Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 01.05.2003 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті все належне йому майно отримала його дружина (її матір) [PERSON] 03.11.2008 року померла [PERSON] і після її смерті право власності на її частку спадкового майна, що складає 1/2 домоволодіння оформила вона. Інша частина спадкового майна 1/2 домоволодіння, що складається з житлового будинку А-1, огорожа № 2, була подарована [PERSON] її батьку. Однак даний договір не було зареєстровано в виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, що є причиною того, що відомості про власника [PERSON] в реєстрі прав власності відсутні. Після смерті батька та матері, вона отримала спадкове майно, вступила в управління ним. Оформити документи на спадкове майно вона не може, так як договір дарування зареєстровано не було і на даний час вона позбавлена можливості самостійно оформити на себе право власності на іншу частину спадщини, тобто на 1/2 частину вказаного домоволодіння. За таких обставин просить встановити факт належності [PERSON], який помер 01.05.2003 року на праві власності 1/2 частини домоволодіння за адресою: м.Суми, вул. Роменська, буд. 43 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частини домоволодіння за вказаною адресою, що складається з: А-1 житловий будинок, № 2 огорожа, після смерті її батька [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який є рідним братом позивачки проти задоволення позову не заперечував, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду не зявився, згідно відзиву на позовну заяву просить прийняти законне та обґрунтоване рішення згідно з вимогами чинного законодавства та провести розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи - Другої [PERSON] державної нотаріальної контори повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не зявився, згідно надісланої заяви просить справу розглянути без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: м.Суми, вул. Роменська, буд. 43 належало на праві власності [PERSON] (тітці позивачки) та [PERSON] (батьку позивачки), що вбачається з довідки управління майна комунальної власності № б/н від 24.09.2015 року (а.с.107) 08.08.1964 року [PERSON] згідно договору дарування подарувала [PERSON] належну їй 1/2 частину домоволодіння за вказаною адресою (а.с.10). Однак, [PERSON] отримавши в дарунок 1/2 частину домоволодіння належного [PERSON] не зареєстрував договір дарування в БТІ. Згідно ч.1 ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. 01.05.2003 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 169704 (а.с.11). Після смерті [PERSON] належну йому на праві власності 1/2 домоволодіння за вказаною адресою успадкувала матір позивачки [PERSON] Інша 1/2 частина домоволодіння, яка була подарована [PERSON] і фактично йому належала успадкована не була, оскільки не було зареєстрована в БТІ. 03.11.2008 року померла матір позивачки [PERSON] і як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом після її смерті спадщину на 1/2 частини домоволодіння за адресою: м.Суми, вул. Роменська, буд. 43 прийняла позивач [PERSON] (а.с.7). Таким чином, на даний час позивач є власницею 1/2 частини домоволодіння за адресою: м.Суми, вул. Роменська, буд. 43, а інша 1/2 частини домоволодіння, яка була подарована [PERSON] на даний час залишається не успадкованою. 06.11.2015 року постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлих [PERSON] та [PERSON] на вищезазначену 1/2 частку житлового будинку за адресою: м.Суми, вул. Роменська, буд. 43, оскільки вищевказаний договір дарування від 08.08.1964 року не було зареєстровано [PERSON] в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Факт належності [PERSON] подарованої 1/2 частини домоволодіння та факт проживання позивачки [PERSON] з спадкодавцем на момент його смерті підтвердили в судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] доглядала за матірю та батьком з яким проживала на момент його смерті по вул.. Калініна в м.Суми. Після його смерті [PERSON] залишилась проживати в домоволодінні, що належало батьку. Свідок [PERSON] суду показала, що батько позивачки на момент своєї смерті проживав в [INFO]. [PERSON] доглядала за батьком до його смерті. Відтак, факт належності [PERSON] на праві власності 1/2 частини домоволодіння прийнятої у дар від [PERSON] за адресою: м.Суми, вул. Роменська, буд. 43 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показами свідків. При цьому визнання права власності за спадкоємицею на спадкове майно померлого в судовому порядку є винятковим способом захисту її права, оскільки існують перешкоди для оформлення її спадкових прав у нотаріальному порядку, а в інший спосіб, крім як в судовий, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку прийняту у дар її батьком від [PERSON] в порядку спадкування не можливо. Згідно з ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved