Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визначити місце проживання двох малолітніх дітей з нею. Посилалась на те, що відповідач проживає окремо від неї та дітей. Під час розірвання шлюбу питання щодо місця проживання дітей не вирішувалось. Проте, безкомпромісний характер та поведінка відповідача не дозволяє досягти згоди стосовно проживання дітей. Враховуючи поведінку відповідача, його постійні погрози, що він забере дітей до себе, виникла необхідність звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дітей. Відповідачем було подано зустрічну позовну заяву, в якій він просив усунути перешкоди щодо його участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. В призначене судове засідання позивач не з'явилась. Надала суду заяву слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в призначене судове засідання не з'явився. Надав суду заяву слухати справу за його відсутності. Одночасно подав до суду заяву про залишення його зустрічних вимог без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 08.11.2011 року по 20.11.2014 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано . В період шлюбу у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 29,30). Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що після припинення шлюбних відносин діти залишилися проживати з матір'ю. Згідно із ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Орган опіки та піклування виконкому Подільської районної в .м Києві державної адміністрації надав суду висновок від 05.06.2015 року про доцільність визначення місця проживання дітей з матір'ю (а.с. 72) У своєму рішенні у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Здійснюючи оцінку стабільності середовища проживання дітей, суд приймає до уваги, що діти після розірвання шлюбних відносин проживали з матір'ю. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. При вирішенні таких справ суд має встановити чи є виняткові обставини, які б могли буди підставою для розлучення дітей зі своєю матір'ю. Такі правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 14 грудня 2016 року в справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року в справі № 6-564цс17. У даній справі судом не встановлено виняткових обставин, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю. Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що в інтересах малолітніх дітей необхідно визначити місце їх проживання з матір'ю [PERSON]

Outcome: approved