Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 30.12.2011 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину- [PERSON] , [INFO] та встановлення місця проживання дитини разом з нею. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісності характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивач вказав, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з січня 2019 року дитина залишилася проживати з нею за адресою їх спільного проживання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому\~ суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник \~\~\~третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради\~\~\~не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та прохав при винесенні рішення судом врахувати висновок органу опіки та піклування. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.\~\~\~\~\~\~ Згідно із вимогами ч. 3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому між ним та відповідачем 30.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 609, що підтверджено свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з січня 2019 року. Дошлюбне прізвище позивача- [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що спір про розподіл спільно нажитого майна не існує. Відповідно до 51 ч.1\~Конституції України,\~ст. 24 ч. 1 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами\~ст. 24 ч. 1 СК України\~встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається « [PERSON] », у відповідача « [PERSON] ». Судом встановлено, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з січня 2019 року дитина- [PERSON] , 2012 р.н. залишився проживати з позивачем по справі- [PERSON] за адресою їх спільного проживання в м. Бердянську. З`ясовано, що дитина- [PERSON] , 2012 р.н. перебуває на повному утриманні позивача. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного органом опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради 30.11.2020 року за адресою проживання: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання малолітньої дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] від 08.06.2021, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місця проживання [PERSON] , 2012 р.н. з матір`ю, [PERSON] , 1984 р.н. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 171 СК України\~регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved