Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що двогоросподарство по [ADDRESS] станом на 1990-1991 роки відповідно до відомостей сільської ради відносилось до категорії дворів робочого типу, власниками якого були [PERSON] та його дружина [PERSON] , оскільки було побудоване під час шлюбу, а тому вони мали рівні частки по 1/2. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку домоволодіння по [ADDRESS] . При житті померла [PERSON] заповіту не склала, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після її смерті був чоловік [PERSON] , оскільки дітей вони не мали. Спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав разом із померлою дружиною та вступив в управління та володіння спадковим майном. 23 січня 1997 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] .. За життя 15 червня 2000 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів їй [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] . Спадщину за заповітом вона своєчасно прийняла, оскільки у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] , з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В підготовчому судовому засіданні позивач не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не з`явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача і задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що 28 квітня 1966 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складений актовий запис № 9 сільською радою с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після одруження [PERSON]. Двогоросподарство по [ADDRESS] станом на 1990-1991 роки відповідно до відомостей сільської ради відносилось до категорії дворів робочого типу, власниками якого були [PERSON] та його дружина [PERSON] , про що свідчить довідка № 657 від 08 вересня 2020 року видана Припрутською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 22 «Кодексу України про шлюб та сім`ю» УРСР. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном». Оскільки вказане домоволодіння було набуте подружжям під час шлюбу на підставі вищевказаного суд вважає, що домогосподарство по [ADDRESS] належало подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних частках по 1/2. [INFO] померла [PERSON] , про що складений актовий запис № 57 Припрутською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При житті [PERSON] заповіту не склала, а тому згідно ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступають в дію норми спадкування за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку дворогосподарства по [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [INFO] [PERSON] був її чоловік [PERSON] , оскільки дітей вони не мали, про що свідчить довідка № 678 від 08 жовтня 2020 року видана Припрутською сільською радою Новоселиц2ького району Чернівецької області Спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном та проживав разом із померлою,що підтверджується довідкою підтверджується довідкою № 680 від 08 жовтня 202 року виданою Припрутською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 23 січня 1997 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складений актовий запис № 01 виконкомом Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . При житті [INFO] [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 62, яким все своє майно заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 04 виконавчим комітетом Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину за заповітом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк 31 січня 2020 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 04 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняла спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанції від 09 жовтня 2020 року в сумі 2265 грн. (дві тисячі двісті шістдесят п`ять гривень), які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тобто у процесі підготовчого судового засідання, що і стало підставою для винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету сумі 1332 грн. 50 коп. (одна тисяча триста тридцять дві гривні 50 копійок) сплаченого при поданні позову на користь [PERSON] .

Outcome: approved