Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «АРТАН 1» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 021057133REVOLLINE1 відповідно до якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1 750 000,00 грн., з погашенням кредиту відповідно до графіку, під 21,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 квітня 2015 року на умовах, визначених договором кредиту. 09 квітня 2013 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії, було укладено іпотечний договір №021057133REVOLLINE1-ЗАСТ1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В, р.№489. Відповідно до п.п. 1.1, [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: трикімнатну квартиру № 286, загальною площею 82,30 кв.м., житловою площею 43,80 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 листопада 2012 року. Згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.5.1, 4.6, 4.6.2 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідачу [PERSON] було надіслано претензію-повідомлення (вимогу) №08.306-298/1045 від 25.01.2016 р. про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №021057133REVOLLINE1 від 09.04.2013 р., у якому запропоновано повернути достроково у повному обсязі заборгованість по кредиту та відсоткам. Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТАН 1» порушила графік погашення заборгованості за кредитом, що визначений п.п. 1.1. договору кредиту, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому зобов'язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції. Станом на 05 листопада 2015 р. заборгованість за кредитним договором складає 1 518 631,08 грн., а тому позивач вимушений був звернутися з даним позовом за захистом свого порушеного права до суду. В судове засідання на 29.05.2017 р. представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням проводити судове засідання у їх відсутність. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання на 29.05.2017 р. не з'явились, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи представник відповідача повідомлявся належним чином, що підтверджується його особистим підписом на розписці (а.с.13). Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутність сторони відповідача на адресу суду не надходило. В судовому засіданні 06.03.2017 р. представник відповідача позовні вимоги не визнав. Представник третьої особи ТзОВ «АРТАН-1» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність на адресу суду не надходило, поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе проводити судове засідання у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «АРТАН 1» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 021057133REVOLLINE1 відповідно до якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1 750 000,00 грн., з погашенням кредиту відповідно до графіку, під 21,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 квітня 2015 року на умовах, визначених договором кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором за цим договором, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені,штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» 09 квітня 2013 р. уклав з майновим поручителем [PERSON] договір іпотеки №021057133REVOLLINE1-ЗАСТ1, згідно якого в іпотеку перадалось наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира №286, загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заставною вартістю 671 420,00 грн.; трикімнатна квартира №75, загальною площею 57,50 кв.м., житловою площею 40,50 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пр.Перемоги, 2, заставною вартістю 799 300,00 грн.; трикімнатна квартира №74, загальною площею 76,60 кв.м., житловою площею 54,30 кв.м., що знаходиться за адресою м. Київ, пр. перемоги, 2, заставною вартістю 1 033 000,00 грн. Загальна заставна вартість предмету застави складала 2 503 712,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 05 листопада 2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 1 518 631,08 грн. (розрахунок заборгованості а.с. 6-12). Згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.5.1, 4.6, 4.6.2 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 589 ЦПК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Виходячи з зазначених норм Закону та враховуючи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором наявні законні підставі для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТзОВ «АРТАН1» з поручителя [PERSON] за договором іпотеки №021057133REVOLLINE1 - ЗАСТ1 - 1 518 631,08 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, враховуючи, що сторонами доказів виконання зобовязань боржником на час розгляду справи не надано, крім того, жодних доказів зі сторони відповідача в обгрунтування своїх заперечень суду не надано, а з витребуваними доказами - за клопотанням представника відповідача та надання їм строку для ознайомлення з виписками про рух коштів - відповідач та її представник протягом тривалого часу не знайомились та своїх пояснень не надавали, отже вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 22 779,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved