overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що з 23 жовтня 2013 року перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1574. Від цього шлюбу подружжя дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, на протязі останніх років сімейного життя між ними поступово відносини погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки. Більше року вони не проживають разом та не підтримують жодних відносин, крім того він має після розірвання шлюбу одружитися, так як проживає з іншою жінкою. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім'ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд спави за його відсутності та про підтримання своїх позовних вимог. Відповідач позов визнала та пояснила суду, що вона не заперечує проти позовних вимог, строк для примирення не потрібний, також наполягає на розірвані шлюбу, додавши, що з весни 2017 року вони з позивачем разом не проживають. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2018 року, сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 23 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1547(а.с.6). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, а саме з 2017 року, проживають окремо один від одного, та не відновлюють сімейних відносин, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв'язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON]", за її проханням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.105, 110, 112 -115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що з 23 лютого 2008 року перебуває з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 07. Від даного шлюбу спільних дітей вони не мають. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав, що шлюб з відповідачкою виявився невдалим, вони мають різні погляди на життя, різні характери, нерозуміння один одного, через, що в сімї виникали сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з листопада 2016 року, на даний час вони проживають окремо, хоча і за однією адресою, але шлюбних відносин не підтримують. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сімї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що спільне життя з відповідачкою виявилося не вдалим. А тому на примирення він не згідний і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнала та пояснила суду, що вона згідна з тими причинами розпаду сім`ї, на які вказав позивач, та також підтвердила, що з 2016 року вони разом не проживають, а тому строк для примирення не потрібний. У зв`язку з чим теж не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про шлюб серії І-СР № 038016 від 23.02.2008 року, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2008 року. Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, а саме з листопада місяця 2016 року, проживають окремо один від одного, та не відновлюють сімейних відносин, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачці прізвище, яке вона отримала у зв'язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " Стасько ", за її проханням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2015 року. Від цього шлюбу спільних малолітніх дітей не мають. Поскільки сторони з 25 листопада 2015 року припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають тривалий проміжок часу, і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з"явився, надіславши заяву, в якій підтримав позовні вимоги, прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, та розглянути справу без його присутності в зв"язку із неможливістю явки в судове засідання. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем не проживають разом, не відновлюють стосунків, на примирення вона не згідна. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою суду від 25.02.2016 року сторонам надано строк для примирення терміном в один місяць, якого вони не досягли. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом, не відновлюють сімейних відносин, подружжя не згідне на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03 липня 1999 року. Від цього шлюбу мають спільних неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Поскільки сторони з червня 2014 року припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають тривалий проміжок часу, і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні відносини між ними припинено з червня 2014 року, вони проживають окремо, між собою не спілкуються і наміру відновлювати стосунки не мають, на примирення він не згідний. Діти і надалі проживатимуть разом з матір"ю і перебуватимуть на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем близько двох років не проживають разом, на примирення вона не згідна. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Як вбачається із копій свідоцтв про народження [NUMBER], [NUMBER], від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу - з червня 2014 року, не відновлюють сімейних відносин, подружжя не згідне на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. Неповнолітні діти, після розірвання шлюбу, проживатимуть разом з матір"ю. На підставі викладеного, ст. 105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2005 року. Від цього шлюбу мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Поскільки сторони з лютого 2016 року припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають разом і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні відносини між ними припинено з лютого 2016 року через подружню зраду дружини, вони не мають наміру відновлювати стосунки, на примирення він не згідний. Діти і надалі проживатимуть разом з матір"ю і перебуватимуть на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем не проживають разом, у неї є інший чоловік, тому на примирення вона не згідна. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Як вбачається із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом з лютого 2016 року через подружню зраду, не відновлюють сімейних відносин, подружжя не згідне на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. Малолітні діти, після розірвання шлюбу, проживатимуть разом з матір"ю. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2008 року. Від цього шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Поскільки сторони з січня 2015 року припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають тривалий проміжок часу, і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні відносини між ними припинено з січня 2015 року, вони проживають окремо, між собою не спілкуються і наміру відновлювати стосунки не мають, на примирення він не згідний. Дитина і надалі проживатиме разом з матір"ю і перебуватиме на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем близько півроку не проживають разом, на примирення вона не згідна. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], від даного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем та перебуває на її утриманні. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу - з січня 2015 року, не відновлюють сімейних відносин, подружжя не згідне на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. Малолітня дитина, після розірвання шлюбу, проживатиме разом з матір"ю. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 1990 року. Від цього шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Поскільки сторони припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають тривалий проміжок часу, і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, між собою не спілкуються і наміру відновлювати стосунки не мають, на примирення він категорично не згідний. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, прохала надати їм строк на примирення, пояснивши, що їх відносини ще можна налагодити та зберегти сім"ю. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 123089. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, не відновлюють сімейних відносин, позивач категорично не згідний на примирення, вважає, що сім"я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, заявив, що [INFO] року помер його брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, Він є єдиним спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після його смерті. Спадщину оформив лише на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та присадибну земельну ділянку йому було відмовлено, оскільки не має правовстановлюючих документів. Тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Представник відповідача Кулизьської сільської ради в судове засідання не з'явився, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Із копії заповіту (а.с.7) видно, що [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] Із довідки Кулизьської сільської ради (а.с.8) видно, що покійний [PERSON] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS], проживав одиноко, не одружений. Із виписки з погосподарської книги (а.с.9) встановлено, що [PERSON] є головою сім'ї, помер в 1999 році. Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.10) судом встановлено, що [PERSON] отримав у спадщину від [PERSON] земельну частку (пай) розміром 3,29 га, яке перебувало у КСП "Нива" с.Кулига Літинського району. Із копії сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с.11) судом встановлено, що [PERSON] належить право власності на земельну частку (пай) площею 3,54 га. Із копії виписки з погосподарської книги (а.с.12) встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] Із копії технічного паспорту (а.с.13-18) судом встановлено, що [PERSON] є користувачем житлового будинку в [ADDRESS] Літинського району Вінницької області і стоїть відмітка, що правовостановлюючі документи відсутні.Із копії архівної виписки з рішення кулизьської сільської ради від 14.08.19997 року (а.с.20) видно, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,64 га, вартість якої згідно довідки про грошову оцінку землі (а.с.21) становить 17990 гривень. Згідно ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] за життя не виготовив правовстановлюючих документів на майно, що стало причиною відмови в нотаріальному оформленні, а тому суд вважає необхідним позов задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті брата та визнати право на продовження приватизації земельної ділянки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що проживав з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі, від якого народилась дочка [PERSON], але він не був записаний батьком дитини. Просить визнати його батьком дитини, змінити прізвище на його. В судовому засіданні позивач пояснив, що він та [PERSON] є родичами, а саме: вона є його рідною донькою. Однак документи, що підтверджують їх родинність не були складені у відповідності до фактичних обставин. Мати дитини з якою він не знаходився у шлюбі, не подала заяву про визнання його батьком дитини, а його особисту заяву також не прийняли. В свідоцтві про народження дитини у графі "батько" було зазначено замість його прізвище матері, хоча його ім'я та по Батькові вказано правильно. Зараз виникла необхідність оформити документи правильно для можливості забезпечення доньки належним батьківським наглядом та можливості проживання неповнолітньої дитини у своєму житлі з батьком. Крім нього у дитини більше нікого не має. З метою поновлення актового запису про народження він звертався в органи РАЦС, але йому було повідомлено про неможливість отримання іншого документу в позасудовому порядку. На теперішній час дитина перебуває на утриманні інтернату. Просить, встановити батьківство [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни в актову запис про народження дитини. Представник відповідача з позовними вимогами погодився, не заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом [PERSON], знає що [PERSON] це рідна дочка [PERSON], вона дуже часто у нього буває вдома, він її доглядає. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 04 липня 2008 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), відповідно до довідки наданої директором Сиваської спеціальної ЗОШ-інтернат І-ІІ ступенів Херсонської обласної ради, в тому що [PERSON] у 2012-2013 навчальному році часто відвідує свою доньку [PERSON] (а.с.6), відповідно до довідки Павлівської сільської ради Генічеського району [PERSON] проживала в [ADDRESS] до вересня 2010 року разом з [PERSON] (а.с.7). У відповідності до положень ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі то походження дитини визначається за рішенням суду. На підставі вимог ст. 128 СК України позов про визначення батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визначення батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В належному позивачу будинку без будь-яких правових підстав, зареєстровані, але не проживають члени сім'ї колишнього власника зазначеного будинку [PERSON] та [PERSON] Відповідачі за місцем реєстрації не проживають. Позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні його власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка також діє в інтересах [PERSON], до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі свідоцтва є власником житлового будинку [ADDRESS]. У зазначеному будинку крім позивача, зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено витягом з домової книги. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05.11.2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Отже, після переходу права власності на будинок припинилося і право на користування будинком у відповідачів. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved