Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, посилаючись на наступне. Йому, [PERSON], на підставі договору дарування від 22 травня 2009 року належить 14/29 частин житлового будинку [ADDRESS]. 15/29 частин вказаного будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01 липня 1999 року, належить в рівних частках йому, [PERSON], та [PERSON]. [PERSON] помер [INFO]. Спадщину після його смерті ніхто не прийняв. У належному їм житловому будинку зареєстрований, але не проживає за місцем реєстрації з квітня 2009 року, відповідач [PERSON] - син [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету № 13 від 31.08.2018 року та актом від 14.05.2018 року, підписаного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких завірені головою квартального комітету. Відповідач у квітні 2009 року переїхав до своєї співмешканки та зв'язку зі своїми батьками не підтримує. Його речі у будинку відсутні. Їх неодноразові спроби домовиться з відповідачем щодо зняття з реєстрації місця проживання мирним шляхом не дали результату, тому вирішити спір у позасудовому порядку неможливо. У теперішній час вони мають намір продати будинок. Але через реєстрацію у будинку відповідача, що фактично там не проживає, вони не мають змоги це зробити. Це порушує їх права як власників майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власниками майна своїх прав. рава власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з квітня 2009 року, тобто більше 9 років відсутній без поважних причин за місцем реєстрації. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, для вирішення питання про зняття відповідача з реєстраційного обліку вони змушені звернутися до суду з цим позовом для вирішення питання про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Тому вимушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивачі на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON], на підставі договору дарування від 22.05.2009 року належить 14/29 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11-12). 15/29 частин вказаного будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.07.1999 року, належить в рівних частках позивачу [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-21). [PERSON] помер [INFO] (а.с.21). Спадщину після його смерті ніхто не прийняв. У належному позивачам житловому будинку зареєстрований, але не проживає за місцем реєстрації з квітня 2009 року, відповідач [PERSON] - син позивача [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету № 13 від 31.08.2018 року (а.с.22) та актом від 14.05.2018 року, підписаного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких завірені головою квартального комітету (а.с.23). За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved