Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] є онуком позивача. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 2007 року. Однак з 2015 року у квартирі він не проживає. Де на теперішній час він перебуває позивачу невідомо, оскільки жодних звязків він з нею не підтримує та не спілкується. Проте реєстрація [PERSON] за даній квартирі чинить позивачу перешкоди, оскільки вона не може оформити субсидію. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити та розглядати справу без його присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, в звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши заяви представника позивача, докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23.12.2004 року Укправліням житлового господарства Запорізької міської ради на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації, отже вона є законним власником вказаної квартири, в звязку з чим її право власності підлягає захисту від протиправних порушень. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що в квартирі, що є власністю позивача, зареєстрований, але не проживає відповідач з 2015 року, що підтверджується актом про не проживання, складеним 06.12.2016 року, виданим головою ЖБК № «Дніпроспецсталь-10» [PERSON]. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суддійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належного їй на праві приватної власності квартири, чим порушує її право власності, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Outcome: approved