Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди. Посилався в позовній заяві на те, що в період з 01 липня 2015 року включно до 18 вересня 2016 року включно [PERSON] займала посаду підсобного робітника на ПП Карпат-Ліс (надалі - Відповідач), де на той час директором підприємства був [PERSON] (копія трудової книжки з відповідним записом додається).11 липня 2015 року Позивачка, перебуваючи на роботі та виконуючи свої безпосередні професійні обовязки, отримала значну виробничу травму - значне пошкодження лівої кисті циркулярною пилою. Одразу після отримання травми, один із працівників Відповідача відвіз Позивачку до лікарні швидкої медичної допомоги м. Чернівці. Там їй надали відповідну медичну допомогу та прооперували. Було встановлено діагноз: субтотальний відрив 1 палця по рівні пясткової кістки лівої кисті , відкритий перелом трапецевидної кістки з дефектом кісткових тканин, з пошкодженням сухожилка розгинача. Обширна різано-рвана рана лівої кисті зпошкодженням сухожилля (копія виписки № 8228 додається).10 вересня 2015 року Позивачку, із значним погіршенням самопочуття(слабкістю та болями у лівій кисті, обмеженням рухів 1 та 2 пальців ), було госпіталізовано до травматологічного відділення обласної комунальної установи „Лікарня швидкої медичної допомоги м. Чернівці, де їй буловстановлено діагноз: субтотельний відрив 1 пальця по рівні пясткової кісткилівої кисті. Відкритий перелом трапецевидної кістки з дефектом кісткових тканин, з пошкодженням сухожилка розгинача. Обширна різано-рвана рана лівої кисті з пошкодженням сухожилля; п/травматична невропатіяпроменевого та ліктового нерва (копія витягу № 6616/526 додається). 23 вересня 2015 року Позивачка була виписана з лікарні. Однак, вже 03 жовтня 2015 року вона знову звернулася до лікарні із скаргами на біль в лівійкисті та неможливість рухів пальцями кисті. Позивачці було встановлено діагноз: післятравматична комбінована згинально-розгинальна контрактура 1пальця лівої кисті; післятравматична невропатія нервів лівої кисті.Обєктивно їй було надано рекомендацію ампутувати 1-3 пальці. Позивачку було направлено на ЛКК, де вона отримала заключення № 1138 (копія додається). Позивачка була звільнена за власним бажанням 18.09.2016 року. Позивачка з часу отримання травми кілька разів зверталася доВідповідача з проханням оплатити їй лікування та компенсацію за завдану моральну шкоду, оскільки травму вона отримала саме на підприємстві в робочий час. Однак, Відповідач відмовлявся це зробити. Окрім цього, Позивачка зверталася до Управління Держпраці у Чернівецькій області із запитом про наявність відомостей про нещасний випадок, що стався з нею від 11 липня 2015 року. 24 лютого 2017 року Позивачка отримала відповідь від Управління Держпраці у Чернівецькій області, де зазначалося, що директор [PERSON] надіслав відповідь про те, що у 2015 році на підприємстві не було зафіксовано нещасного випадку на підприємстві (копія додається). Однак, незафіксування Відповідачем такого випадку не свідчить про його фактичну відсутність. Згодом, Відповідач взагалі зник, за місцем його реєстрації наче б то знаходиться зовсім інше підприємство, хоча офіційно Відповідач не змінював місце провадження своєї діяльності (копія результатів пошукової системи офіційного сайту Міністерства юстиції України додається). Позивачка та її Представник, намагалися звязатися із Відповідачем за його офіційними телефонами та засобами поштового звязку, однак, він ігнорує будь-якенамагання поспілкуватися та врегулювати спір у досудовому порядку. Зокрема. 09 червня 2017 року та 04 вересня 2017 року Відповідачу було надіслано адвокатські запити, на які він так і не відповів (копії запитів та поштових квитанцій додаються). Щодо використання Позивачкою права на звернення до правоохоронних органів, варто зазначити наступне. Оскільки Позивачка не бажає псувати репутацію Відповідача - вона не зверталася до правоохоронних органів, спочатку вона сподівалася вирішити спір у досудовому порядку, але оскільки Відповідач ігнорує намагання Позивачки та Представника Позивача порозумітися та вирішити спір без судового розгляду, Позивачці доводиться звертатися до суду задля захисту своїх законних прав та інтересів. Окрім цього, відмова Відповідача від відшкодування Позивачці моральної шкоди, завданої виробничою травмою не містить складу злочину. Позивачка вважає дії Відповідача щодо відмови їй у відшкодуванні моральної шкоди, завданої отриманою нею виробничою травмою, та запереченні наявності такої травми незаконними та такими, що порушують її права та інтереси з наступних підстав. Просить стягнути з відповідача 20000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачки в зал судового засідання не з»явився, направив письмову заяву в яких позов підтримав повністю, просив його задовольнити, розгляд просив провести у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою. У відповідності до ст.280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в період з 01 липня 2015 року включно до 18 вересня 2016 року включно [PERSON] займала посаду підсобного робітника на ПП Карпат-Ліс (надалі - Відповідач), де на той час директором підприємства був [PERSON] (копія трудової книжки з відповідним записом додається).11 липня 2015 року Позивачка, перебуваючи на роботі та виконуючисвої безпосередні професійні обовязки, отримала значну виробничу травму -значне пошкодження лівої кисті циркулярною пилою.Одразу після отримання травми, один із працівників Відповідача відвізПозивачку до лікарні швидкої медичної допомоги м. Чернівці. Там їй надали відповідну медичну допомогу та прооперували. Було встановлено діагноз: субтотальний відрив 1 палця по рівні пясткової кістки лівої кисті. Відкритийперелом трапецевидної кістки з дефектом кісткових тканин, з пошкодженням сухожилка розгинача. Обширна різано-рвана рана лівої кисті зпошкодженням сухожилля. 10 вересня 2015 року Позивачку, із значним погіршенням самопочуття(слабкістю та болями у лівій кисті, обмеженням рухів 1 та 2 пальців ), було госпіталізовано до травматологічного відділення обласної комунальної установи „Лікарня швидкої медичної допомоги м. Чернівці, де їй буловстановлено діагноз: субтотельний відрив 1 пальця по рівні пясткової кісткилівої кисті. Відкритий перелом трапецевидної кістки з дефектом кісткових тканин, з пошкодженням сухожилка розгинача. Обширна різано-рвана рана лівої кисті з пошкодженням сухожилля; п/травматична невропатіяпроменевого та ліктового нерва. 23 вересня 2015 року Позивачка була виписана з лікарні. Однак, вже 03 жовтня 2015 року вона знову звернулася до лікарні із скаргами на біль в лівійкисті та неможливість рухів пальцями кисті. Позивачці було встановлено діагноз: післятравматична комбінована згинально-розгинальна контрактура 1пальця лівої кисті; післятравматична невропатія нервів лівої кисті.Обєктивно їй було надано рекомендацію ампутувати 1-3 пальці.Позивачку було направлено на ЛКК, де вона отримала заключення № 1138. Позивачка була звільнена за власним бажанням 18.09.2016 року. Позивачка з часу отримання травми кілька разів зверталася доВідповідача з проханням оплатити їй лікування та компенсацію за завдану моральну шкоду, оскільки травму вона отримала саме на підприємстві в робочий час. Однак, Відповідач відмовлявся це зробити. Окрім цього, Позивачка зверталася до Управління Держпраці у Чернівецькій області із запитом про наявність відомостей про нещасний випадок, що стався з нею від 11 липня 2015 року. 24 лютого 2017 року Позивачка отримала відповідь від Управління Держпраці у Чернівецькій області, де зазначалося, що директор [PERSON] надіслав відповідь про те, що у 2015 році на підприємстві не було зафіксовано нещасного випадку на підприємстві (копія додається). Однак, незафіксування Відповідачем такого випадку не свідчить про його фактичну відсутність. Згодом, Відповідач взагалі зник, за місцем його реєстрації наче б то знаходиться зовсім інше підприємство, хоча офіційно Відповідач не змінював місце провадження своєї діяльності. Позивачка та її Представник, намагалися звязатися із Відповідачем за його офіційними телефонами та засобами поштового звязку, однак, він ігнорує будь-якенамагання поспілкуватися та врегулювати спір у досудовому порядку. Зокрема. 09 червня 2017 року та 04 вересня 2017 року Відповідачу було надіслано адвокатські запити, на які він так і не відповів. Щодо використання Позивачкою права на звернення до правоохоронних органів, варто зазначити наступне. Оскільки Позивачка не бажає псувати репутацію Відповідача - вона не зверталася до правоохоронних органів, спочатку вона сподівалася вирішити спір у досудовому порядку, але оскільки Відповідач ігнорує намагання Позивачки та Представника Позивача порозумітися та вирішити спір без судового розгляду, Позивачці доводиться звертатися до суду задля захисту своїх законних прав та інтересів. Окрім цього, відмова Відповідача від відшкодування Позивачці моральної шкоди, завданої виробничою травмою не містить складу злочину. Позивачка вважає дії Відповідача щодо відмови їй у відшкодуванні моральної шкоди, завданої отриманою нею виробничою травмою, та запереченні наявності такої травми незаконними та такими, що порушують її права та інтереси з наступних підстав. Про те, що Позивачка отримала виробничу травму свідчать наступні факти (окрім витягів із медичної картки Позивачки): до лікарні її доставив працівник Відповідача, на автомобілі, що належить ПП Карпат-Ліс; по-друге : в табелі обліку робочого часу є записи про те, що в час отримання травми, Позивачка знаходилася на роботі (однак, при наданні адвокатського запиту щодо отримання копії відповідного табелю обліку робочого часу Відповідач не надає жодної відповіді А при особистому зверненні засобами телефонного звязку Відповідач взагалі заперечує факт роботи Позивачки на данному підприємстві, хоча є відповідний запис у трудовій книжці). Відповідно до с татті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. У листі Міністерства соціальної політики, від 13.05.2010 № 140/13/116-10 «Про роз'яснення деяких питань законодавства» вказано, що ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці". У табелі обліку використання робочого часу (типова форма N п-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т. ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. П. 65. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року - у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку 14. П. 66 даного Порядку - для встановлення остаточного діагнозу та зв'язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами. Однак, в тих лікувальних закладах, де лікувалася Позивачка в штаті відсутній лікар-профпатолог . А тому вона і не могла отримати направлення до нього та в подальшому не мала можливості пройти обстеження в одному із визначених лікувально-профілактичних закладів. За змістом с т. 22 Закону України від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці», пп. 10, 13, 38 Порядку, р оботодавець повинен організовувати розслідування нещасного випадку, для чого зобовязаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобовязана зясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи повязаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування нещасного випадку за відповідною формою. Проте, Відповідач, намагаючись приховати факт отримання виробничої травми Позивачкою, не організував відповідне розслідування, не видав наказ про утворення комісії, не повідомив про даний факт відповідні органи, що свідчить його лист до Управління Держпраці у Чернівецькій області, доданий до даної позовної заяви. Відсутність розслідування на підприємстві, приховування Відповідачем інформації про факт отримання Позивачкою виробничої травми та лікування лише в доступних Позивачці лікувально-профілактичних закладах не дає Відповідачу права уникнути відповідальності. Частиною 2 с т. 153 КЗпП України передбачено, що з абезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Вимогами с т. 173 КЗпП України визначено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що п ід моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи ізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи ридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Внаслідок захворювання Позивачка втратила можливість повноцінного життя, довгий час не могла себе повноцінно обслуговувати. Позивачка зазнала душевних мук та емоційних страждань, змінилася її звична поведінка, вона отримала фізичну та емоційну травми. На те, щоб реабілітуватися та відновити попередній стан свого здоровя Позивачці все ще потрібен час, хоча пройшло вже кілька років, вона й досі не може до кінця отямитися. Саме тому суд вважає, що з Відповідача на користь Позичивачки необхідно стягнути 20000 грн. моральної шкоди. На підставі наведеного та

Outcome: approved