Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 31 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] МКБ», правонаступником ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 138, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 130 000,00 доларів США 00 центів зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 12% річних та строком повернення кредиту не пізніше 30 березня 2023 року. Кредит позичальнику надавався для цільового використання, а саме: для придбання будинку та земельної ділянки. На отримані кредитні кошти [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0216 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 2110100000:01:002:0065, та трикімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., розташовану за цією же адресою, на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 934. Придбані за кредитні кошти квартира та земельна ділянка 31 березня 2008 року відповідачем були передані в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Міжнародний комерційний банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «[PERSON] МКБ», згідно іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 936. У відповідності до п. 8 договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, наданого у банк у якості правовстановлюючого документу, представник покупця по довіреності зобов»язався протягом трьох робочих днів з дати укладення договору подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності. Однак, після придбання вищевказаного нерухомого майна в 2008 році відповідач не здійснив державну реєстрацію земельної ділянки в органах земельних ресурсів та не здійснив державну реєстрацію квартири в органах бюро технічної інвентаризації. Станом на сьогоднішній день придбані відповідачем земельна ділянка та квартира залишаються зареєстрованими за попереднім власником. Оскільки нерухоме майно до 1 січня 2013 року не було зареєстроване, то воно може бути зареєстровано згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, а саме: державна реєстрація прав проводиться за заявами у озері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором (абз.4 ч.5 ст. З вказаного Закону). Відповідно до умов п. З.1.З., 6.1. Договору іпотеки, ст. 7, 12 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразової чи неодноразових порушень іпотекодавцем та/або боржником обов'язків, встановлених іпотечним договором та/або кредитним договором. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. В подальшому, у зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, публічне акціонерне товариство «[PERSON] МКБ» звернулося до суду, та 12 травня 2010 року Ужгородським міськрайонним судом по справі № 2п-4073/10 ухвалено рішення про стягнення боргу в розмірі 1 254 413,75 коп. Однак, внаслідок того, що відповідач не здійснив державну реєстрацію прав на квартиру та земельну ділянку, банк фактично позбавлений можливості реалізувати своє право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, в якому на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий на примусове виконання вищевказаного рішення суду, відмовляється звернути стягнення на дану квартиру та земельну ділянку. Тобто, державна виконавча служба, в межах своїх повноважень, позбавлена права звернути стягнення на придбані [PERSON] та передані в іпотеку Банку квартиру та земельну ділянку у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх обов'язків щодо державної реєстрації права власності на придбану нерухомість. У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов'язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв'язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки. Таким чином, невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо державної реєстрації права власності т на земельну ділянку площею 0,0216 га та трикімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] може призвести до відчуження третім особам вказаної нерухомості попереднім власником, а також значно порушує права Банку (як Іпотекодержателя) щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на вище викладене, позивач вважає за необхідне скористатись правами, передбаченими ч. 2 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» щодо вжиття заходів для збереження предмета іпотеки за власний кошт, та самостійно здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0216 га та трикімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Про факт порушення свого права публічне акціонерне товариство «[PERSON] МКБ» дізналося 07 серпня 2014 року, з моменту отримання постанови державного виконавця про -звернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункта 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. При підготовці позову, [PERSON] звернувся з запитом в ДВС про надання копій листів, отриманих державним виконавцем при проведенні перевірки майнового стану боржника при виконанні виконавчого провадження. Виконавча служба надала копії відповідей, отриманих з Державного земельного агентства України, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», копії інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно вказаних документів відомості про право власності Відповідача на нерухоме майно та земельні ділянки відсутні. Нерухоме майно, з приводу якого виник спір знаходиться в місті Ужгороді за адресою: [ADDRESS]. А тому на підставі вищенаведеного позивач просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Просила суд визнати право за публічним акціонерним товариством «[PERSON] МКБ», адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 20034231 на отримання від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] дублікату Договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 934, укладеного між гр. [PERSON] та [PERSON]; визнати право за публічним акціонерним товариством «[PERSON] МКБ», адреса: 14070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 20034231 на здійснення від імені [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], державної реєстрації у державного реєстратора належного їй права на трикімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що була придбана нею на підставі Договору купівлі - продажу квартири та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 934; визнати право за публічним акціонерним товариством «[PERSON] МКБ», адреса: 14070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 20034231 на здійснення від імені [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], державної реєстрації у державного реєстратора належного їй права на земельну ділянку площею 0,0216 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 2110100000:01:002:0065, що була придбана нею на підставі Договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 934; Відповідач та треті особи в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд, в порядку ч.1 ст. 224 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] МКБ», правонаступником ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 138, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 130 000,00 доларів США 00 центів зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 12% річних та строком повернення кредиту не пізніше 30 березня 2023 року. Згідно п. 1.2 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику для придбання будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки від 31.03.2008 року 31.03.2008 року [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0216 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер 2110100000:01:002:0065, та трикімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., розташовану за цією же адресою, на підставі договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 934. Відповідно до іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] 31 березня 2008 року за реєстровим № 936, придбані за кредитні кошти квартира та земельна ділянка 31 березня 2008 року відповідачем були передані в іпотеку відкритому акціонерному товариству «Міжнародний комерційний банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «[PERSON] МКБ», Згідно п. 8 договору купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, наданого у банк у якості правовстановлюючого документу, представник покупця по довіреності зобов»язався протягом трьох робочих днів з дати укладення договору подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з абз. 2, 3 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України», до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності проводилася реєстраторами бюро технічної інвентаризації та територіальними органами земельних ресурсів. Однак, після придбання вищевказаного нерухомого майна у 2008 році відповідач не здійснив державну реєстрацію земельної ділянки в органах земельних ресурсів та не здійснив державну реєстрацію квартири в органах бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій відповідей, отриманих з Державного земельного агентства України, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода», копії інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно та земельні ділянки відсутні Придбані відповідачем земельна ділянка та квартира залишаються зареєстрованими за попереднім власником. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2)на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Оскільки нерухоме майно до 1 січня 2013 року не було зареєстроване, то воно може бути зареєстровано згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, а саме: державна реєстрація прав проводиться за заявами у озері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором (абз.4 ч.5 ст. З вказаного Закону). Відповідно до умов п. 3.1.3, 6.1. Договору іпотеки, ст. 7, 12 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель ([PERSON]) має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразової чи неодноразових порушень іпотекодавцем та/або боржником обов'язків, встановлених іпотечним договором та/або кредитним договором. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, у зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, публічне акціонерне товариство «[PERSON] МКБ» звернулося до суду, та 12 травня 2010 року Ужгородським міськрайонним судом по справі № 2п-4073/10 ухвалено рішення про стягнення боргу в розмірі 1 254 413,75 коп. Однак, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати своє право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки державна виконавча служба, у якої на виконанні перебуває виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 12.05.2010 року, в межах своїх повноважень, позбавлена права звернути стягнення на придбані [PERSON] та передані в іпотеку банку квартиру та земельну ділянку у зв»язку з невиконанням відповідачем своїх обов»язків щодо державної реєстрації права власності на придбану нерухомість. У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов'язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв'язку з вжиттям заходів заходів збереження та страхування предмета іпотеки. Відповідно до абз. 2, ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене беручи до уваги, що невиконання відповідачем своїх обов'язків щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0216 га та трикімнатну квартиру, загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], може призвести до відчуження третім особам вказаної нерухомості попереднім власником, а також значно порушує права Банку, як Іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved