Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 25.09.1999 р. шлюбу, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися після 17 років спільного життя з 25.11.1999 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. Позивачка до початку судового засідання надала заяву, в якій просила вищевказану справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити в повному обсязі, вказавши про відсутність спорів про майно подружжя та місце проживання дитини, який після розірвання шлюбу буде мешкати з нею. Проти надання строку для примирення категорично заперечує. Прізвище при укладенні шлюбу не змінювала. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та розірвати шлюб, підтвердивши, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2011 р., він не заперечує проти проживання дитини з матір'ю, утримання сина забезпечує добровільно, спору про майно подружжя не має. Проти надання судом строку для примирення позивач категорично заперечує. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1999 р. Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис № 650, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25.09.1999 р. Після реєстрації шлюбу позивач залишила собі дошлюбне прізвище. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2011 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина мешкає з позивачкою, проти чого не заперечує відповідач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час (майже п'ять років), сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу ДРАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 25.09.1999 р. № 650, складеному Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved