Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 16 травня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Зозівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 2. Вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], а також відповідач є усиновлювачем її сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в позовній заяві вказує, що останнім часом їх шлюбні відносини погіршились: відповідач почав зловживати спиртними напоями, що негативно впливає на виховання дітей. Все це призвело до нестерпності спільного проживання. Позивач вважає, що сім'я фактично розпалась, існує формально, а її збереження буде суперечити її інтересам, а також інтересам дітей, що мають істотне значення, тому просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а для подальшого іменування залишити їй прізвище набуте, у зв'язку із реєстрацією шлюбу "Бойко". Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні на початку розгляду справи позовні вимоги не визнав, вказавши, що обєктивних причин для розірвання шлюбу не має. У той же час в ході судового розгляду вказав, що примирення між ними як подружжям недоцільне та не можливе, оскільки хоча він інколи і зловживає спиртними напоями та веде себе цинічно, однак позивач повинна із цим змиритись як жінка. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про таке. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 травня 2014 року виконавчим комітетом Зозівської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області про що складено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтво про шлюб серія І-АМ № 148108 (а.с. 4). Подружжя має двоє неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], на що вказують свідоцтва про їх народження серія І-АМ № 301852 та серія І-АМ № 331650 (а . с. 5,6). Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом з'ясовано, що останнім часом відносини між подружжям погіршились, підґрунтям цьому є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого допускає негідну поведінку по відношенню до дружини, очевидцями чому є їх спільні неповнолітні діти. В ході судового розгляду справи сторони дійшли висновку, що примирення між ними недоцільне, налагоджувати стосунки в сімї жодна із сторін не має наміру і таке їх волевиявлення не підлягає сумніву. Суд дійшов висновку, що між подружжям втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення. Також підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved