Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що 19.12.2018 в Маньківському районі Черкаської області на а/д Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF», державний номер [NUMBER] , з причепом «ZREMB», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Ford», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Audi», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 12.02.2019 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF», державний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2408741. 16.01.2019р. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало заяву на виплату страхового відшкодування [PERSON] , який є власником пошкодженого транспортного засобу «Audi», державний номер [NUMBER] . Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Audi», державний номер [NUMBER] , складає 38 579 грн. 56 коп. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 37579 грн. 56 коп. Транспортний засіб «Ford», державний номер [NUMBER] , застраховано в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 12.11.2018 р. ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 12.11.2018р. виплатило страхове відшкодування власнику автомобілю «Ford», державний номер [NUMBER] в розмірі 58 765 грн. 46 коп. Таким чином до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» перейшло право зворотної вимоги. 22.04.2019р. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації від ПрАТ «СК «Провідна». ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» в розмірі 57765 коп. 46 коп., на підставі заяви, яку надало ПрАТ «СК «ІІРОВІДНА». Загальний розмір страхового відшкодування здійсненний ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» внаслідок ДТП склав 95 345 грн. 02 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники процесу не не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачеві на адресу реєстрації місця проживання, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, судові виклики з зазначенням дату, часу та місця розгляду справи. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет було викладено оголошення, в якому зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа та роз`яснено відповідачу наслідки неявки в судове засідання, що підтверджують заперечення відповідача. Крім того, відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Представник відповідача про причини неявки не повідомила. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі змісту п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи, суду не було надано відповідачами жодних відомостей щодо зміни місця проживання/перебування відповідача. Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. З запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов відповідач або його представник до суду не зверталися. Заяв, клопотань та заперечень від відповідача або його представника до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин та з письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2018р. в Маньківському районі Черкаської області на а/д Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAF», державний номер [NUMBER] , з причепом «ZREMB», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Ford», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Audi», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 12.02.2019р. по справі №701/8/19, [PERSON] було визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та назначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова набрала законної сили 03.03.2019 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF», державний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2408741, який діяв на дату настання зазначеної ДТП на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 16.01.2019 р. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало заяву на виплату страхового відшкодування [PERSON] , який є власником пошкодженого транспортного засобу «Audi», державний номер [NUMBER] . Вартість матеріального завданого збитку завданого власнику транспортного засобу «Audi», державний номер [NUMBER] , складає 38579,56 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією № Г013200 від 06.02.2019 р. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від потерпілої особи ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 37579 грн. 56 коп., що підтверджується платіжними дорученням № 33845 від 14.03.2019р. Транспортний засіб «Ford», державний номер [NUMBER] , застраховано в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 12.11.2018 р. ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 12.11.2018р. виплатило страхове відшкодування власнику автомобілю «Ford», державний номер [NUMBER] в розмірі 58765 грн. 46 коп., що підтверджується платіжними дорученням № 006946 від 19.02.2019. Таким чином, до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» перейшло право зворотної вимоги. 22.04.2019 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації від ПрАТ «СК «Провідна». ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на підставі заяви від ПрАТ «СК «ІІРОВІДНА в розмірі 57765 грн. 46коп., що підтверджується платіжними дорученням № 35314 від 31.05.2019. Загальний розмір страхового відшкодування здійсненний ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» внаслідок ДТП склав 95345 грн. 02 коп. Відповідно до п.2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пп. «г» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оскільки, постановою суду [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та допустив порушення в тому числі п.31.1. Правил дорожнього руху України, відповідно яким технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, а позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерілій особі, відтак ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримав право вимоги звернутися до відповідача за компенсацією сплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем розрахунки позивача не спростовані, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про здійснення ним виплат та їхнього розміру суду не надано. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про відшкодування позивачеві заявлених сум у добровільному порядку. Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06. 2018 року у справі № 826/1216/16. Судом встановлено, що 22.03.2021 року між Приватним акціонерним товаристом «Страхова компанія «ЮВЕНІС» та фізичною особою підприємцем адвокатом Домашенком О.Є. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги. Пунктом 4 вказаного договору погоджені умови щодо вартості послуг і порядок розрахунків. Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем було подано до суду копію договору №11/2021 про надання професійної правничої допомоги від 22.03.2021 року; ордер серія КС №846425 від 22.03.2021 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3259/10 виданого Домашенку О.Є. Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 дійшов висновків про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього зміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а ній розмір обгрунтованим. Також в постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність доказів сплати понесених витрат також не є перешкодою для їх присудження (така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих заявником документів, суд вважає суму витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. співмірною наданим адвокатом обсягом послуг, складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг, враховує критерії їх реальності та розумність їхнього розміру. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved