Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 2588085 про встановлення ліміту кредитування від 06.02.2014 року в розмірі 2323 грн.. 51 коп., посилаючись на те, що за вказаним договором відповідачу був наданий кредит, але відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. Позивач звернувся з письмовою вимогою попередженням щодо повернення суми заборгованості, але жодних дій з боку відповідача вчинено не було. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просить позов задоволити. Представник позивача надіслав клопотання в якому просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю. Просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не прибув, однак надав заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти позову і з приводу мотивів його заявлення не заперечує. Тому суд приходить до висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони не заперечують проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні права і обовязки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обовязковим для виконання сторонами, як це передбачено ст.629 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач 06.02.2014 року уклав з відповідачем договір № 2588085 про встановлення ліміту кредитування, згідно якого позивач надав відповідачу кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн., а відповідач зобов"язувався повертати позивачу кредит в розмірах і в терміни передбачені цим договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, заборгованості згідно умов вказаного договору не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості представленого позивачем вбачається, що відповідач станом на 30.11.2015 року за договором № 2588085 про встановлення ліміту кредитування від 06.02.2014 року заборгував позивачу 2323 грн.. 51 коп., з яких: - 1581,16 грн. неповернута сума кредиту; - 406,56 грн. - прострочені відсотки; - 183,00 грн. сума пені; - 62,07 грн.- прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; - 90,72 грн. - нараховані відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідачем порушуються умови кредитного договору, а саме, відповідач не сплачує кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору, у зв"язку з чим йому було нараховано заборгованість в розмірі 2323 грн.. 51 коп. Внаслідок вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача цілком обгрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст.. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст.. 197 ч.2 ЦПК України не здійснюється.

Outcome: approved