Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на квартиру [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що ще за радянських часів на відділені №2 радгоспу «Українець» села Слобідка [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області по вулиці Молодіжна для працівників радгоспу було побудовано двоповерховий багатоквартирний будинок №5. В грудні місяці 1999 року радгосп «Українець» було перетворено в ЗАТ «Українець», яке 25 квітня 2006 року припинило своє існування за судовим рішенням. Будинок №5, який розташований по вулиці Молодіжна села Слобідка Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області місцевій раді на баланс передано не було, будинок знаходився у занедбаному стані і частково був порожнім. Позивачці, як працівнику дитячого садка села Слобідка [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області місцевою владою було надано дозвіл в травні місяці 2006 року вселитись в квартиру [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області, де вона мешкає до теперішнього часу. Правовстановлюючих документів на квартиру позивачці ніхто не надав, так як господаря будинку не було. На теперішній час правонаступники радгоспу «Українець» відсутні, тому укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області неможливо. Той факт, що позивачка вже більше десяти років мешкає в зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги, робить ремонт засвідчує довідка з сільської ради та свідчення свідків. Таким чином, на даний час вона володіє добросовісно, відкрито, безперервно протягом більше 10 років даним нерухомим майном, тому вважає, що набула право власності на це майно за набувальною давністю. Зазначені вище обставини і стали підставою звернення позивачки до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась. Надала суду заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутністю (а.с.37). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області до судового засідання не зявився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, з позовними вимогами згоден (а.с.34), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 статті 344 ЦК України регламентує, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. [PERSON] частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розясненопорядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме: пунктом 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК; пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК); пунктом 13 передбачено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади; пунктом 14 передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно. На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області - відомості про власника квартири не зазначені (а.с.5). Актом прийому-передачі державного майна цілісного майнового комплексу радгоспу «Українець» №7 від 31 травня 1996 року, - радгоспу «Українець» було передано державне майно цілісного майнового комплексу радгоспу «Українець», крім об'єктів соцкультпобуту, інженерних мереж, житлового фонду, лісосмуг, що підлягають передачі на баланс місцевої ради (а.с.36). [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадян формувань вбачається, що Закрите акціонерне товариство «Українець» припинило своє існування на підставі рішення суду (а.с.10-12). [PERSON] довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області від 20 січня 2017 року №104, квартира [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області не рахується на балансі сільської ради (а.с.15). Так, встановлено, що власник квартири [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області відсутній, а тому відповідачем по справі визначено виконавчий комітет [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області - на території якого знаходиться вищевказане майно та який не заперечує проти задоволення позовної заяви. З довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області №105 від 20 січня 2017 року вбачається, позивачка [PERSON] дійсно сплачує земельний податок за земельну ділянку, яка закріплена за квартирою №2 будинку №5 по вулиці Молодіжна села Слобідка Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.14). [PERSON] витягу з облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 року, -[PERSON] є головою домогосподарства, що розташоване за адресою : квартира [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с.13). Позивачка [PERSON] зареєстрована та мешкає в квартирі [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Тарутинського району Одеської області №106 від 20 січня 2017 року (а.с.16). З показів свідка мешканця [INFO] сільської ради Тарутинського району Одеської області [PERSON] (а.с.19) вбачається, що [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] сільської ради Тарутинського району Одеської області з 2006 року, зазначена обставина також підтверджується матеріалами справи (а.с.17,18). Тож, судом достовірно встановлено, що: позивачка вселилась у квартиру та мешкає в ній вже понад 10 років, відкрито та безперервно володіє (користується) квартирою, здійснює витрати на її утримання; власник квартири відсутній; відповідач право позивачки не оспорює та визнає її добросовісним набувачем майна. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved