Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача про стягнення боргу в якому вказує,що 06.10.2013 року між ним та позивачем було укладено договор займу відповідно якого відповідач взяв у нього в борг 20000 гривен. Відповідач зобов»язався повернути борг до 01.03.2014 року,що підтвердив розпискою. До цього часу відповідач борг не повернув.Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 20000 грн. та судовий збір . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав,надав аналогічні пояснення по суті позову. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що зазначену суму боргу позивач йому не передавав, 20000 грн.-це сума його карточного боргу перед позивачем .Розписку він писав ,знаходячись в стані алкогольного сп"яніння. Заслухавши сторони ,дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України «За договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти ,або інші речі ,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками.Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян . На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1049 ЦК України «Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором». Відповідно до ст.1050 ЦК України «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.» Відповідно до ст.625 ЦК України «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання» Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на докази. У судовому засіданні позивач представив розписку від 06.10.2013 року відповідно до якої відповідач взяв в борг у позивача 20000 гривен і зобов»язався повернути їх в повному обсязі до 01 .03.2014 року. Свої обов»язки по передачі грошей позивач виконав, що підтверджено наданою до справи розпискою. Відповідач в зазначений в розписці строк-01.03.2014 року борг не повернув . Відповідно до правових позицій,викладених в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року,обов"язкових для виконання всіма судами України , письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або реч Таким чином доводи відповідача про те,що він не отримував від позивача зазначені грошові кошти свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. Крім того , вони спростовуються розпискою,яка написана власноруч позивачем. Отже ,в судовому засіданні були встановлені та підтверджені наступні факти та відповідні їм правовідносини,а саме: між позивачем та відповідачем дійсно відбувся договір позики на підтвердження якого відповідач надав позивачу розписку.Зобов»язання по поверненню боргу відповідач не виконав. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі . Відповідно до ст.88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved