Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач, однак більше 3 років за зазначеною адресою [PERSON] не проживає. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у реалізації останньою в повній мірі свого права власності. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]; зобов'язати СГІРФО Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява, у якій остання остаточно просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], шляхом зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилала. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів та зі згоди позивача в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України . Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2040727 від 19.11.2003 року, виданого ХДБТІ, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Також з зазначеного витягу вбачається, що інша ? частина квартири належала чоловіку позивача [PERSON], який на час розгляду справи помер, у зв'язку із чим позивач оформлює спадкові права на належну йому за життя частину спірної квартири. Згідно наявної у матеріалах справи довідки про склад сім'ї № 80, виданої 16.10.2014 року ОСББ «Родина», отриманої судом довідки ВАДР УДМС України в Херсонській області вбачається, що місце проживання відповідача - [PERSON], [INFO]., зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача- [PERSON] з 23.04.2005 року, а у спірній квартирі була зареєстрована з 12.08.2005 року, як член сім'ї(невістка) власників -[PERSON] та [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 05.10.2011 року, яке набуло законної сили 16.10.2011 року, шлюб між сином позивача - [PERSON] та [PERSON], яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON], розірваний. Так, відповідно до ст.. 156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника квартири належать: дружина власника, їх діти, батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. При цьому припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. З огляду на наведену норму та враховуючи викладені вище обставини суд приходить до висновку, що [PERSON] на час розгляду справи та з 16.10.2011 року не є членом сім'ї власника -позивача у справі [PERSON] Права власника житлового приміщення визначені ст.ст.317,383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. В другому випадку при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно керуватися ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідач у спірному житлі не проживає впродовж трьох років після розірвання шлюбу із сином позивача, інші відомості на спростування зазначених обставин у суду відсутні, з огляду на відсутність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем, відсутність законодавчо закріпленого права відповідачки на збереження за нею права користування спірним житлом, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS],у зв'язку із чим позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на вказане, ухвалене судове рішення про визнання [PERSON], такою що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], є підставою для зняття останньої з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved