Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 14.10.2005року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 420. Від даного шлюбу у них з позивачем дітей немає. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що шлюбні відносини між ними припинено у травні 2018 року через неприйстойну поведінку з боку відповідача відносно неї, оскільки протягом останнього року він вчиняв бійки та скандали, неодноразово погрожував їй фізичною розправою, що призводило до вирішення питання припинення насильства в сімї через правоохоронні органи. Однак належних результатів це вирішення не дало, що стало приводом до розпаду сімї. Така поведінка відповідача робить нестерпним подальше сумісне проживання. Сімя розпалася остаточно, а тому строк для примирення надавати не має необхідності. В органи ДРАЦС для розірвання шлюбу відповідач добровільно зявлятися не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Майновий спір буде вирішуватися в окремому порядку. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Зятькова". Відповідач в судове засідання не зявився, до суду направив відзив, згідно якого позов про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 14.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 420, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 006891. Шлюбні стосунки припинені через неповагу до дружини та вчинення домашнього насильства. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає. Майновий спір буде вирішуватися в окремому порядку. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні оскільки відповідач визнав позов повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягнути судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. та витрати за надання правничої допомоги в сумі 1200 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved