Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року року до 2015 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, просить суд розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надіслав, відзиву не подав. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з'явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року до 2015 року. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER], [NUMBER] підтверджується, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне призначити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення їх розумних потреб. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved