Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] за кордон у супроводі матері [PERSON] без згоди батька - [PERSON] у періоди: з 01 грудня 2018 року до 01 лютого 2019 року та з 01 червня 2019 року до 01 вересня 2019 року. У своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 22.10.2015 року. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишилась проживати із позивачем. Батько позивачки проживає у Російській Федерації та по причині свого похилого віку та хвороби не має змоги приїхати на України, щоб відвідати її та внучку. Виїзд дочки за кордон сприятиме її розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, дасть можливість побачити свого дідуся. Відповідач, без жодних на це підстав, не дає згоди на виїзд дочки за кордон, чим чинить перешкоди позивачу в реалізації її прав і обов'язків матері. Тому просить надати дозволі на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] за кордон в Російську Федерацію у супроводі матері [PERSON] без згоди батька - [PERSON] у періоди: з 01 грудня 2018 року до 01 лютого 2019 року та з 01 червня 2019 року до 01 вересня 2019 року. Представник позивача в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити із врахуванням поданої заяви про уточнення періодів виїзду дитини за кордон. Справу слухати у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання подала заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просить справу слухати у їх відсутності. Представник служби у справах дітей Кременецької райдержадміністрації у судове засідання подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно рішення Кременецького районного суду від 22 жовтня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Батьками [PERSON], [INFO] є мати - [PERSON] та батько - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] є батьком [PERSON]. [PERSON] надіслав запрошення на неодноразовий приїзд до Російської Федерації своєї дочки [PERSON], що стверджується заявою від 10.01.2018 року та довідкою від 09.01.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах з виконання виконавчого листа Кременецького районного суду № 601/1850/15-ц від 16.06.2017 року,заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], станом на 01.03.2018 року становить 4 578 грн. 03 коп. Ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини (ст.18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зі змісту ст. 313 ЦК України вбачається, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно п.4 Постанови від 27 січня 1995 року № 57, затвердженої КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріальної згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд його дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування та з врахуванням того, що батько дитини без жодних об'єктивних причин дозвіл на виїзд дітей за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє дочку права на відпочинок, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved