Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 04 лютого 2014 року, право власності на житловий будинок №8 по вул. Підлісна в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Підлісна, 8, с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що 04 лютого 2014 року помер [PERSON], який залишив заповіт, в якому заповів [PERSON] майно, яке йому належало. За життя [PERSON] набув у власність майно - житловий будинок та земельну ділянку розташовані за адресою: вул. Підлісна, 8, с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області. Звернувшись до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з ненаданням необхідних для вчинення нотаріальної дії документів. Вказує, що документи на спадковий житловий будинок та земельну ділянку у позивача відсутні, а відповідач самостійно документи, необхідні для оформлення спадщини не надає. Позивачу не відомо щодо фактів оформлення права власності на житловий будинок та земельну ділянку, в зв`язку з чим, означена відмова перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав та змушує звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивача не з`явилась, надавши суду заяву, згідно якої позов підтримала та просила його задовольнити. Від відповідача-1 - Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області надійшла заява, згідно якої представник просить розглянути справу за його відсутності, не заперечив проти задоволення позову. Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином. Представник третьої особи - Новомосковське міськрайонне комунальне підприємство бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судове засідання не з'явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином. Треті особи - Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] до суду не з`явились, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року помер [PERSON] /а.с.44/. У відповідності до довідки Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 469, на дату смерті [PERSON] мешкав за адресою: с. Орлівщина, вул. Підлісна, 8 разом із дружиною [PERSON], сином [PERSON] /а.с.38/. Згідно з відповіддю Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області № 0-406-0.5-362/2-15 від 20 березня 2015 року, засвідченої копії державного акту на прав приватної власності на землю серії ДП Нв від 08 жовтня 1997 року, зареєстрованого в Книгу записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5184/363, [PERSON] на підставі рішення XVІІ сесії ХХІ скликання Орлівщинської сільської ради від 23 грудня 1993 року набув у власність земельну ділянку, площею 0,2493 га, розташовану на території с. Орлівщина, Орлівщинської сільської ради, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку /а.с.22, 23/. У відповідності до листа Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 491 від 13 серпня 2015 року, витягу з погосподарської книги в погосподарській книзі № 7 на 2011-2015 роки номер об`єкта по господарського обліку 0568-1, власником будинку № 8 по вул. Підлісна в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області значиться померлий 04 лютого 2014 року [PERSON] З 01 листопада 2011 році в зазначеному житловому будинку зареєстрований син померлого [PERSON] /а.с.71, 72/. Згідно з відповіддю Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 606 від 28 вересня 2015 року, згідно погосподарської книги на 1977-1979 роки особистий рахунок № 585 від 02 жовтня 1979 року встановлено право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Підлісна, 8, с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області на [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 13 березня 1979 року. За погосподарською книгою на 1980-1982 роки особистий рахунок № 651 в будинку за адресою: с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області вул. Підлісна, 8 зареєстрований [PERSON] /а.с.99/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 жовтня 1979 року, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області За життя [PERSON] 04 квітня 2012 року склав заповіт, посвідчений Секретарем Орлівщинської сільської ради [PERSON], підписаний за проханням та в присутності [PERSON] - [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON], в якому заповідав все своє майно [PERSON] /а.с.43/. 25 лютого 2014 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини /а.с.37/. Також, надана суду копія спадкової справи, витяг зі спадкового реєстру вказує, що інші особи за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертались /а.с.36-45/. 16 вересня 2014 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Постановою нотаріуса від 16 вересня 2014 року № 87/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з ненаданням необхідних для вчинення нотаріальної дії документів - правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область. Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Підлісна, буд.8. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Стаття 1236 ЦК України визначає, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ст.1276 ЦК України встановлює, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Оскільки матеріали справи підтверджують факт набуття спадкодавцем в порядку спадкування за заповітом права власності на житловий будинок, не містять доказів державної реєстрації набутого права, підтверджують набуття права власності на земельну ділянку розташовану за адресою: вул. Підлісна, 8, с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, реєстрацію права власності у відповідних органах, що здійснюють державну реєстрацію права власності на земельну ділянку станом на день набуття права (про що свідчить відповідь Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області), не містять даних щодо втрати чинності або скасування заповіту, вказують на відсутність подачі у встановлений законодавством строк нотаріусу заяв інших спадкоємців за законом, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не містять доказів відчуження заповідачем на користь третіх осіб набутого майна суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на майно, належне спадкодавцеві в порядку спадкування за заповітом в розмірі, визначеному в позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved