Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, такою, що втратила право користування житловим будинком № 29 по вул. Петропавлівська (колишня «Урицького») в м. Мелітополі. Вказує, що йому позивачу на підставі договору дарування від 16.01.1987 року належить житловий будинок № 29 по вул. Петропавлівська (колишня «Урицького») в м. Мелітополі Запорізької області. Відповідачка [PERSON] в належному позивачу житловому будинку не проживає тривалий час, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку, належні їй речі в будинку відсутні. Позивач, як власник зазначеного будинку, позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, у звязку з чим, вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти винесення заочного рішення суду у випадку неявки відповідачки не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [INFO]. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Від представника третьої особи: Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області заперечень на позов не надходило. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачу на праві приватної власності належить 2/5 частини житлового будинку № 29 по вулиці Петропавлівська (колишня «Урицького») в м. Мелітополі, що підтверджується копією договору дарування від 16 січня 1987 року та копією домової книги на вищевказаний житловий будинок та повідомленням КП «ММБТІ» від 28.11.2017 № 2960. /а.с.6-11, 50/. Судом встановлено, що відповідно до повідомлення начальника Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 25.10.2017 № 2318/13605 відповідач - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. /а.с. 46/. Однак, відповідачка з березня 2015 року за вказаною адресою не проживає, про що свідчить довідка голови квартального комітету № 70 Мелітопольської міської ради народних депутатів. /а.с. 18/. В силу того, що відповідачка зареєстрована у вказаному житловому будинку, але не проживає з березня 2015 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідачка є колишньою дружиною позивача, мешкала за однією адресою разом з ним як член сім'ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідачка [PERSON], проживала в будинку як член сімї позивача, на теперішній час не мешкає в будинку № 29 по вул. Петропавлівська (колишня «Урицького») в м. Мелітополі без поважних причин досить тривалий час, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Петропавлівська, буд. 29, залишається зареєстрованою [PERSON], що перешкоджає [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому суд всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується\~\~на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved