Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просив визнати за ним в порядку спадкування, право власності на 1/3 частину 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул Матросова, 22 та право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 2,77 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області та належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0193588. Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 27 вересня 2002 року померла його бабуся [PERSON]. Після смерті бабусі позивача відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул Матросова, 22 та на земельну частки (паю) площею 2,77 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області. Згідно заповіту бабуся заповіла батькові позивача 1/3 частину належного їй майна та він у передбачений законом строк звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] та таким чином прийняв належну йому частку спадщини. Проте, 01 липня 2004 року батько позивача, [PERSON] помер, не встигши юридично оформити прийняте спадкове майно. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове нотаріусом йому було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця та рекомендовано звернутись до суду. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявились. Представник подав до суд заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач, Краснослобідська сільська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання, в якому просить розглянути справу у відсутність представника сільської ради та з рішенням суду погодиться. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 26 вересня 2002 року померла бабуся позивача [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 29 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] 1-БК №399842. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул. Матросова, 22 та земельна частка (пай) площею 2,77 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області та належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0193588. 27 травня 1994 року [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого вона заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В лютому та березні 2003 року до Обухівської державної нотаріальної контори звернулись спадкоємці померлої [PERSON] її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини за законом, яка складалася з житлового будинку, земельної ділянки в селі [PERSON] та земельної частки паю. 28 березня 2003 року до Обухівської нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна після смерті її матері [PERSON] на користь [PERSON], а 24 вересня 2003 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 04 лютого 2004 року Обухівською районною державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,3710 га, що знаходиться на території Краснослобідської сільської ради Обухівського району, на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП ім.. [PERSON] розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах, на майновий пай КСП ім.. [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] по 1/5 частці спадкового майна, а на 3/5 частки спадкового майна спадщина залишилася відкритою. Вказані обставини встановлені рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 листопада 2007 року, яким визнано вищезазначені Свідоцтва про право на спадщину за законом видані Обухівською районною державною нотаріальною конторою на імя [PERSON] та [PERSON] недійсними. Та визнано право власності за [PERSON] на спадкове майно в розмірі 1/3 частки, яке складається з 62/100 частин житлового будинку з по господарськими спорудами за адресою с. Красна слобідка, вул Матросова, 22, Обухівського району Київської області, земельну ділянку площею 0,3710 га, що розташована на території Краснослобідської сільської ради, права на земельну частку (пай) в розмірі 2,77 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у власності КСП ім.. [PERSON], Краснослобідської сільської ради, права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім.. [PERSON] СТДВ «Краснослобідське» в с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області, після померлої [PERSON]. Вказаним рішенням також встановлено, що весь обсяг спадкового майна підлягає поділу між спадкоємцями за заповітом померлої спадкодавиці [PERSON], визначено прерогативу спадкування за заповітом над спадкуванням за законом. Отже, судом встановлено, що батькові позивача [PERSON] померлою [PERSON] відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Краснослобідської сільської ради 27 травня 1994 року, було заповідано 1/3 частину належного спадкодавиці майна. Батько позивача, [PERSON], у передбачений законом строк звернувся як встановлено в ході розгляду справи до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], а отже з наведеного вбачається, що останній прийняв у спадщину 1/3 частину спадкового майна, яке складається з права власності на 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул Матросова, 22 та права на частину земельної частки (паю) площею 2,77 га в умовних кадастрових гектарах. 01 липня 2004 року помер батько позивача [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 27 та видано свідоцтво про смерть [PERSON] І-БК № 514297 та не встиг юридично оформити право власності на прийняте спадкове майно. Позивач, [PERSON], звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька та за його заявою було заведено спадкову справу. Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлого [PERSON], державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори на у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частину 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул Матросова, 22 та на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 2,77 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області та належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0193588, оскільки відсутні документи які підтверджують право власності спадкодавця на таке нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судовому практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року вбачається, що «Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Враховуючи вищевикладене, право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 2,77 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області та належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0193588 перейшло до спадкоємців [PERSON], тобто до позивача по справі [PERSON]. Після смерті [PERSON] до його спадкового майна також входить право власності на 1/3 частину 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул Матросова, 22, який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 12.06.1990 року, що зареєстроване в Обухівському бюро технічної інвентаризації, та було успадковано ним після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, але юридично не оформлено. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України вказує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Абзацом 2 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПКУ\~звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі\~ст.1217 ЦК України\~спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Згідно\~зі ст.1222 ЦКУ\~спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] та єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини, тобто прийняла спадщину після смерті батька в установленому законом порядку, тому відповідно до вимог законодавства є всі правові підстави для задоволення позову. Як вбачається зі змісту статей\~10,\~11,\~60 ЦПК України, цивільне\~\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Сторони та інші особи,\~\~які беруть участь у справі,\~\~мають рівні\~\~права\~\~щодо\~\~подання\~\~доказів,\~\~їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в\~\~межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін\~\~та\~\~інших\~\~осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~\~на\~\~які\~\~вона посилається\~\~як\~\~на\~\~підставу\~\~своїх\~\~вимог\~\~або заперечень,\~\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням вищевикладених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв'язок в сукупності приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved