Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 березня 1996 року Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем (актовий запис № 03). Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Спочатку відносини складались нормально, однак з часом стосунки погіршилися, між ними стали виникати часті сварки та конфлікти, подальше сімейне життя не склалося, а стосунки переросли в особисту неприязнь. Їхнє спільне життя стало нестерпним для них обох, а тому вони перестали жити подружнім життям і сім'я фактично розпалась. На даний час позивач та відповідач разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Відповідач проживає окремо і жодних стосунків із позивачем не підтримує, що унеможливлює подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб між позивачем та відповідачем фактично розпався і залишилось лише оформити це юридично. Перспектив на відновлення їхньої сім'ї позивач не бачить і вважає, що надавати терміну на примирення не слід, оскільки позивач та відповідач вже фактично живуть не в шлюбі. У звязку із чим позивач звернулась до суду та просить позов задоволити. Позивач у судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно п. 9 до "Прикінцевих та перехідних положень" ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.03.1996 року в Зашківській сільській раді Жовківського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 280366 (актовий запис № 03). У звязку із реєстрацією шлюбу позивач змінила своє прізвище «Кухар» на «Шмід». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяви відповідача від 13.03.2018 року, вбачається, що він позов визнає, просить шлюб розірвати. А відтак, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З заяви позивача від 05.03.2018 року, яка міститься в матеріалах справи та позовної заяви, вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів з приводу поділу майна сторони не мають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сімя фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved