Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.09.2018 року у справі № 425/2469/18 кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Через вчинення зазначеного кримінального правопорушення, відповідач завдав потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, через які потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Луганської обласної дитячої клінічної лікарні з 02.06.2018 року по 12.06.2018 рік, внаслідок чого лікарня понесла витрати на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 6\~102,10 грн. У зв`язку з тим, що Луганська обласна державна адміністрація є головним розпорядником коштів обласного бюджету для фінансування витрат на утримання підпорядкованих йому комунальних закладів охорони здоров`я, втому числі і Луганської обласної дитячої клінічної лікарні, заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області просив суд стягнути з [PERSON] на користь Луганської обласної дитячої клінічної лікарні витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, в розмірі 6\~102,10 грн. та судові витрати. Прокурор у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представники Луганської обласної державної адміністрації та Луганської обласної дитячої клінічної лікарні до судового засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засіданні відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суд, заслухавши думку прокурора, оцінивши докази, які містяться\~\~в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. 20.05.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в судах у випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру»\~визначено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Згідно вимог ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч. 2 або ч. 3\~ст. 25 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до ч. ч. 3, 7\~ст. 128 КПК України\~цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , навчається в Первомайському індустріально-педагогічному технікумі за професією 4113 «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення», строк навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року та його дохід в період з вересня 2018 року по жовтень 2018 року включно становить 1 013,32 грн., що підтверджується копією паспорту, відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 30.11.2018 року № 1187, довідкою від 22.11.2018 року № 425 та довідкою про доходи від 22.11.2018 року № 426 виданими Первомайським індустріально-педагогічним технікумом (а.с.20, 29, 22, 23). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.09.2018 року кримінальне провадження за обвинуваченням неповнолітнього [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 26). Потерпілий [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні в Луганській обласній дитячій клінічній лікарні в період з 02.06.2018 року по 12.06.2018 року, внаслідок чого витрати на його лікування склали 6\~102, 10 грн., що підтверджується довідкою, виданою Луганською обласною дитячою клінічною лікарнею від 26.10.2018 року № 1274 та вартістю 1-го койко/дня в Обласній дитячій клінічній лікарні відповідно до затвердженого кошторису зі змінами станом на 23.03.2018 року (а.с. 9, 10). Пунктом 1.2 Статуту Луганської обласної дитячої клінічної лікарні, затвердженого розпорядженням голови обласної держадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 15.01.2018 року за № 24 встановлено, що Луганська обласна дитяча клінічна лікарня є комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснює обласна рада або уповноважений нею орган (а.с. 11-зворот) Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області повідомив позивачів про намір звернутися до Рубіжанського міського суду Луганської області в їх інтересах із зазначеним позовом листами від 26.11.2018 року № 4485 вих. 18 та від 26.11.2018 року № 4486 вих. 18 (а.с. 24, 25). Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно доч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року передбачено, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. 1-3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 16.07.1993\~№ 545 якщо злочин вчинено неповнолітньою особою або суспільно небезпечне діяння вчинено малолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 зазначеного Кодексу. Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Такої ж позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 року по справі "Хаммерн (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що була закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним поставленого йому у вину діяння. Положення пункту 2\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не порушено. У справі «Вулах та інші проти Росії» (скарга № 33468/03, рішення від 10 січня 2012 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що виправдання у кримінальному судочинстві чи припинення кримінального переслідування не повинні перешкоджати цивільній відповідальності у виді виплати компенсації, що виникає на підставі менш тяжкого тягаря доказування тих же фактів. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. \~Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У зв`язку з тим, що\~Луганська обласна дитяча клінічна лікарня є комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, яка фінансується із обласного бюджету,\~на даний час не вжито заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину відповідача, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, а закриття кримінального провадження щодо відповідача не звільняє його від обов`язку з відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла, внаслідок його протиправних дій, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати Луганській обласній дитячій клінічній лікарні вартість стаціонарного лікування потерпілого у розмірі 6\~102,10 грн. Частина 6\~ст. 141 ЦПК України передбачає, що \~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з позивача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved