Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулась до\~Мелітопольського міськрайонного\~суду Запорізької\~області з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя,\~в якому,\~з урахуванням\~уточнень,\~просить визнати\~житловий будинок\~ [ADDRESS] придбаний\~подружжям за\~час шлюбу\~спільним майном\~подружжя; визнати за позивачкою право особистої приватної власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку; визнати земельну ділянку площею 0,28 га, розташовану за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 2323086700:09:001:0015 для ведення особистого селянського господарства, придбану подружжям за час шлюбу спільним майном подружжя; визнати за\~позивачкою право особистої приватної власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки; визнати земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 2323086700:09:001:0014 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) придбану подружжям за час шлюбу спільним майном подружжя; визнати за\~позивачкою право особистої приватної власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 13.07.2017 шлюб було розірвано. У період перебування у шлюбі, а саме 12.03.2013 подружжям було придбані вказаний житловий будинок, земельні ділянки за адресою: по [ADDRESS] площею 0,28 га, кадастровий номер 2323086700:09:001:0015, для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га, кадастровий номер 2323086700:09:001:0014, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після набуття відповідачем права власності на житловий будинок та земельні ділянки за спільні кошти подружжя було виконано добудову, здійснено реконструкцію житлового будинку. В добровільному порядку між сторонами до теперішнього часу спільне майно не розділено, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від неї та її представника адвоката Яцуренко О.А. до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, уточнений позов визнає в повному обсязі. У відповідності до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1\~ст. 15 ЦК України\~вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 березня 2009 року між позивачем по справі [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області складено актовий запис № 202/а.с.18/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.07.2017 по справі №320/3411/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано/а.с.19/. 12.03.2013 відповідачем [PERSON] за письмової згоди [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І., зареєстровано в реєстрі за № 555/а.с.22-23/. 12.03.2013 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І., зареєстровано в реєстрі за № 558 відповідачем [PERSON] за письмової згоди [PERSON] було придбано земельні ділянки за адресою: по [ADDRESS] площею 0,28 га (кадастровий номер 2323086700:09:001:0015) для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га (кадастровий номер 2323086700:09:001:0014) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вартість майна становить 35\~351,00 грн./а.с.24-28/. Після набуття відповідачем [PERSON] права власності на житловий будинок та земельні ділянки за спільні кошти подружжя було виконано добудову, здійснено реконструкцію житлового будинку. Після реконструкції будинку його загальна площа збільшилася до 111,8 кв.м, що підтверджується копією технічного паспорту/а.с.29-31/. Відповідно до довідки експерта-інженера з інвентаризації нерухомого майна від 13.10.2019 вих. № 57/4 під час обстеження домоволодіння по [ADDRESS] встановлено, що до складу нерухомості належить житловий будинок станом готовності 100%, позначений у технічному паспорті літерою А-1, гараж Б-1, сарай-лазня В-1 з навісом в, сарай Г-1, убиральня У, огорожа № 1 з воротами/а.с.32/. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, згідно із ч. 1\~ст. 61 СК України. Згідно із ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України. Отже, з огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про те, що спірні житловий будинок та земельні ділянки купувалися сторонами як майно подружжя, при укладенні договорів купівлі-продажу жодної домовленості про нерівність часток подружжя у праві власності на майно не було, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення із визнанням за позивачкою рівних часток у праві власності на спірне майно. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, відповідач позов визнав у повному обсязі, Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 2\~ст.\~142\~ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи, що позивачці було відстрочено сплату судового збору в розмірі 2305 грн. 20 коп. до ухвалення судового рішення, відповідач визнав позов та за наслідком розгляду справи позов задоволено, з відповідача в дохід державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплату якого позивачці було відстрочено до ухвалення рішення у справі, що становить 1152 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved