Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Костопільської центральної районної лікарні Рівненської області про відшкодування шкоди завданої каліцтвом внаслідок злочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в наслідок злочинних дій колишнього лікаря центральної районної лікарні [PERSON], що полягає у недбалому ставленні до своїх професійних обов'язків. Лікар в приміщенні лікарні, не зробивши всіх необхідних медичних досліджень по встановленню вагітності у [PERSON], 16 січня 2004 року провела їй операцію штучного переривання вагітності, що призвело до перфорації матки і послідуючого її видалення. Вина лікаря [PERSON] доведена постановою Костопільського районного суду від 24 вересня 2007 року, якою закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню останньої за ч.1 ст.140 КК України, застосовано амністію. Наслідком проведеного оперативного втручання є погіршення стану здоров'я, що призвело до стійкої втрати загальної працездатності 50%, ступінь її втрати комісією встановлена довічно. Рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2012 року у справі № 2-1711/11 було задоволено позов [PERSON] до Костопільської центральної районної лікарні Рівненської області та стягнуто з лікарні на користь позивача шкоду у вигляді втраченого заробітку за період з 01 серпня 2010 року по 31 травня 2012 року включно в розмірі 48840 і далі щомісячно по 2220 грн. довічно. Однак на час винесення вказаного рішення мінімальна заробітна плата станом на 01 червня 2012 року складала 888 гривень. А 01 січня 2014 розмір мінімальної заробітної плати збільшилася до 1218 гривень. На підставі норми ст. 1208 ЦК України просила збільшити розмів щомісячного стягнення, визначений рішенням апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2012 року з 2220 гривень до 3045 гривень і стягувати із Костопільської центральної районної лікарні з 01 січня 2014 року на її користь щомісячно по 3045 гривень довічно. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала із підстав зазначених у позові та просила задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача Шевчук М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та підтримав подані ним письмові заперечення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, поважність причин неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи дійшов до переконання, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Встановлено, що 16 січня 2004року лікар акушер-гінеколог Костопільської районної лікарні [PERSON] в приміщенні лікарні, не зробивши всіх необхідних медичних досліджень по встановленню вагітності у [PERSON], провела їй операцію штучного переривання вагітності, що призвело до перфорації матки і послідуючого її видалення. Постановою Костопільського районного суду від 24 вересня 2007 року провадження у кримінальній справі відносно [PERSON] за ч.1 ст.140 КК України щодо неналежного виконання своїх професійних обов'язків закрито на підставі Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року. Факт ушкодження здоров'я позивача відповідачем підтверджується рішенням апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2012 року і у відповідності до ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню. У відповідності до ч.1 ст.1195 ЦК України позивач має право на відшкодування заробітку, втраченого нею внаслідок втрати професійної працездатності. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №105 від 23 липня 2010 року позивачці встановлена 50 відсоткова втрата загальної працездатності довічно. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 28 травня 2012 року з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення шкода у вигляді втраченого заробітку у період з 01 серпня 2010 року по 31 травня 2012 року включно одноразово в розмір 48840 гривень і далі щомісячно по 2220 гривень довічно. Згідно ст.1208 ЦК України підлягає відповідному збільшенню розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Згідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" з 1 січня 2014 року розмір мінімальної плати складає 1128 грн., що є підставою для збільшення позивачу розміру відшкодування втраченого заробітку, завданої ушкодженням здоров'я. З врахуванням вимог ч.2 ст.1197 ЦК України, суд погоджується з розрахунком позивача щодо збільшення розміру такого відшкодування, починаючи з 01 січня 2014 року в розмірі 3045 грн. щомісячно довічно. Разом з тим, сторонами визнано той факт, що відповідачем сплачено позивачу у період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року кошти на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в наслідок злочину у сумі 2220 гривень по рішенню апеляційного суду Рівненської області. Таким чином, розмір втраченого заробітку за період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року слід вираховувати із врахування вже виплачених сум за вказаний період, тобто 3045 - 2220 = 825 гривень. Всього за період з 1 січня 2014 року по 31 серпня 2014 року включно розмір шкоди у вигляді втраченого заробітку, що підлягає стягненню позивачці становить 6600 гривень. (8міс. х 825грн.) Відповідно до ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню шкода з 1 вересня 2014 року щомісячно по 3045 гривень довічно. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved