Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після померлого чоловіка відкрилась спадщина, що складається з нерухомого майна, однак позивач звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на не рухоме майно, отримала відмову у його видачі в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не зявився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Від Ковалівської сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти задоволення позову Від третіх осіб до суду надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. У разі смерті власника майна державна реєстрація проведена бути не може, так як припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може\~ пред'явити\~ позов\~ про\~ визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,\~ а також у разі втрати ним документа,\~ який засвідчує його право власності. Відповідно\~ ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві зареєстрованих у встановленому законом порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що 13 листопада 2016 року помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія ІІ-ЯК №0424832 від 30.04.1971р. та свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 331355 від 15.11.2016р.(а.с. 4, 22. Після померлого, 13.11.2016р. [PERSON] залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з: житлового будинку, сараю, погріба, літньої кухні, гаража, свердловин, воріт, огорожі, вбиральні за адресою: с. Ковалівка, вул. Молодіжна 26, Полтавсього району, Полтавської області та земельна ділянка розміром 0,1200 га, передана [PERSON] на підставі рішення від 23 липня 1997 року №68 Ковалівської сільської ради. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [PERSON] у Полтавській районній державній нотаріальні конторі відкрито спадкову справу № 171/2017. Син померлого [PERSON] відмовився від належної частки спадщини про що подав відповідну заяву від 03.05.2017р. Згідно листа Полтавської районної державної нотаріальної контори від 25.07.2017 року за № 02-31/064, встановлено, що спадкоємиць за законом [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке належало померлому [PERSON], що унеможливило видачу свідоцтв про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже у зв'язку з тим, що спадкоємцеві за законом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, він позбавлені можливості оформити спадщину окрім як звернувшись до суду. Згідно п.п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК ). Згідно рішення зборів уповноважених колгоспу ім.. [PERSON] від 10 лютого 1971 року, протокол №1 [PERSON] була виділена земельна ділянка під забудову у розмірі 0,12 га. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Полтавської районної Ради депутатів трудящих від 10 квітня 1973 року № 178 за типовим проектом будівлі № 184- 24-11. Також встановлено, що [PERSON] отримав свідоцтво №138 на забудову садиби в сільських населених пунктах Української PCP та відповідно до п. 7 свідоцтво є документом, що посвідчує право особистої власності на будівлю зазначені в п. 8 свідоцтва. Згідно довідки виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 05.08.2017 року житловий будинок з господарчими будівлями, який розміщений за адресою с. Ковалівка, вулиця Молодіжна, №26 Полтавського району, Полтавської області дійсно зареєстрований за померлим [PERSON]. Також встановлено, що земельна ділянка розміром 0,1200 га, передана [PERSON] на підставі рішення від 23 липня 1997 року №68 Ковалівської сільської ради та йому видано було державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5324081901601600460124. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 011054600094 від 15 березня 2010 року. За даних обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем, як за спадкоємцем за законом права власності на спадкове нерухоме майно після померлого чоловіка. На підставі викладеного, ст.ст. 25, 325, 328, 392, 1216, 1218,\~ 1268, 1296 ЦК України, ,

Outcome: approved