Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи, тим, що 13.05.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON] [INFO] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-08515-130513 (надалі за текстом - Договір). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 Частини 1 вищевказаного договору позивач відкриває відповідачеві (картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надалі за текстом - рахунок. Згідно п. 2.3 частини 3 договору , банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 43 500,00 грн. Згідно п. І частини 3 договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 2.1. частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт - кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових уг од до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку ( у формі встановлення кредитної лінії ) та орієнтовану сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір , у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В зв»язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України №664 від 02.10.2015 р., після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії , відповідно до п.2.4 частини 3 договору, був встановлений ліміт кредитної лінії в розмірі 0.00 грн. Несплачена заборгованість за договором, визнана простроченою. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач виконав взяті на себе зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 43 500,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 р. не виконує належним чином зобов»язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, станом на 06.10.2017 роке за відповідачем по укладеному з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договором № 001-08515-130513 від 13.05.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 66345,39 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 45462,44 грн.; заборгованість за відсотками: 20882,95 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Відповідно до ст. 1049; 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На підставі постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №181 від 02.10.2015р. «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 р.), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017 р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 р. продовжено процедуру ліквідації банку на два роки по 04.10.2019 р. включно та продовжено повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк» - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», надалі за текстом - Закон, встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і далі - фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між фондом, банками. Національним банком України, визначаються повноваження та функції фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно ч. 1 ст. З Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1 п. 8. ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання фонд у порядку, передбаченому цим законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Частиною 1 ст. 35 Закону встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією у повноважену особу фонду. Відповідно до п. 17 ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа фонду - працівник фонду, який від імені фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Як визначено абзацом 1 ч. 1. ч. 2 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі фонду і діють у визначених нею межах та порядку. За приписами ч. 1. п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону уповноважена особа фонду діє від імені фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів фонду. Уповноважена особа фонду, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Відповідно до п. 1 ч. З ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно ч.ч. 1.6 ст. 38 Закону уповноважена особа фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Відповідно до частини 1 статті 48 Закону фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку: вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб: здійснює повноваження, що визначені частиною 2 статті 37 цього закону. Наведене дає підстави для висновку, що уповноважена особа фонду з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених законом, уповноважена особа фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів. Дана позиція підтверджена Постановою Верховного суду України в справі 3-399гс 16 від 08.06.2016 року. Тому, просить суд, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66 345,39 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач та представник відповідача в судове засідання в якому ухвалено рішення не з'явилися з невідомих для суду причин про час і місце судового розгляду повідомлись належним чином, що стверджується відповідною розпискою , про причини неявки не повідомили, а тому,враховуючи попередні неявки відповідача та його представника в судові засідання, суд вважає за можливе слухати справу за наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. 13.05.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON] [INFO] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-08515-130513. Позивач виконав взяті на себе зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 43 500,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 р. не виконав належним чином зобов»язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 06.10.2017 роке за відповідачем по укладеному з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договором № 001-08515-130513 від 13.05.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 66345,39 грн., яка складається з: прострочене тіло кредиту: 45462,44 грн.; заборгованість за відсотками: 20882,95 грн.; Отже, загалом заборгованість становить - 66345,39 грн. Ці обставини підтверджуються представленими суду матеріалами -заявою № 001-08515-130513 від 13.05.2015 року, тарифами на обслуговування патіжних карток та розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений законом строк. Згідно з п.2 ст.651 та ст.1052 ЦК договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, загальна заборгованість по кредитному договору становить: 66 345.39 грн., які слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі ст. 526, 1046, 1048, 1052, 1054 ЦК України та

Outcome: approved