Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок та належними до нього господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] Позовну заяву мотивує тим, що після смерті матері, [PERSON] відкрилась спадщина на збудований нею в 1963 році житловий будинок за вказаною вище адресою, де позивач проживав та був зареєстрований разом із мамою. По смерті займався організацією похорону та вступив в управління спадковим майном шляхом його утримання в належному стані, обробляв земельну ділянку, сплачував комунальні платежі, тобто вчинив дії, які свідчили про фактичне прийняття ним спадщини. В листопаді 2015 року позивач звернувся до Дрогобицької нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті своєї матері, однак отримав письмову відмову щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок та рекомендовано звернутись до суду, а відтак змушений звернутись до суду з даним позовом. При цьому стверджує, що строк для прийняття спадщини він не пропустив, прийняв її фактично, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини . В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте представником подано заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд позову у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч.2 с.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази,оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Копією свідоцтва про народження стверджується, що матір'ю позивача [PERSON] є [PERSON] (а/с 5). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а/с 4) [PERSON] померла [INFO] Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, -місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до довідки № 609 від 10.08.2015 року виданої Опаківською сільською радою згідно по господарських книг, будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а/с 6). З КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО» від 08.10.2015 року №1360 вбачається, що будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а/с 6). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] вбачається, що останній зареєстрований [ADDRESS] від 07.09.1983 року (а/с 11-12). Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст.548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визначається, що спадкоємець, прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Момот М.О. на звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 40/2015, роз'яснено, що для видачі такого спадкоємцеві необхідно представити правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві (а/10). Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець за життя не здійснила державної реєстрації права власності на зазначену нерухомість та не виготовила правовстановлюючі документи. Так, після її смерті відкрилася спадщина, позивач, що є спадкоємцем за законом, звернувся до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину , але таке йому не видано, оскільки право власності спадкодавця не було зареєстровано у встановленому законом порядку. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки доглядає за спадковим майном, підтримує його в належному стані, користується будинковолодінням, що свідчить про факт прийняття спадщини після смерті матері, подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказаний будинок, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця.

Outcome: approved