Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.08.2013 року між ПАТ «Фортуна-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №04КР/31/1243/ФР, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 50000 грн., зі сплатою 22 % річних процентів за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном 15.08.2016 року. З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали Договір поруки №04ПР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року. 22 листопада 2018 року між ПАТ «Фортуна-Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було украдено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №04КР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року. Проте, вказані зобов`язання за Кредитним договором відповідачами не виконуються, кредитні зобов`язання постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 11.02.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 65 941,17 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Заочним рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2019 року у справі №362/1180/19 року позов задоволено, та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором №04КР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року в розмірі 65 941 грн. 17 коп. Крім того, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 960 грн. 50 коп. з кожного. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2020 року заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором - скасова і призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачі, які були належним чином повідомленими про місце, день і час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, не повідомили суд про причини свого неприбуття, разом з тим в матеріалах справи міститься відзив, в якому останні просять суд відмовити в задоволенні позову. Крім того, представник відповідачів подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що 15.08.2013 року між ПАТ «Фортуна-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №04КР/31/1243/ФР, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 50000 грн., зі сплатою 22 % річних процентів за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном 15.08.2016 року (а.с. 7-13). З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та [PERSON] уклали Договір поруки №04ПР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року (а.с. 15-16). 22 листопада 2018 року між ПАТ «Фортуна-Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було украдено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №04КР/31/1243/ФР від 15.08.2013 року (а.с. 18-22). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Катіл» станом на 11.02.2019 року становить 65 941 грн. 17 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 37081,91 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 27026,56 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 1832,70 грн. (а.с. 17). Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.ч.1 і 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебігу позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до частини п`ятої цієї статті за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Враховуючи положення ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення заборгованості по тілу та процентам за користуванням кредитом має застосовуватися загальний строк позовної давності - три роки. У даному разі строк позовної давності не сплинув, оскільки кінцевий термін повернення кредиту є дата "15 серпня 2016 року", а позивач звернувся до суду 26.02.2019 року, в межах строку позовної давності. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що відповідачі не належним чином виконують свої обов`язки перед кредитором, у зв`язку з чим наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості є обгрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved