Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про виселення останнього з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 2012 рік. Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2003 р. спірна квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності. На даний момент, в спірній квартирі зареєстровані три особи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оскільки стосунки між позивачем та відповідачем були досить складними, так як, відповідач зловживає спиртними напоями, створює конфлікти, сварки, висловлює погрози на її адресу не зважаючи на присутність дитини, позивач була вимушена проживати разом з дитиною в квартирі у сторонній людині, тоді як відповідач проживає у її квартирі та взагалі не сплачує за комунальні послуги. А тому вона змушена була звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з обставин, що викладені у позовній заяві та просили про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, та просив суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи ЖБК «Маяк» №5 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з обставин, про які зазначала позивач та її представник. Крім того, зазначив, що відповідач дійсно зловживає спиртними напоями, не сплачує комунальні послуги, приводить до квартири в будь який час доби сторонніх осіб, на всі його зауваження, останній ніяким чином не реагував, а навпаки висловлювався в його адресу брутальною лайкою. Також зазначив, що до нього як до голови кооперативу неодноразово звертались сусіди відповідача з проханням застосовувати міри впливу на відповідача, який заважав їм своєю гучною поведінкою відпочивати у нічний час. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, зазначивши, що проти позовних вимог не заперечують. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про що не заперечували сторони. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.1995 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року було розірвано. 16.06.1997 року у подружжя народилась дочка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ванжулівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 03 липня 1997 року (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2003 року, за р.№2-3317 та зареєстрованого в БТІ м. Києва за №181/33413 від 13.10.2003 р., двохкімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 47,0 кв.м., жилою площею 30,10 кв.м., на праві приватної власності належить [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України позбавити громадянина житла можливо лише на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. На даний час у спірній квартирі зареєстровані сторони та їх неповнолітня дочка, що підтверджується довідкою Ф№3, виданою ЖБК «Маяк» 30.10.13 р. (а.с.5) В судовому засіданні позивач пояснила, що між нею та її колишнім чоловіком почали виникати непорозуміння, конфліктні ситуації, які переростали в скандали та бійки, що призвело до того, що вона з дочкою почала проживати за іншим місцем мешкання, а відповідач залишився проживати в її квартирі. Відповідно до ст. 157 Житлового Кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив суду, що з [PERSON] познайомився в 2013 році, коли остання в ночі вискочила з - під кущів в одному халаті та була вся в крові. Свідок вийшов зі своєї машини підійшов до [PERSON] і спитав, що трапилось, вона пояснила, що її побив колишній чоловік, який перебуває в стані алкогольного сп'яніння і попросила відвести її в міліцію. Свідок після цього продовжував спілкуватись з [PERSON] Через деякий час він познайомився з відповідачем, який зустрів його після роботи та почав погрожувати останньому розправою з його життям. Окрім цього, свідок пояснив, що зі слів [PERSON] йому відомо, що між нею та відповідачем виникали конфлікти, оскільки [PERSON] зловживає спиртними напоями, часом відношення відповідача до позивача стало вкрай неприпустимим, позивач викликала міліцію, а потім взагалі з дочкою почала проживати окремо в найманій ними квартирі. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до листа на адвокатський запит №К-5 від 17.10.2013 р. Деснянського районного Управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в м. Києві від 08.11.2013 р. за №46/126аз, повідомили, що згідно бази даних «Армор» зареєстровано сім заяв від [PERSON] на протязі початку 2012 року - 2013 року (а.с.16). Лист служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №01-04-4575 від 12.11.2013 року містить дані, що у них на обліку перебувала родина неповнолітньої [PERSON], [INFO] Також зазначено, що з батьком, [PERSON], було проведено профілактично - роз'яснювальну бесіду щодо неприпустимості вчинення насильницьких дій стосовно до своїх близьких; 01.04.2013 р. та 22.04.2013 р. на адресу відділу кримінальної міліції у справах дітей Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві направлено листа з проханням провести всебічну перевірку щодо фактів насильства і сім'ї [PERSON] та вжити відповідні заходи до агресора. У відповідь на лист Служби ВКМСД Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві повідомив, що з гр. [PERSON] проведено профілактично - роз'яснювальну бесіду та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність. Відповідно до інформації, зазначеної в листі Деснянського у м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за № 534 від 27.03.2013 р. сім'я [PERSON] перебуває на обліку Центру, з нею проводиться робота у форматі картки отримувача послуг, фахівцями Центру надається психологічна та соціально - педагогічна підтримка. Також в матеріалах справи (а.с.19) міститься копія пояснень відповідача, наданих на ім'я начальника служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в яких він зазначив, що «під впливом емоційного стану я міг вдарити доньку та дружину, зобов'язуюсь більше не бити свою дружину та дочку». Отже, для застосування норм вищезазначеної статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, тощо. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона є дочкою сторін. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями, поводиться агресивно по відношенню до неї та її мами, погрожує, вчиняє сварки, які часто переходили в бійки. В травні 2013 року вона з мамою переїхала проживати в інше житло, оскільки проживати разом з батьком стало неможливим. Крім того, вона дуже часто в свою адресу чула від батька, що вона не його дитина. Відповідач до неї вчиняв фізичне насильство, бив її. Вона ходила до школи в синцях, в ночі за волосся стягував її з ліжка. Свідок боїться свого батька і не бажає з ним проживати разом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач в судовому засіданні на підтвердження своїх заперечень проти позову, будь-яких доказів не надав. Враховуючи те, що заходи попередженняз астосовані до відповідача про недопущення вчинення насильства у сім'ї, що застосовувались органами внутрішніх справ, не дали позитивних результатів, значна кількість сварок та неможливі умови спільного проживання з відповідачем продовжують існувати, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] підлягає виселенню з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Виселення відповідача з спірної квартири не перешкоджає останньому брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, місце проживання якої між батьками після розлучення не визначалось. Оскiльки суд задовольняє позовнi вимоги, з вiдповiдача на користь держави вiдповiдно до ст. 88 ЦПК України пiдлягають стягненню судовi витрати по справi, якi складаються з витрат по сплатi судового збору у розмiрi 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved