Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовують наступним: [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0425, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. [PERSON] є є власником земельної ділянки площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0402, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0424, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0445, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Їхні земельні ділянки знаходяться в межу одна біля одної, а тому, три роки назад вони вирішили на їх власних земельних ділянках спільно господарювати та відповідно отримувати від цього прибуток. В 2016 році вони спільно на вищезазначених земельних ділянка посадили дерева (саджанці) грецького "Волоського горіха" в кількості 580 одиниць, а на весні 2019 року, щоб земля не пустувала поміж саджанцями [PERSON] горіха вони засіяли площу кукурудзою марки «BREVANT BS 1202B-M932». Кошти на закупівлю саджанців горіхів, саджання горіхів, закупівлю кукурудзи, саджання кукурудзи, обробіток землі, обробіток кукурудзи, тощо, вносили спільно в рівних частинах. Земельна ділянка відповідач [PERSON] на якій він самостійно господарював знаходиться поряд, межа в межу з їхніми землями. В 2019 році відповідач засіяв свою земельну ділянку кукурудзою і відповідно обробляв її. 03 жовтня 2019 року в обідню пору, відповідач почав спалювати на своїй земельній ділянці сухі залишки, які залишились після урожаю кукурудзи. Під час горіння, полум`я вогню на земельній ділянці відповідача від вітру збільшувалось, відповідач не зміг контролювати вогонь, він швидко поширювався та миттєва перекинувся на їх земельні ділянки, де ще не був зібраний врожай кукурудзи і на якій росли посаджені дерева горіха. Від перекинутого вогню почали горіти урожай кукурудзи та дерева горіха. Відповідач намагався самостійно тушити вогонь, але після того, як він зрозумів, що йому не вдасться самостійно потушити вогонь, він сів на мотоблок та поїхав з поля. Пожежу на полі намагались потушити інші люди, які в цей час перебували на там та бачили, як відповідач палив на свої земельній ділянці залишки від урожаю кукурудзи та як вогонь перекинувся на їх земельні ділянки та почав горіти урожай кукурудзи та саджанці горіха. Під час розмови із відповідачем [PERSON] на полі, останній визнав, що саме з його вини вогонь перекинувся з його земельної ділянки на їхній урожай та був згідний відшкодувати завдані збитки. Однак в подальшому відповідач відмовився відшкодовувати завдані збитки, а тому 10 жовтня 2019 року вони звернулися із заявою до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про порушення кримінального правопорушення. 10 жовтня 2019 року слідчим Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області були внесені відомості до ЄРДР № 120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК України та проводилось досудове розслідування. В рамках досудового розслідування вони були визнані потерпілими. В ході досудового розслідування проводилась експертиза по завданих їм матеріальних збитках. Відповідно до висновку експерта №7178/7179/19-21 від 22.11.2019 року розмір матеріального збитку завданого в результаті пожежі та подальшому знищенні кукурудзи на площу 4.1692 га при умові врожайності 7540 кг зерна кукурудзи із 1 га станом на 03.10.2019 року становить 106\~896 грн. Розмір матеріального збитку завданого внаслідок знищення 410 дерев «Волоського горіха» до ступеня припинення росту дерева, при умові, що діаметр у корі біля шийки кореня становить 25 мм, станом на 03.10.2019 року становить 58\~548 грн. 01 грудня 2019 року слідчим закрито кримінальне провадження №120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК України, про що свідчить постанова слідчого про закриття кримінального провадження. Слідчий пояснив, що закрив кримінальне провадження з тих підстав, що відповідальність за ч.1 ст.194 КК України наступає лише при умисному пошкодженні майна, а в їх ситуації до знищення їхнього врожаю кукурудзи та горіха, призвели ненавмисні дії [PERSON] . При цьому позивачі вважаються, що вони мають право на відшкодування завданих їм збитків, навіть якщо дії відповідача не були навмисними, а шкода була завдана їм внаслідок недбальства відповідача. З урахуванням вищевикладеного позивачі просять суд стягнути із відповідача на їх користь майнову шкоду завдану знищенням урожаю кукурудзи та знищенням дерева «Волоського горіха» у загальній сумі 165444 гривень, тобто по 41\~361 грн. кожному, а також понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник позивача [PERSON] [PERSON] діючи на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник позивачів адвокат Вітвіцький О.Ю. діючи на підставі ордерів: ВН №133822, ВН №133821, ВН №133820, ВН №133819 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просив суд позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що земельної ділянки на території Гальжбіївської сільської ради він немає. 03 жовтян 2019 року він їхав мотоблоком та побачив, що біля дороги горить поле, тому він намагався самостійно загасити пожежу. Свою вину у спричиненні пожежі не визнає. Представник відповідача адвокат Семко В.М. діючи на підставі довіреності в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] є неналежним позивачмем по справі, оскільки державний акт виданий на ім`я [PERSON] та доказів, що позивач прийняла спадщину немає. Земельна ділянка з якої розпочалась пожежа не належить відповідачу та не перебуває в його користуванні, що підтверджується довідкою сільської ради та відомостями з Держгеокадастру. Окрім цього, позивачами в позові зазначено, що на місце пожежі виїжджав пожежний автомобіль, який погасив полум`я, але з відповіді наданої пожежною частиною встановлено, що 03 жовтня 2019 року на пожежу в с.Гальжбіївка пожежний автомобіль не виїжджав. В судовому засіданні було підтверджено показами свідків, що пожежу погасив [PERSON] та [PERSON] .. Звіт про причину пожежі був складений через чотири дні після пожежі та зазначена ймовірна причина виникнення пожежі, а тому вважає даний звіт неналежним доказом. Також вважає неналежним доказом висновок експерта, оскільки він не містить документів, які підтверджують кваліфікацію експерта. Акт огляду від 22 жовтня 2019 року є також неналежним доказом, так як він був складений через три тижні після пожежі, а тому стверджувати, що врожай кукурудзи та дерева горіха були знищені саме 03 жовтня 2019 року є припущенням. З урахуванням вищезазначеного, представник відповідача вважає, що вина [PERSON] недоведена позивачами. Відповідач надав суду відзив наступного змісту: на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області земельної ділянки він не має, а тому спалювати залишки від кукурудзи на земельній ділянці, яка йому не належить він не мав права. Насправді він на своєму транспортному засобі пересувався по дорозі, яка веде до м.Ямпіль коли побачив, що біля краю дороги горять стовбури кукурудзи на земельній ділянці, яка межує з дорогою. Він зупинився, взяв лопату та побіг на місце загорання, намагався самостійно загасити вогонь. Вогонь горів понад дорогою. В подальшому він побачив працюючий трактор та звернуся з проханням про допомогу. Позивачі вважають, що він є винним у пожежі, з чим він не погоджується. При звіті не було враховано, що стовбури сухої кукурудзи розкидано комбайном під час збору врожаю по усій дорозі, а тому причиною загорання міг бути кинутий недопалок або несправність вихлопної системи автомобіля. Вважає, що слідчий в постанові про закриття кримінального провадження вільно та однобоко трактує покази свідків та потерпілих встановлюючи, що він допустив пошкодження на земельних ділянках потерпілих через необережність, в результаті підпалу відходів на власній земельній ділянці, яка межує із земельними ділянками потерпілих. Інших варіантів виникнення загорання слідчий не допускає. Вказує, що він нічого не спалював на земельній ділянці, а навпаки намагався погасити пожежу. Просить відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він є працівником поліції. 03 жовтян 2019 року в обідню пору доби здійснюючи патрулювання біля с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області побачив скупчення людей. Під`їхавши ближче побачив, що димить поле на якому були спалені кукурудза та дерева. При цьому [PERSON] пояснив, що він спалював на своїй земельній ділянці сухі залишки кукурудзи, був вітер та він не впорався із вогнем, який перекинувся на сусідні земельні ділянки. Обіцяв, що відшкодує завдані збитки власникам землі. З показів свідка [PERSON] встановлено, що він є працівником поліції. 03 жовтня 2019 року він разом із [PERSON] здійснювали патрулювання біля с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області та побачили скупчення людей біля поля. Через пару хвилин під`їхав на автомобілі Волга [PERSON] та сказав, що він палив кукурудзу на своїй землі та вітер перекинув вогонь на сусідні земельні ділянки. Більша частина кукурудзи та дерева горіха були спалені. [PERSON] обіцяв власникам земельних ділянок відшкодувати завдані збитки. Свідок [PERSON] вказав, що в жовтні 2019 року він допомагав [PERSON] засівати поле. На той час земельна ділянка [PERSON] була зібрана і залишилось сухі залишки від кукурудзи. На мотоблоці під`їхав [PERSON] , зібрав сухі залишки від кукурудзи та підпалив. Того дня був сильний вітер, який перекинув вогонь із земельної ділянки [PERSON] на землю позивачів, де врожай ще був не зібраний. [PERSON] намагався самостійно погасити пожежу, однак йому це не вдалось. Після чого [PERSON] сів на мотоблок і поїхав з поля. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав наступні покази: в жовтні 2019 року на мотоблоці до поля під`їхав [PERSON] та від дороги підпалив сухі залишки кукурудзи. Був сильний вітер, який перекинув вогонь на сусіднє поле, де росла кукурудза та дерева. Свідок [PERSON] зазначив, що в жовтні 2019 року він трактором переїжджав з поля в с.Біла на поле в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області та побачив, що земельна ділянка якою користується [PERSON] була спалена та диміла, а саме було спалені залишки кукурудзи. Дана земельна ділянка знаходиться в межу із землями позивачів. Земля позивачів була також спалена. Після чого він подзвонив до [PERSON] та повідомив про пожежу. Свідок [PERSON] в судовому засідані надала суду наступні пояснення: 03 жовтня 2019 року до неї зателефонував [PERSON] та повідомив, що згоріла незібрана кукурудза та дерева на полі батьків чоловіка. Виїхавши на поле із [PERSON] вони побачили як диміло поле та була спалена кукурудза та дерева горіха. Також побачили, що було спалено поле яким користується [PERSON] . Після чого, вона подзвонила до [PERSON] щоб той приїхав. [PERSON] приїхавши на поле пояснив, що він спалював сухі залишки кукурудзи та не впорався із вогнем, яке вітром перекинулось на землі позивачів. Він намагався потушити пожежу разом із трактористом. Обіцяв відшкодувати завдані збитки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що 03 жовтня 2019 року він працював на тракторі в полі в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області та здійснював дискування земельної ділянки. Неподалік із земельною ділянкою де працював, він побачив дим та подумав, що хтось спалює сухі залишки врожаю. Під`їхавши ближче до земельної ділянки, яка диміла він побачив [PERSON] на мотоблоці. При розмові із даним чоловіком, останній попросив допомогти зупинити вогонь та він за допомогою трактора сковував земельну ділянку, щоб зупинити пожежу. На полі горіла незібрана кукурудза та дерева горіха. Йому вдалось зупинити пожежу. [PERSON] на мотоблоці поїхав з поля, ще до того як він зупинив вогонь. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №4334 від 27.10.2009 року є власником земельної ділянки, площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0425, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (копія Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ВН № 109688 (а.с.11). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0424, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (копія Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ВН № 062077 (а.с.12)). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05:002:0402, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (копія Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ВН № 109684 (а.с.13). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1.7811 га, яка виділена в натурі на місцевості для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525681600:05: 002:0445, що розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0504261472016 (а.с.14-16). Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення встановлено, що 04 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою з приводу знищення врожаю на його полі 03 жовтян 2019 року [PERSON] 10 жовтня 2019 року на підставі заяви [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР за № 120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК України. Із заяв про залучення до провадження як потерпілого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що їх було залучено як потерпілих у кримінальному провадженні за №120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК. З протоколу огляду від 22 жовтня 2020 року та фототаблиці встановлено, що місцем огляду були земельні ділянки позивачів в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області на яких були виявлені насадження рослин кукурудзи та дерева «Волоського горіха», які були пошкоджені внаслідок пожежі в неповному обсязі, пошкоджені рослини від непошкоджених відділяла полоса культивації землі сільськогосподарського призначення. Внаслідок пожежі було знищено 410 дерев «Волоського горіха» та кукурудзи із розрахунку 1 га складає 7540 кг. З копії звіту начальника ГОЗ НС та ЗЦЗ ДПРЧ-35 м.Ямпіль ДПРЗ-2 ГУ ДСНС України у Вінницькій області про причину виникнення пожежі, яка виникла на відкритій території за адресою Вінницька область, Ямпільський район, село Гальжбіївка від 07 жовтня 2019 року встановлена найбільш ймовірна причина виникнення пожежі 03 жовтян 2019 року це необережне поводження з вогнем [PERSON] . З акта про пожежу від 07 жовтня 2019 року встановлено, що пожежу було виявлено жителями с.Гальжбіївка [PERSON] та [PERSON] 03 жовтня 2019 року на відкритій земельній ділянці в с.Гальжбіївка, Ямпільського району Вінницької області, яка належить [PERSON] . Пожежею знищено дерево (горіх) - 410 саджанців, кукурудза на стеблі [ADDRESS] т площею 5 га. Ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем [PERSON] . З довідки про збитки від 07 жовтня 2019 року встановлено, що пожежею яка виникла в с.Гальжбівїка 03 жовтня 2019 року на відкритій території приватної земельної ділянки було завдано матеріальних збитків дерево горіх - 410 саджанців та кукурудза 35 тонн. З клопотання слідчого про проведення судово-товарознавчої експертизи від 04.11.2019 року та ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2019 року встановлено, що в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК було призначено судово-товарознавчу експертизу. З висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 22 листопада 2019 року за №7178/7179/19-21 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого в результаті пожежі та на подальшому знищенні кукурудзи на площі 4,1692 га при умові врожайності 7540 кг зерна кукурудзи з 1 га станом на 03 жовтня 2019 року становить 106896 грн. Розмір матеріального збитку, завданого в результаті знищення 410 дерев «Волоського горіха» до ступеня припинення росту дерева станом на 03 жовтня 2019 року становив 58548 грн. З Постанови про закриття кримінального провадження від 01 грудня 2019 року вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК України було встановлено, що [PERSON] не мав прямого умислу на пошкодження насаджень на земельних ділянках потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак допустив їх пошкодження внаслідок власної необережності в результаті підпалу відходів на власній земельній ділянці, яка межує з земельними ділянками потерпілих. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст.194 КК України, у зв`язку із чим на підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закрито (а.с.17-19). З довідки виданої виконавчим комітетом Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та інформації наданої Відділом в Ямпільському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області встановлено, що за [PERSON] земельна ділянка та пай не рахується (а.с.61, 139). З наданих суду доказів встановлено, що 03 жовтня 2019 року в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області підрозділи ДПРЧ-35 м.Ямпіль Вінницької області на гасіння пожежі не залучались, тому доводи позивачів щодо гасіння пожежі пожежниками спростовані відповідю на запит начальника Ямпільського районного сектору ГУ ДСНС України у Вінницькій області від 28.02.2020 року (а.с.138). Представник відповідача вказував на неналежність таких доказів як: звіту начальника ГОЗ НС та ЗЦЗ ДПРЧ-35 м.Ямпіль ДПРЗ-2 ГУ ДСНС України у Вінницькій області про причину виникнення пожежі, акта про пожежу від 07 жовтня 2019 року, протоколу огляду від 22 жовтня 2019 року та висновку експерта від 22 листопада 2019 року. В ході розгляду справи суд встановив, що позивачі намагались врегулювати спір із відповідачем в позасудовому порядку, а тому звернулись із заявою про вчинення кримінального правопорушення наступного дня після пожежі 04 жовтня 2019 року. До Ямпільського районного сектору ГУ ДСПС України у Вінницькій області звернулись 07 жовтня 2019 року. У зв`язку із чим, звіт про причину виникнення пожежі та акт про пожежу були складені 07 жовтня 2019 року після виїзду працівників Ямпільського районного сектору ГУ ДСПС України у Вінницькій област на місце події. Протокол огляду від 22 жовтян 2019 року та висновок експерта від 22 листопада 2019 року було отримано в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК України та вони відповідають вимогам КПК України. З урахуванням\~вищевикладеного,\~дані докази\~були одержані\~в рамках\~кримінального провадження\~у порядку\~встановленому законом\~та містять\~ інформацію щодо предмета доказування, а тому вони є належними та допустимими. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків та пояснення сторін судом встановлено, що між сторонами виникли позадоговірні зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України. Що стосується доводів представника відповідача щодо неналежності позивача [PERSON] , суд вважає їх необгрунтованими та безпідставними, оскільки в Деравному акті про право власності на земельну ділянку серії ВН №109688 міститься запис державного нотаріуса Ямпільської державної нотаріальної контори з якого встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки під кадастровим номером: 0525681600:05:002:0425 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.11). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За правилами\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Фактичною підставою для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачене законом. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В зазначеній нормі міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Відповідно до частини другої\~ст.1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивачів обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює Кодекс цивільного захисту України. За приписами ст.2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. В ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки\~площею 1.7811\~га,\~кадастровий номер\~0525681600:05:002:0425,\~ [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки\~площею 1.7811\~га,\~кадастровий номер\~0525681600:05:002:0402\~ [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки\~площею 1.7811\~га,\~кадастровий номер\~0525681600:05:002:0424,\~ [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки\~площею 1.7811\~га,\~кадастровий номер\~0525681600:05:002:0445,\~дані земельні\~ділянки розташовані\~поруч одна\~біля одної\~та знаходяться\~на території\~Гальжбіївської сільської\~ради Ямпільського\~району Вінницької\~області. На земельних ділянках позивачів росли дерева Волоського горіха та кукурудза. Згідно акта про пожежу від 07 жовтня 2019 року встановлено, що в результаті пожежі, яка сталась 03 жовтня 2019 року на земельних ділянках позивачів в с.Гальжбіївка, Ямпільського району Вінницької області, було знищено кукурудзу на площі 4,1692 га та 410 дерев «Волоського горіха». Ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем [PERSON] . З довідки про збитки від 07 жовтня 2019 року встановлено, що пожежею, яка виникла в с.Гальжбіївка 03 жовтня 2019 року на відкритій території приватної земельної ділянки було завдано матеріальних збитків дерево горіх - 410 саджанців та кукурудза 35 тонн. З постанови про закриття кримінального провадження від 01 грудня 2019 року встановлено, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №120190203700000278 за ч.1 ст.194 КК України на підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України було закрито у зв`язку із тим, що у [PERSON] не було прямого умислу на пошкодження насаджень на земельних ділянках потерпілих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] допустив їх пошкодження внаслідок власної необережності в результаті підпалу відходів на власній земельній ділянці, яка межує з земельними ділянками потерпілих. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст.194 КК України. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Пояснення відповідача щодо відсутності його вини у виникненні пожежі суд розцінює як бажання [PERSON] уникнути цивільно-правової відповідальності. Оскільки вони були спростовані звітом та актом про пожежу та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в своїй сукупності дали суду змогу дійти висновку про наявність вини [PERSON] у знищенні пожежею врожаю позивачів. Що стосується посилання відповідача на те, що йому не належить земельна ділянка в с. Гальжбиївка Ямпільського району Вінницької області з якої розпочалась пожежа, а тому відповідати за заподіяну шкоду має власник землі, з якої розпочалась пожежа. Суд зазначає наступне: в ході розгляду справи встановлено, що дійсно [PERSON] не має в розпорядженні землю в межах Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Тобто земельна ділянка з якої поширилась пожежа на землі позивачів не належить відповідачу. Поряд з цим ч.1 ст.1166 ЦК України передбчає, що суб`єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. Отже заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода. З урахуванням вищевикладеного суд вважає встановленим, що 03 жовтня 2019 року в обідню пору відповідач на земельній ділянці, яка межує із землею позивачів в с.Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області спалював післяжнивні залишки кукурудзи та через необережне поводження з вогнем допустив поширення пожежі на земельні ділянки позивачів. Пожежею знищено дерева «Волоського горіха» - 410 саджанців, кукурудза на стеблі 35 тонн площею 5 га на земельних ділянках, які належать позивачав на праві власноті, чим завдана майнова шкода у сумі 165444 гривень. Протиправна поведінка відповідача полягає у порушенні правил пожежної безпеки при спалюванні післяжнивних залишків кукурудзи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що саме внаслідок невиконання вимог Правил Пожежної безпеки в Україні та незабезпечення пожежної безпеки відбулася пожежа, якою було завдано майнову (матеріальну) шкоду майну позивачів з вини відповідача в розмірі 165\~444 грн, що підтверджується висновком експерта за №7178/7179/19-21 . Жодних доказів, що свідчать про відсутність вини [PERSON] у завданні позивачам шкоди відповідачем не надано і матеріали справи не містять. Отже в процесі розгляду справи [PERSON] не була спростована презумпція вини завдавача шкоди, а тому це дає підстави суду прийти до висновоку про наявність вини [PERSON] у знищені пожежею врожаю позивачів. Суд вважає обґрунтованими доводи позивачів щодо розподілу майнової шкоди порівну між ними, оскільки земельні ділянки на яких росли дерева «Волоського горіха» та кукурудзи є однакові за площею та позивачі докладали спільних зусиль для вирощення урожаю. Отже розмір відшкодування завданих збитків відповідачем слід відшкодувати однаково кожному із позивачів, який становить по 41\~361 гривні кожному. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачі довели ті обставини на які посились, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2,\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір (за звернення із позовом та заявою про забезпечення позову) у загальному розмірі 4610 грн. 40 коп. = (1152 грн. 60 коп х 4) (а.с.1-4, 21-24). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову- на відповідача. 10 грудня 2019 року позивачі та адвокат Вітвіцький О.Ю. уклали договори про надання правової допомоги (а.с.71-78). Суд вважає доведеним здійснення позивачами оплати професійної правничої допомоги у розмірі 2500 грн. кожний, адже здійснення перерахунку коштів підтверджується квитанціями №129 - №132 від 03 лютого 2020 року (а.с.79-80). Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що позивачі понесли судові витрати у загальній сумі 14 610 грн 40 коп., тобто по 3652 грн. 60 коп. кожний. 28 грудня 2019 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було забезпечено позов у даній цивільній справі шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти, які належать [PERSON] у межах розміру заявлених позовних вимог, тобто в межах 165\~444 (ста шістдесяти п`яти тисяч чотириста сорока чотирьох) гривень. Відповідно до ч.7\~ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи Враховуючи положення п.8 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~заходи забезпечення позову залишити без змін.

Outcome: approved