Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до поданої заяви позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5398 гривень 26 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 18.02.2013 р. о 19 год 20 хв в м.Києві [PERSON], керуючи автомобілем «І-ван» д.н. [NUMBER] на пр-ті Глушкова в м.Києві, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольво» д.н. [NUMBER] з причіпом «Шварцмюлер» д.н [NUMBER], та в подальшому здійснив наїзд на світлофорний об»єкт та електричну опору. Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON], що встановлено постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 05.03.2013 р. Позивач посилається на те, що ним було відновлено пошкоджені технічні засоби регулювання дорожнього руху і відповідно до актів виконаних робіт вартість відновлювального ремонту становить 5398 гривень 26 копійок. На підставі положень ст.1166, 1187, 1192 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача вартість пошкодженого майна (світлофорних об»єктів) та проведених робіт з метою відновлення їх роботи. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність та надала згоду на постановлення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений судом за адресою, зазначеною в позовній заяві. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. За згодою представника позивача, на підставі положень ст..ст.224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2013 р. о 19 год 20 хв в м.Києві [PERSON], керуючи автомобілем «І-ван» д.н. [NUMBER] на пр-ті Глушкова в м.Києві, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Вольво» д.н. [NUMBER] з причіпом «Шварцмюлер» д.н [NUMBER], та в подальшому здійснив наїзд на світлофорний об»єкт та електричну опору. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 05.03.2013 р. встановлено, що дорожньо-транпортна пригода сталась в результаті порушення водієм автомобіля «І-ван» А 07-а д.н. [NUMBER] [PERSON] п. 12.1, 2.3б Правил дорожнього руху України в зв»язку з чим він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Предметом діяльності КП «Київдорсервіс» відповідно до п.п.3.4.3, 3.4.10 Статуту є утримання технічних засобів регулювання дорожнього руху, встановлення, заміна та забезпечення експлуатаційного стану світлофорних об»єктів, дорожніх знаків, інших засобів регулювання дорожнього руху. Пунктом 5 Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 398 від 21.03.2005 р. « Про впорядкування розміщення технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вулично-шляховій мережі м.Києва» КП «Київдорсервіс» визнано балансоутримувачем технічних засобів регулювання дорожнім рухом. Як вбачається з матеріалів справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 18.02.2013 р. були пошкоджені світлофорний об»єкт та електрична споруда. Відповідно до Довідки про вартість виконаних робіт та витрати за лютий 2013 р., наданої КП «Київдорсервіс», та акту приймання виконаних будівельних робіт по відновленню роботи світлофорного об»єкту позивачем були витрачені кошти в розмірі 5398,26 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. На момент розгляду справи суду не надано доказів, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у визначений законом спосіб. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути судові витрати у справі з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved