Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивачка 06 листопада 2017 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Донька навчається у Херсонському державному університеті та є студенткою першого курсу денної форми навчання. Батько дитини допомоги не надає, хоча працевлаштований, стабільно отримує доходи, донька потребує матеріальної допомоги. З посиланням на ст. 198-201 СК України позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання або до закінчення навчання. Ухвалою суду від 24 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строки передбачені ст. 179 ч.7 ЦПК України сторони клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за їхньою участю не надали; відповідач відзив не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3), яка зареєстрована та проживає з матірю [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] є студенткою І курсу факультету психології, історії та соціології Херсонського державного університету (денна форма навчання), термін навчання чотири роки з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 рік (а.с. 11). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Відповідно до частин 1 і 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відомості про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина відсутні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є інвалідом, офіційно працевлаштований, має можливість надавати допомогу донці, яка є повнолітньою, але не досягла 23 років, є студенткою Херсонського державного університету, потребує матеріальної допомоги. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи 06.11.2017 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання або до закінчення нею навчання. На підставі викладеного,

Outcome: approved