Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON], в інтересах якої діє представник - [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням навчання, у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2019 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від даного шлюбу у них є син [PERSON], який проживає разом із нею. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2016 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчатись на денній формі навчання у технічному коледжі Тернопільського національної університету іменні І.Пулюя, не має можливості працювати та отримувати дохід. Відповідач знаходиться у працездатному віці, має можливість надавати матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку допомоги не надає. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилась, хоча про час та місце була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Попередньо подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що шлюб між сторонами спору розірвано, позивачці після розірвання шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23 січня 2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за 139. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Стегниківською сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №6. Після розірвання шлюбу, син проживає разом із матір'ю. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. Згідно довідки, виданої технічним коледжем Тернопільського національного університету імені І.Пулюя від 22 січня 2019 року за №EA-02/23-1218 встановлено, що [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання відділення електронних апаратів технічного коледжу Тернопільського національного університету імені І.Пулюя і навчається по спеціальності з 01.09.2016 року по 30.06.2020 р., за державним засовленням. Самостійно заробляти на життя у зв'язку з навчанням на денній формі син [PERSON] не має можливості. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги синові не надає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до положень ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В силу вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що син [PERSON] продовжує навчання в технічному коледжі Тернопільського національного університету імені І.Пулюя на денній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є молодою особою, працездатного віку, стан здоров'я задовільний, інших утриманців, крім сина [PERSON] немає. При цьому, відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу синові у зв'язку з продовженням навчання та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] слід визначити у розмірі ј (однієї чверті) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2019 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд врахував, стан здоров'я сина, матеріальне становище, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, його вік та те, що син навчається на денні формі навчання, самостійно заробляти не має можливості, а тому прийшов до переконання, що саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та фінансовим можливостям батька. Всилу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved