Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на будинок, вказуючи, що 23.06.1996 року [PERSON] купив у Орендного підприємства Баштанський сирзавод жилий будинок [ADDRESS] загальною площею 75,1 кв. м., жилою площею 46,9 кв. м., з допоміжними будівлями та спорудами: жилий будинок - А-1, веранда літ. а-1., ганок №1, споруди № 2, 1, який розташований в [ADDRESS] . Цей жилий будинок належав ОП «Баштанський сирзавод» (ПАТ «Баштанський сирзавод») на підставі «Реєстраційного посвідчення», виданого на підставі рішення виконавчого комітету Баштанської міської ради Миколаївської області за №105 від 23.12.1994 року, та зареєстрованого Баштанським РБТІ за реєстровим №849 від 06.01.1995 року. Договір купівлі-продажу цього жилого будинку був складений в простій письмовій формі, що підтверджується договором купівлі-продажу №192 від 23.06.1996 року, зареєстрованого на Миколаївській Товарній Біржі «Нерухомість Південь», який був зареєстрований Баштанським РБТІ у реєстрову книгу №3169 від 27.06.1996 року. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку [PERSON] сплатив продавцеві 600 000 000 (шістсот мільйонів) карбованців, а продавець передав йому жилий будинок. Отже на даний час [PERSON] повністю виконані умови цього правочину, так як він сплатив повністю гроші за жилий будинок, прийняв його від власника, а останній передав будинок йому та документи до нього, тобто фактично [PERSON] придбав право власності на жилий будинок. Підтвердженням досягнення домовленості щодо істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна №192 від 23.06.1996 року, зареєстрованого на Миколаївській Товарній Біржі «Нерухомість Південь». [INFO] року [PERSON] помер. В квітні місяці 2019 року вона звернулася до Баштанської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадкових прав на 1/2 частку жилого будинку після смерті чоловіка [PERSON] 11 квітня 2019 року державний нотаріус Баштанської державної нотаріальної контори О.В.Павлова постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №187/02-31 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Миколаївською Товарною Біржею «НерухомістьПівдень» 23.06.1996 за реєстровим №192. Наразі немає можливості посвідчити цей договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача \-\-\-\-\-\-\-до суду не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутність представника та визнання позову. Третя особа до суду не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , договору купівлі-продажу №192, техпаспорт на будинок, копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2019р., довідку від 20.03.2019р., копію спадкової справи №18/2019) суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, чоловіком позивача [PERSON] було укладено договір купівлі будинку [ADDRESS] . Умови договору сторонами було виконано повністю. Після смерті чоловіка позивача необхідно оформити свої спадкові права на вищевказаний будинок. На даний момент можливості посвідчити цей договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 1996 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсно обґрунтованими, а вимогу такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved