Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку на даний час зареєстрована відповідач, [PERSON] , яка за вказаною адресою з січня місяця 2020 року не проживає, не оплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири за місцем реєстрації. Відповідно до рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Для вчинення ряду правочинів щодо будинку, необхідна згода проживаючих в ній осіб. Реєстрація відповідача в даному житловому приміщенні не дозволяє позивачу розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує його права, як власника житла. При зверненні до відповідача [PERSON] з проханням про зняття з реєстрації в добровільному порядку, остання ухилялася від вирішення вказаного питання. У зв`язку з вищевикладеним позивач просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судовий збір з відповідача просить стягнути на його користь. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив даний позов задовільнити. Судовий збір із відповідача на його користь не стягувати. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували, щодо задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив те, що у літку 2021 року відповідач за згодою позивача в його присутності забрала з будинку за адресою: [ADDRESS] , всі належні їй речі і написала розписку про відсутність до позивача претензій. Суд вислухавши сторін, свідка, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу, [PERSON] , на праві власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.8 - 17). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб №937 від 21.10.2020 року, яка видана виконавчим комітетом Гальчинської сільської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,26). Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7) Відповідач з січня 2020 року за вказаною адресою не проживає, не оплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку за місцем реєстрації. Реєстрація [PERSON] в даному житловому приміщенні не дозволяє позивачу розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує її права, як власника житла. При зверненні до відповідача з проханням про зняття з реєстрації в добровільному порядку, остання ухилялася від вирішення вказаного питання добровільно. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР, якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Статтею 150 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованою у будинку за адресою: [ADDRESS] , фактично в ній не проживає, не несе будь-яких обов`язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не сплачує комунальні послуги. Позивач не перешкоджає відповачу у користуванні вищевказаним житлом. Встановлених законом випадків збереження за відповідачкою права користування квартирою судом не встановлено. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зі змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє позов та визнає відповідача, [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи клопотання позивача, суд не стягує з відповідача на його користь судові витрати.

Outcome: approved