Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дочок [PERSON] та Софія [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2014 року. Згідно рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 22.12.2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочок не надає, не приймає участі у їх вихованні. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. Позивач з червня 2019 року несе додаткові витрати на дітей, що викликані особливими обставинами. За власні кошти лікує дітей, здійснює обстеження, займається їх розвитком. Донька Софія має постійні проблеми зі здоров`ям, потребує лікування, має вроджену патологію. Діагноз: гострий гематогенний остеомієліт правої стегнової кістки. Неправильно консолідуючий перелом правого стегна. Вказані обставини підтверджуються копіями записів з амбулаторної карти хворого, а також доданими висновками та виписками. Донька [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] . Потребує дороговартісного обстеження та лікування, а тому просить стягнути додаткові витрати на утримання доньок в сумі 9654,19 грн. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги зменшити та стягнути з відповідача на утримання доньок суму в розімірі 7000 грн. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, подав заяву в якій зазначив, що зменшені позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення в розмірі 7000 грн. В зв`язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 02 серпня 2014 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Іваничівського РУЮ Волинської області, актовий запис № 35. Однак, 22.12.2018 року Іваничівським районним судом шлюб було розірвано. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] підтверджується, що позивач та відповідач є батьками малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 чт.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене та той факт, що дитина є інвалідом та має захворювання підтверджене висновками лікарів, та враховуючи письмову заяву відповідача суд вважає за можливе стягнути додаткові витрати на утримання доньок з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 7000.00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved