Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зняти арешт з її майна (квартира за адресою: [ADDRESS]), який накладений на підставі постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси АА 348019 від 21.03.2006р. задля забезпечення виконання зобовязань її доньки [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що квартира за адресою: [ADDRESS], - належить позивачу на праві приватної власності і набута внаслідок приватизації за рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28.09.2006р. №1301. Натомість постановою державного виконавця ВДВС Придніпровського району м. Черкаси від 21.03.2006р. на дану квартиру накладений арешт, реєстраційний номер обтяження 3069257, на забезпечення виконання зобовязань її доньки [PERSON]. Даний арешт накладався, як заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між цими особами 10.04.2003р.. Натомість заборгованість по такому кредитному договору відповідачем повністю погашена. Сама позивач не має ніяких грошових зобовязань перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». За повідомленням Придніпровського ВДВС м. Черкаси відомості про існуючі або інші будь-які виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON], в даному державному органі відсутні. Оскільки наявність арешту перешкоджає позивачу реалізацію нею її права власності на квартиру, то вона звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що даний арешт на квартири був накладений на її думку помилково, оскільки вона ніколи не була власником даної квартири. Свої зобовязання перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вона повністю виконала. Будь-яких підстав для збереження арешту на квартиру немає. Просила задовольнити позов. Інші особи, які беруть участь у справі, не заперечували проти задоволення позову. До того ж ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду довідку, якою підтвердило відсутність грошових зобовязань позивача перед банком. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Обставини, викладені в позовній заяві особи, які беруть участь у справі, повністю визнають і вони підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Аналізуючи зміст обставин справи судом встановлено, що спір виник з правовідносин щодо права власності на нерухоме майно та їх обтяжень, який регулюється нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та інших нормативно-правових актів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4 ЦПК). За змістом ст.16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес лише таким способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.11 ЦПК цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності, відповідно до якого сторони розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною четвертою статті 174 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб та не суперечить вимогам ст.ст.3, 16, 321, 386 ЦК, ст.ст.56, 59 Закону України "Про виконавче провадження", а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладання судових витрат на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved