Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 25 липня 2014 року біля 24 год в с. Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області, [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, грубо порушуючи громадський порядок, умисно наніс їм бейсбольною битою тілесні ушкодження. Вироком Дунаєвецького райсуду Хмельницької області від 21 листопада 2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши виконання обовязків згідно ст.76 КК України. Протиправними діями [PERSON] матеріальна шкода їм відшкодована в добровільному порядку, також була завдана моральна шкода, яку вони оцінюють: [PERSON] в сумі 10000 грн. [PERSON] в сумі 5000 грн. і просять стягнути вказану суму з відповідача, обґрунтувавши свої вимоги спричинені душевних страждань та фізичного болю, що призвели до застосування додаткових зусиль для відновлення своїх життєвих та виробничих стосунків. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, зазначивши, що зможе платити частково, оскільки немає змоги сплатити всю суму зразу. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, а також підтверджується матеріалами справи, що вироком Дунаєвецького райсуду Хмельницької області від 21 листопада 2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши виконання обовязків згідно ст.76 КК України. Згідно вказаного вироку, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим в тому, що 25 липня 2014 року біля 24 год в с. Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області, [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, грубо порушуючи громадський порядок, умисно наніс [PERSON] та [PERSON] бейсбольною битою тілесні ушкодження. Внаслідок протиправних дій [PERSON] та [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження. В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, якою визначені підстави звільнення від доказування, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, зазначеним вироком суду встановлено, що саме [PERSON] наніс Добро вольському І.В. та [PERSON] при вищевказаних обставинах тілесні ушкодження. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п. 5) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, з врахуванням обставин справи, характеру скоєного, глибини фізичних та душевних страждань, які виразились у застосуванні додаткових зусиль для відновлення своїх життєвих здібностей та стосунків позивачів, виходячи з позиції виваженості та справедливості, суд стягує з [PERSON]Г завдану позивачам моральну шкоду та на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: approved