Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ще за життя, 05.06.2008 року [PERSON] скала заповіт на нього, згідно з яким заповіла йому належну їй на праві приватної власності частку квартири [ADDRESS], а також все інше її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Згідно договору дарування 1/3(однієї третьої) частки квартири від 12.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] від 12.12.2008 року, [PERSON] прийняла в дар 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Однак за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на належну їй на підставі Договору дарування 1/3 частки даної квартири. Він вчасно звернувся до П'ятої Львівської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом. 24.12.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Однак 22.01.2016 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка фактично належала спадкодавцю згідно Договору дарування від 12.12.2008 року. Оскільки він не можу отримати від нотаріуса П'ятої Львівської державної нотаріальної контори свідоцтва про право власності за заповітом на 1/3 частку квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], а тому вважає, що його право та інтереси порушені як спадкоємця, а тому він змушений звернутись до суд за захистом такого. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнений позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно - квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 17 грудня 2008 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1527, згідно якого [PERSON] зробила таке розпорядження: належної її на праві власності частку квартири [ADDRESS], а також все інше її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати її на день її смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO]. Згідно договору дарування 1/3(однієї третьої) частки квартири від 12.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] від 12.12.2008 року, [PERSON] прийняла в дар 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Однак [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на належну їй на підставі Договору дарування 1/3 частки даної квартири. Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] звернувся із заявою до П'ятої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Однак державний нотаріус П'ятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 22.01.2016 року №1/01-08 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, в зв'язку з тим, що дане спадкове майно не було зареєстроване у відповідних органах державної реєстрації. Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка належала згідно Договору дарування від 12.12.2008 року, а тому внаслідок чого позивач не може оформити право власності на вищевказану частку квартири після смерті матері [PERSON] з приводу чого отримала відмову.. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положенням п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що судовому розгляду підлягають вимоги про визнання права на спадщину за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. А у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому позов підставний, слід його задовольнити.

Outcome: approved