Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернулася з позовною заявою про стягнення аліментів на її користь з [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від його доходу (заробітку), щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позову вона зазначає, що з 30.12.2000 по 01.04.2005 перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . До повноліття доньки відповідач сплачував аліменти на утримання двох дітей, а після досягнення донькою [PERSON] повноліття почав сплачувати лише на утримання меншої доньки [PERSON] . На теперішній час донька досягла повнолітнього віку та навчається на першому курсі денного форми навчання на неповному держзабезпеченні зі спеціальності «КУХАР» у ВПУ № 92 м. Сєвєродонецька, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є платоспроможним, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної доньки на період її навчання. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Жодних клопотань до суду не надійшло. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі письмовими доказами. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.12.200р. по 01.04.2005р. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2001р., виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Марківського району Луганської області [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Сторони також мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2002р., виданого Краснопільською сільською радою Марківського району Луганської області. Згідно рішення Марківського районного суду Луганської області від 20.05.2005 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до їх повноліття. На даний час [PERSON] досягла повнолітнього віку та згідно довідок директора Вищого професійного училища навчається у ВПУ №92 м. Сєвєродонецьк зі спеціальності «КУХАР» з 01.09.2018 по 20.12.2021р. на денній формі навчання, на неповному держзабезпеченні. Згідно довідки, виданої секретарем Краснопільської сільської ради Луганської області №171 від 07.03.2019 [PERSON] проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи [PERSON] , вона працює в ТОВ «Айдар» охоронником та отримує заробітну плату, яка з вересня 2018 року по лютий 2019 року склала в сумі 39 459,58 грн. Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що регулюється Главою 16 Сімейного кодексу України "Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання ". Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Позивач стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідност.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку (сина) у твердій грошовій сумі та (чи) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахування обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вбачається, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитин на період її навчання не надає. [PERSON] навчається на першому курсі денного форми навчання на неповному держзабезпеченні зі спеціальності «КУХАР» у ВПУ № 92 м. Сєвєродонецька, і в звязку з цим, вона потребує матеріальної допомоги. При вирішенні справи судом не встановлено обставин, які б свідчили, що стягнення з відповідача аліментів, на навчання, на користь позивача суттєво погіршить матеріальне становище відповідача. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу в розмірі, який просить позивач 1/6 частина його заробітку (доходу), а також, відсутні обставини (незадовільний стан здоровя, обмеження фізичних можливостей тощо), які б впливали на можливість відповідача сплачувати аліменти. Судом встановлено, що відповідач знаходиться в працездатному віці, є платоспроможним, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної доньки на період її навчання. Обставин, які б не дозволяли відповідачу сплачувати позивачу по справі аліментів на утримання своєї повнолітньої дитини на період навчання судом не встановлено. Тож виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище дитини, яка продовжує навчання та матеріальне становище сторін у справі, що підтверджується матеріалами справи та те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі заявленого позивачем, оскільки за встановлених судом обставин, для відповідача вказаний розмір аліментів не є непомірним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені доказами, не спростовані відповідачем, розмір аліментів, який просить позивач стягувати на свою користь, на думку суду є достатнім, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та положень ст .141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved