Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виселення, в якому просить: визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме, кімнатами [ADDRESS] , [ADDRESS] ; зняти з місця реєстрації [PERSON] , як таку, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач у 2002 році почала працювати на ДП «ХЕМЗ», та у зв`язку з потребою отритмання місця проживання у гуртожитку, який належить ДП «ХЕМЗ», написала заяву до профспілкового комітету підприємства для отримання такого місця. 18.04.2002 ДП «ХЕМЗ» видав ордер № 543 на житлову площу у гуртожитку [PERSON] , [INFO] , яка робила в цеху НСКО, який надавав права заняття сім`єю, яка складається з однією людини, а саме, [PERSON] , жилої площі у гуртожитку [ADDRESS] , [ADDRESS] , розміром 16,9 кв.м., 12,9 кв.м., 12,9 кв.м. 09.09.2013 відповідач зареєструвалася за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем розірвано трудові відносини, що підтверджується Наказом № 197к, та після звільнення з підприємства відповідач залишилась проживати у гуртожитку. Останнім часом відповідач не проживає у гуртожитку за місцем її реєстрації, та має заборгованість по квартирній платі станом на 01.04.2020 у розмірі 3185,37 грн. за період з 01.05.2017 по 01.04.2020. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 18.05.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час, з урахуванням положень п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві положення) ЦПК України, доповненим згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», та згідно із Законом України № 731-ІХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] з 27.04.1989 працювала у ДП «ХЕМЗ». Відповідно до\~статті 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно ордеру № 543 від 18.04.2002, [PERSON] надана жила площа у гуртожитку № 2, який належить ДП «ХЕМЗ» за адресою: [ADDRESS] , кімнати №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [ADDRESS] , площею 16,9 кв.м., 12,9 кв.м., 12,9 кв.м. Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ДП «ХЕМЗ». Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, відповідач зареєстрована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . На підставі наказу № 197к про припинення трудового договору [PERSON] звільнено з ДП "ХЕМЗ" на підставі п.1\~ст.40 КЗпП України. Згідно зі\~ст. 132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Таким чином, після свого звільнення [PERSON] фактично втратила правові підстави для проживання у гуртожитку, який був наданий їй як працівнику підприємства. Главою 4 ЖК України\~не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням. У\~статті 130 ЖК України\~передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави\~ЖК України, зазначене питання врегульоване лише у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з\~Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~та\~Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей\~71,\~72 ЖК України. Згідно зі ст.ст.71,72 ЖК України\~у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Факт відсутності наймача [PERSON] без поважних причин в житловому приміщенні - у гуртожитку [ADDRESS] , [ADDRESS] більше шести місяців підтверджується актами ДП «ХЕМЗ» від 11.03.2019, від 13.09.2019, від 10.03.2020. Таким чином, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання відповідача у гуртожитку протягом тривалого періоду (більше шести місяців), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS] , [NUMBER] , [ADDRESS] , зі зняттям її з місця реєстрації. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved