Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, покликаючись на те, що між ним та відповідачем укладено договори банківського вкладу №ДВ-43.15 від 09 липня 2015 року на суму 10000,00 грн. та №ДВ-72.15 від 04 березня 2016 року на суму 35471,00 грн. 14 січня 2019 року між сторонами укладено додаткові договори до даних договорів, згідно з яким щомісячно на суму вкладу нараховується 19% річних та договори діють до 14 липня 2019 року. Однак, відповідач вклад не повернув, відсотки за договорами не сплатив. Просить стягнути з відповідача 54110,49 грн. боргу та відсотків за договорами №ДВ-43.15 від 09 липня 2015 року та №ДВ-72.15 від 04 березня 2016 року. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись до суду 31 березня 2020 року, 28 квітня 2020 року, 25 червня 2020 року, відзив на позовну заяву не подав, а відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем Кредитною спілкою «КС Володар» укладено договори банківського вкладу №ДВ-43.15 від 09 липня 2015 року на суму 10000,00 грн. та №ДВ-72.15 від 04 березня 2016 року на суму 35471,00 грн. 14 січня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Кредитною спілкою «КС Володар» укладено додаткові договори до даних договорів, згідно з яким дію договорів продовжено до 14 липня 2019 року. Згідно з п. 2.2 додаткових договорів до договорів №ДВ-43.15 від 09 липня 2015 року та №ДВ-72.15 від 04 березня 2016 року на внесений внесок щомісячно нараховується 19% річних. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки» члени кредитної спілки мають право вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Внаслідок наведеного, суд вважає, що відповідач Кредитна спілка «КС «Володар» порушив свої зобов`язання за договорами банківського вкладу №ДВ-43.15 від 09 липня 2015 року та №ДВ-72.15 від 04 березня 2016 року та їх додатковими договорами, відмова у поверненні коштів вкладника [PERSON] є неправомірною, а відтак, слід стягнути з відповідача на користь позивача 54110,49 грн. заборгованості та відсотків за вищевказаними договорами. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved