2018 року між ТОВ «АНСУ» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «АНСУ» відступив [PERSON] своє право вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 29636-45.3-08-02 та договором поруки № 5331-4.51-11-5 від 03 лютого 2011 року та договором поруки № 5988-45.1-12-5 від 31 січня 2012 року. Того ж дня між [PERSON] та ним укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Таким чином, відбулось поєднанням боржника і кредитора в одній особі, а відтак будь-які правові підстави для збереження зазначених арешту майно та заборони на його відчуження. В свою чергу, наявність цього обтяження перешкоджає реалізації позивачем своїх прав власника. У зв`язку з цим просить на захист свого права зняти арешт з усього майна належного йому майна, в тому числі з квартири [ADDRESS] . Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Третя особи ПАТ «Київська Русь» подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 16 липня 2008 року між [PERSON] та АБ «Київська Русь» укладено кредитний договір № 29636-45.3-08-02. 18 липня 2008 року між [PERSON] та АБ «Київська Русь» укладено договір іпотеки нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 03 лютого 2011 року між АБ «Київська Русь» та [PERSON] укладено договір поруки № 5331-4.51-11-5. 31 січня 2012 року між АБ «Київська Русь» та [PERSON] укладено договір поруки № 5988-45.1-12-5 Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06 березня 2015 року, яке набрало законної сили, солідарно стягнуто з нього, [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 84 846,14 доларів США, що станом на 26 червня 2014 року в гривневому еквіваленті становила 1 008 134 грн. 95 коп. 14 вересня 2015 року представнику АБ «Київська Русь» видано виконавчий лист № 363/4569/14. Постановою старшого державного виконавиця Відділу ДВС Харитоновою Н.О. від 04 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження № 49191715. 29 січня 2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 49191715 винесено постанову від про арешт всього належного йому майна в межах суми звернення стягнення та оголошено заборону його відчуження. 29 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 03 жовтня 2017 року між ПАТ «Київська Русь» та ТОВ «АНСУ» укладено договір про відступлення права вимоги № UA-EA-2017-08-23-000016-c/42 відповідно якого ПАТ «Київська Русь» відступив ТОВ «АНСУ» своє право вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 29636-45.3-08-02 та договором поруки № 5331-4.51-11-5 від 03 лютого 2011 року та договором поруки № 5988-45.1-12-5 від 31 січня 2012 року. 22 грудня 2017 року між ТОВ «АНСУ» та [PERSON] укладено договір про розірвання договору іпотеки. Відповідно п. 1 цього договору сторони за погодженням обох сторін домовилися розірвати договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є., за реєстровим № 3078, право вимоги за яким виникло у іпотекодержателя на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим 18 липня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є., за реєстровим № 3078, посвідченим Виноградовою Н.О [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 03 жовтня 2017 року за реєстровим № 638, а також припинити обтяження іпотекою та забороною нерухомого майна, що зареєстровані на підставі іпотечного договору. 02 січня 2018 року між ТОВ «АНСУ» та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлі-продажу)прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «АНСУ» відступив [PERSON] своє право вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 29636-45.3-08-02 та договором поруки № 5331-4.51-11-5 від 03 лютого 2011 року та договором поруки № 5988-45.1-12-5 від 31 січня 2012 року. 02 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого, [PERSON] відступив [PERSON] , своє право вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за вказаними кредитним договором та договорами поруки. Згідно листа Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від №26890 від 18 жовтня 2019 року згідно інформації з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно існують 2 обтяження, за реєстраційним номером 13068145, та за реєстраційним номером 13068118, що зареєстровані 01 лютого 2016 року, накладеного на все майно, що належить [PERSON] , накладеного постановою ВДВС Вишгородського РУЮ ВП 49191715. В ході виконання рішення суду встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але єдине житло боржника і дане майно перебуває в іпотечній заставі у АБ «Київська Русь», зобов`язання наданого в доларах США, а згідно чинного законодавства «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення на майно майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року встановлена заборона на стягнення на майно громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. В зв`язку з чим 29 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Харитоновою Н.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт накладений на все майно боржника не знімався, то як при поверненні виконавчого документа згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону не передбачено права або обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника. Станом на 18 жовтня 2019 року на виконанні у відділі не перебуває виконавчих проваджень в яких боржником є [PERSON] [INFO] . В зв`язку з вищевикладеним питання щодо зняття арешту з майна, що належить [PERSON] може бути вирішена лише в судовому порядку. Згідно інформації з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно існує обтяження за реєстраційним номером 13068145 зареєстровані 01 лютого 2016 року накладеного на все майно, що належить [PERSON] , накладеного постановою ВДВС Вишгородського РУЮ ВП 49191715. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові . Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України). Згідно ст. 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Відповідно до ч. 1, 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В той же час, згідно ч. 1,2 ст. 40 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У зв`язку з тим, що вказане виконавче провадження завершено та не може бути розпочате знову, зазначене унеможливлює зняття арешту з майна позивача в позасудовому порядку. Умовами порушення прав [PERSON] , як власника майна, в даному випадку є наявне обтяження - арешт квартири [ADDRESS] , на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 29 січня 2016 року ВП № 49191715 прийнятої в межах виконавчого провадження, яке на даний час є завершеним, коли арешт майна позивача в порядку передбаченому Законом не знятий. Враховуючи, те що в даному випадку відбулось поєднанням боржника і кредитора в одній особі [PERSON] , а відтак зобов`язання за вказаним кредитним договором припинилось, а тому арешт накладений на спірну квартиру та усе майно позивача підлягає скасуванню. Таким чином жодних зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором та договором іпотеки (якого згідно договору від 22 грудня 2017 року розірвано ) не встановлено, а відтак у суду немає підстав для збереження арешту на квартиру [ADDRESS] та усього майна [PERSON] . Позивач позбавлений можливості зняти арешт зі свого майна в інший позасудовий спосіб. Таким чином, суд доходить висновку, що порушені права позивача підлягають захистові, а позов про це задоволенню.

Outcome: approved