Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно: квартира, земельна ділянка площею 0,1675 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. Зазначене майно позивач успадкувала, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, на успадкованій позивачем земельній ділянці в 1996 році було побудовано житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS]. 07.04.2008 року даний будинок було прийнято в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, проте [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на вказаний будинок, а тому за відсутності правоустановчого документу на житловий будинок, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS]. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок . В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, надали суду лист де просять розглядати справу без участі їх представника. Третя особа в судове засідання не направили свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної справи, спадкової справи № 832014 до майна померлого [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що позивач перебувала в шлюбі з [PERSON] з 01.02.2005 року . Дане підтверджується копією свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] (а.с.7). Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с.8). Встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина, як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала та належно оформила і зареєструвала своє право на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,1675 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. Наведене підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 10.09.2014 року та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9-11, 12-13). Відповідно до рішення №34 від 14.05.1996 року гр.. [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS]. З матеріалів даної справи та спадкової справи вбачається, що позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у вигляді будинку в [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці, яка в порядку спадкування вже належить позивачу. Однак, згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок в зв'язку з відсутністю право установчого документа на будинок (а.с.19). Встановлено, що 09.03.2005 року на ім'я [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок в [ADDRESS]. (а.с.14-16). Та 07.04.2008 року було прийнято державною приймальною комісією в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт - житловий будинок «А» , сарай «Б» в [ADDRESS]. Дане підтверджується Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту. (а.с.17-18). З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи вбачається, що позивач подавала заяви про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON], інших спадкоємців не виявлено. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач у встановлений шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Встановлено, що спадщину у вигляді житлового будинку вона не оформила через відсутність право установчого документа на майно. Однак, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На думку суду, до складу спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок в с. Фурсах, який належно не зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, згідно ч.4 ст. №3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Так, встановлено, що будинок №239 в с. Фурсах було побудовано в 1996 році, про що зазначено в Акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, але на той час державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася, як підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року та Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від 07.12.1990 р № 533- ХІІ. За змістом положень зазначеної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу виникнення права власності на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. З зазначеного вище Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 07.04.2008 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] збудований згідно з рішенням Фурсівської сільської ради №34 від 14.05.1996 року. Згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З 1 січня 2013 набула чинності нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про внесення права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Отже, з встановлених в судовому засіданні обставин вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, але відсутність державної реєстрації спадкового майна не є підставою позбавити спадкоємця права на це майно. Суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно - будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] року спадкодавця [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved