Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 23 серпня 2012 р. вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, про що складено актовий запис № 55. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів. Від цього шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, щомісячно, до досягнення ними повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньок не надає. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила суд шлюб між сторонами розірвати, так як подальше збереження шлюбних відносин неможливе. Позивач зазначила, що не проживає з відповідачем з липня 2015 року і вони не ведуть спільне господарство. Крім того, [PERSON] уточнила вимоги в частині розміру аліментів та просила суд щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхніх спільних неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] до досягнення ними повноліття у розмірі 1\\3 частина від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, оскільки питання щодо їх утримання між нею та відповідачем не узгоджено. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся судом про день і час розгляду справи. Судова повістка, надіслана за адресою його проживання, повернулась до суду без вручення за закінченням терміну її зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Враховуючи викладене, на підставі ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 23 серпня 2012 року зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, про що складено актовий запис № 55. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами існують конфлікти з приводу побутових та фінансових питань, які виникають через різні погляди на життя, різні інтереси, різне розуміння про права і обов»язки подружжя. З липня 2015 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Як зазначалось судом вище, позивач заперечувала подальше існування сім»ї в зв»язку з відсутністю бажання на її збереження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше існування сім»ї впливає на права обох сторін, в зв»язку з чим вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що питання щодо утримання неповнолітніх дітей між позивачем та відповідачем не узгоджено. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання своїх дітей; що він не має інших аліментних зобов»язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Суд бере до уваги, що відповідно до вимог чинного законодавства утримувати неповнолітню дитину є обов»язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини. Також суд приймає до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця для забезпечення її харчування і придбання предметів першої необхідності. Оскільки суду не надано документів про стан здоров»я сторін та їхніх дітей, суд не досліджує зазначені обставини справи. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в частці від доходу в розмірі 1\\3 частка від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved