Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до фізичної особи підприємця [PERSON], у якій просить суд стягнути з відповідача борг за невиконане зобов'язання в сумі 14 328,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 05.07.2013 р. на підставі Договору "на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт" б/н від 05.07.2013 р. суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа [PERSON], відповідно до умов Договору, зобов'язався виконати для замовника [PERSON] комплекс робіт по проектуванню і розробці веб-сайту у відповідності до Технічного завдання вартістю 82 000, 00 грн. (п., п. 2.4. Договору). Авансовий платіж був сплачений 05.07.2013 р. в сумі 14 328,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Відповідно до п. 4.1 строк надання послуг становить 60 банківських днів який розпочинається після двох днів моменту передплати, тобто з 07 липня 2013 р., отже 05 липня 2013 р. позивачем оплачено І етап робіт у сумі 14 328, 00 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №05. Таким чином кінцевий строк надання послуг за договором б/н від 05.07.2013 р. становить 27.09.2013 р. Станом на 01 лютого 2015 р. відповідачем послуги не надано та не повернуто передплату в розмірі 14 328,00 грн. 21.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію про повернення боргу за не виконане зобов'язання але ніякої відповіді не отримано. Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача борг за невиконане зобов'язання в сумі 14 328,00 грн. В судове засіданні позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, зазначила, що позов не визнають в повному обсязі. Судом встановлено, що 05.07.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт. Відповідно до п. 2.1. Договору, ФОП [PERSON] зобов'язався виконати комплекс робіт по проектуванню і розробці веб-сайту, у відповідності до Технічного завдання, а [PERSON] зобов'язався прийняти та сплатити послуги за договором. Відповідно до п. 4.1. Договору, виконавець приступає до виконання робіт за договором протягом 2-х робочих днів з моменту отримання першого платежу, передбаченого п. 5.2.1 договору. Згідно до п. 5.1. Договору вартість робіт складає 71640 грн., та сплачується у п'ять етапів виконання робіт. Пунктом 5.2.1. Договору встановлено, що перший етап робіт сплачується у розмірі 14 328 грн. в трьохденний строк з моменту підписання договору. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №05 від 05.07.2013 року, позивачем було сплачено відповідачу суму у розмірі 14328 грн. за розробку веб-сайту. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, механізм їх захисту регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, зокрема, мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами склалися договірні відносин, а саме у сфері розробки веб-сайту. Як вбачається з наданих відповідачем заперечень, відповідач приступив до виконання робіт, передбачених договором та здійснив наступне: створено опис архітектури та структури проекту, складений кошторис по проекту, надана комерційна пропозиція, розроблений проект веб-сайту. Дані документи були надіслані позивачу для з'ясування подальших дій по договору. Однак, в подальшому позивач на зв'язок не виходив, повідомлень від нього про розірвання договору не надходило. Зазначає, що дана поведінка позивача створила непереборні перешкоди для розробки повного та всебічного технічного завдання. У зв'язку з цим роботи по надання послуг по розробці веб-сайту були зупинені. Таким чином, відповідач, приступивши до виконання робіт за договором, підтвердив виконання позивачем факту сплати коштів за вказаним договором за перший етап. Акту виконаних робіт за вказаним договором, відповідачем надано суду не було. Згідно з нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Отже, свої зобов'язання, передбачені договором від 05.07.2013 року позивач виконав, однак, відповідач ФОП [PERSON], в повному обсязі своїх зобов'язань, що передбачені п. 2.1. Договору, не виконав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за невиконане зобов'язання в розмірі 14 328,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. Фіксування судового засідання, у відповідності до ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося.

Outcome: approved