Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку, з його дозволу, зареєстровані відповідачі - його донька [PERSON] та її чоловік [PERSON] З 2013 року відповідачі перестали проживати в його будинку та почали винаймати інше житло. У зв'язку з цим, позивач просив визнати відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки їх реєстрація в будинку перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження жилим приміщенням та оформлення субсидії. В судове засідання позивач не з'явився, в позові вказав про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надали, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі свідоцтва про права особистої власності на житловий будинок від 22.10.1990 року позивач є власником будинку [ADDRESS]. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] З домової книги вбачається, що відповідачі зареєстровані в будинку [ADDRESS]. З довідки, виданої виконкомом Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області від 03.05.2017 року за №633 встановлено, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку. Актом обстеження від 03.05.2017 року підтверджений факт не проживання [PERSON] та [PERSON] у вищевказаному будинку. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved