Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просила суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №Н/95-0548 від 11.10.1995 року, а також визначити частки співвласників квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач вказувала на те, що 11.10.1995 року був укладений вказаний договір купівлі-продажу, що в подальшому було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», та у звязку із тим, що на той час діяло законодавство, яке не вимагало нотаріального посвідчення вказаного договору він не був нотаріально посвідченим та на сьогоднішній день вважається таким, форма укладення якого не дотримана. За викладеного позивач вказала на те, що сторони договору виконали всі його умови та з такого просила суд визнати його дійсним. Разом з тим позивач, вказуючи на необхідність визначення часток співвласників зазначеної квартири для оформлення спадщини після смерті її матері, [PERSON], та на неможливість визначення часток співвласників у позасудовому порядку через смерть вказаної особи, просила суд визначити частки співвласників квартири [ADDRESS], по 1/3 за кожним. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи [PERSON], [PERSON]., діюча на підставі довіренсоіт надала до суду заяву, в якій підтримал позов та просить справу розгяладти за її відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.10.1995 року на Одеській УТБ «Центр» між [PERSON], [PERSON] [PERSON], як покупцями, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як продавцями, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що було зареєстровано на біржі за №Н/95-0548. 12.10.1995 року вказаний договір було зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» за р.№515 стр. 94 кн.15пр. На момент укладання договору купівлі-продажу був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до\~ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачки, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобовязання за вказаним договором купівлі-продажу квартири від 11.10.1995 року його сторонами виконані у повному обсязі покупцям було передано у власність квартиру, а продавцями передані грошові кошти за продану квартиру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог позову про визначення часток співвласників квартири [ADDRESS], то суд зазначає про наступне. Виходячи зі змісту договору купівлі-продажу №Н/95-0548, вбачається, що частки співвласників таким договором визначені не були, відомості про укладення співвласниками інших угод про визначення розміру часток співвласників вказаної квартири у суду відсутні, за наданими позивачем поясненнями такі угоди не укладались. Відповідно до положень ст. ст. 112, 113 ЦК УРСР та положень ст. 17 Закону України «Про власність», що були чинні на час набуття вказаними особами прав власності на вказану квартиру, розмір належних їм часток співвласників складає по 1/3 частці. З викладеного та приймаючи до уваги відомості про смерть [PERSON] (копія свідоцтва про смерть долучена до матеріалів справи, а.с. 8), суд доходить висновку про неможливість позасудового вирішення питання про визначення розміру часток співвласників, та з такого про обґрунтованість вимог позивача в цій частині позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення таких витрат на відповідачів, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved