Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 26.10.2007 по 11.04.2018 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох малолтініх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач не надає допомоги на утримання дітей та ухиляється від їх утримання і що змушує її звернутися за захистом порушених прав до суду. Просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх його доходів до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 14.05.2018 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони спору мають трьох малолітніх дітей, а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей. Діти перебувають на повному утриманні матері. Викладене підтверджується отриманими у справі письмовими доказами, якими є: ? Копія паспорта на ім'я позивача; ? Свідоцтво про одруження сторін спору; ? Копії свідоцтв про народження дітей сторін спору; ? Копія рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 11.04.2018 про розірвання шлюбу між сторонами спору. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями глави 15 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст.181 ч.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, ч.3 цієї норми визначає, що За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, доходить висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 02.05.2018. При цьому суд переконаний, що такий розмір стягуваних аліментів буде справедливим, в певній мірі достатнім для належного матеріального забезпечення дітей сторін спору і не спричинить суттєвих порушень прав відповідача. За вимогами положень п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі в сумі 704.80 грн..

Outcome: approved