Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. На даний час у вказаному житловому будинку зареєстрована колишня дружина позивача [PERSON], шлюб з якою розірваний рішенням Прилуцького міськрайонного суду 23 вересня 2011 року, в зв»язку з чим відповідачка не являється членом сім»ї позивача. [PERSON] виселилася за власною волею із зазначеного будинку в серпні місяці 2014 року та забрала всі належні їй речі і фактично з того часу не проживає в даному будинку, а оскільки відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в будинку, позивач і просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з"явилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та неодноразово, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії договору дарування житлового будинку від 07.12.2004 року вбачається, що [PERSON] передає безоплатно, а [PERSON] приймає у власність як дарунок, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS](а.с. 5) Згідно копії домової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрована в даному будинку (а.с.10-13). Згідно актів № 1860 від 19.08.2014 року та № 795 від 10.03.2015 року комітету самоорганізації населення № 7 мікрорайону 273 кварталу вбачається, що дійсно [PERSON] 14 серпня 2014 року забрала всі речі з будинку по [ADDRESS] та виїхала в невідомому напрямку (а.с. 8). Згідно довідки комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу №024/7-09 № 811 від 11.03.2015 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] згідно будинкової книги зареєстровані [PERSON], [PERSON] - колишня дружина, [PERSON] - син дружини, [PERSON] - дочка (а.с. 7) Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] не проживає в вищезазначеному будинку з серпня 2014 року, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідачка перешкоджає позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved