Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 29.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») був укладений Кредитний договір №СМ- 8МЕ200/3 52/2008. Згідно з Кредитним договором Банк надав Позичальнику кредит шляхом надання траншу на загальну суму 100 700,00 швейцарських франків. Для забезпечення повного та своєчасного виконання Позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором - 29.07.2008 року укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та гр. [PERSON] договір іпотеки № РМ-8МЕ200/352/2008. Предметом договору іпотеки є нежитлова будівля, магазин промислових товарів, загальною площею 89,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] При укладенні договору іпотеки до реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис № 7644916 від 29.07.2008 року. Проте, як стало відомо, на виконанні в відділі державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 323/1243/13-ц(2/323/379/13) виданого 14.10.2013 року про стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів. 22.01.2014 року державним виконавцем Калюжною Н.І., органу державної виконавчої служби Оріхівського управління юстиції винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно реєстратором: [PERSON], Реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області та зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 27.01.2014 за реєстраційним номером 16834249. Зазначений арешт перешкоджає Позивачу задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. TOB «ОТП Факторинг Україна» вважає неможливим звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог третіх осіб, оскільки стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається для задоволення вимог саме стягувача-заставодержателя. Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію TOB «ОТП Факторинг Україна» своїх законних прав як іпотекодержателя щодо арештованого майна. Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Правонаступництво кредитора: 27.05.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) у відповідності до ст. ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором № CM-SME-200/352/2008 від 29.07.2008 р. право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України «Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за вищевказаними кредитним договором та договором поруки. Прохають Звільнити з - під арешту майно, а саме: нежитлову будівлю, магазин промислових товарів, загальною площею 89,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], на яку накладено арешт відділом державної виконавчої служби Оріхівського РУЮ. В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, прохав його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами згоден у повному обсязі. Представник відділу державної виконавчої служби Калюжна Н.І. прохала вирішити питання на розсуд суду. Суд заслухавши сторони по справі , вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.07.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір №СМ- 8МЕ200/3 52/2008./а.с.4-12/ Для забезпечення повного та своєчасного виконання Позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором - 29.07.2008 року укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та гр. [PERSON] договір іпотеки № РМ-8МЕ200/352/2008./а.с.13-19/. Предметом договору іпотеки є нежитлова будівля, магазин промислових товарів, загальною площею 89,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] При укладенні договору іпотеки до реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис № 7644916 від 29.07.2008 року. 22.01.2014 року державним виконавцем Калюжною Н.І., органом державної виконавчої служби Оріхівського управління юстиції винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно реєстратором: [PERSON], Реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області та зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 27.01.2014 за реєстраційним номером 16834249./а.с.20-26/. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстравції. Відповідно до ч. 3,4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, а також що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна Згідно Іпотечного договору від 19 липня 2008 року Предмет іпотеки з цього ж часу перебуває у заставі Банку. Згідно із ч. 1 та 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, одним з яких передбачено стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Розділом 5 Іпотечного договору встановлено, що у разі порушення Іпотекодавцем будь-яких із його зобов'язань ст.5 цього Договору, Іпотекодератель має право на негайне виконання Іпотекодавцем боргових зобов'язань, за рахунок звернення стягнення на предмет Іпотеки, однак накладення арешту на майно, що належить «ОТП Факторинг Україна», об'єктивно унеможливило реалізацію Банком своїх вище згаданих прав про звернення стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку. У судовому засіданні представник виконавчої служби пояснив, що ніякого повідомлення від [PERSON] не надходило про те, що нежитлова будівля, магазин промислових товарів, загальною площею 89,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] знаходиться в іпотеці, якщо б була така інформація, то звісно виконавча служба не виносила постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Статтею 589 ЦК України закріплено право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, та право на задоволення в повному обсязі вимоги, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат, понесених у зв'язку з предявленним вимоги, якщо інше не встановлене договором. Відповідно до положень ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ст.10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: approved