Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому вказують, що вони [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі. В період шлюбу, а саме 11 грудня 1997 року , за спільні кошти вони купили у відповідача [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири оформлений і вигляді біржового контракту купівлі-продажу нерухомості укладеного товарною біржею «Центр нерухомості». Покупцем квартири вказана вона - [PERSON] . Вона зареєструвала біржовий контракт в КП « ВООБТІ» 15.12.1997 року. Вони повністю сплатили продавцю вартість купленої ними квартири, продавець прийняв кошти, передав їм у володіння належну йому квартиру [ADDRESS] . Отже обидві сторони покупець і продавець виконали свої зобов`язання в даному правочині. З грудня місяця 1997 року по даний час вони проживають в цій квартирі, тобто володіють і користуються даною нерухомістю. Зареєстрували своє місце проживання в квартирі [ADDRESS] в вересні 2000 року. На момент укладення біржового контракту їм не було відомо, що згідно ст 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір купівлі-продажу квартири підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. В товарній біржі "Центр нерухомості" їх завірили, що біржовий контракт купівлі- продажу нерухомості відповідає чинному законодавству. Біржовий контракт від 11.12.1997 року нею, [PERSON] , зареєстрований в КП «ВООБТІ», що само по собі підтвердило їх впевненість в законності даного правочину. Наразі у них виникла необхідність зареєструвати належну їм квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Їм в реєстрації відмовлено з мотивів, що біржовий контракт є неналежним документом, який посвідчує їх право власності, тобто право власності на дану квартиру за ними не визнається. Оформити нотаріально договір купівлі- продажу цієї квартири вони не мають можливості, оскільки по державному обліку нерухомості, який здійснювався БТІ до 2013 року, ця квартира зареєстрована за нею - [PERSON] . Просить визнати за нами [PERSON] та [PERSON] право сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається з наступних приміщень: з коридору, означеного в техпаспорті 26-1, площею 7.8 кв.м., житлової кімнати 26-2, площею 18.2 кв.м., кладової 26-3, площею 1.0 кв.м., житлової кімнати 26- 4, площею 12.5 кв.м., кладової 26-5, площею 0.7 кв.м., кухні 26-6, площею 7.2 кв.м., ванної 26-7, площею 2.6 кв.м., туалету 26-8, площею 1.3 кв.м., загальною площею 51.3 кв.м., житловою 30.7 кв.м., допоміжною 20.6 кв.м. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] пояснила, що оформила договір купівлі-продажу на біржі і все було добре, але тепер їм відмовили в реєстрації такого майна, оскільки такий договір недійсний. [PERSON] пояснив, що на біржі їх запевнили, що цей договір законний. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, пояснив, що в БТІ їм порадили оформити договір купівлі-продажу на біржі в 1997 році, в них питань не винилало, з ним розрахувались, але тепер покупці не можуть оформити на себе квартиру, чому так виникло, не знає. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Згідно з ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже до даних правовідносин застосовуються норми ЦК України, оскільки правовідносини виникли до набрання чинності цим кодексом і продовжують існувати після набрання ним чинності. Так як за [PERSON] зареєстрований правовстановлюючий документ, вона вважається власником квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Договір купівлі - продажу квартири, зобов`язання по якому виконані обома сторонами, законом не заборонений. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 жовтня 1988 року в міському відділі ЗАГС м. Вінниця, актовий запис № 2828, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). В період шлюбу, а саме 11 грудня 1997 року, за спільні кошти вони купили у відповідача [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири оформлений і вигляді біржового контракту купівлі-продажу нерухомості укладеного товарною біржею «Центр нерухомості». Покупцем квартири вказана [PERSON] . Позивачка зареєструвала біржовий контракт в КП «ВООБТІ» 15.12.1997 року, що стверджується договором купівлі-продажу (а.с. 9-11). Позивачі повністю сплатили продавцю вартість купленої ними квартири, продавець прийняв кошти, передав їм у володіння належну йому квартиру [ADDRESS] , що не заперечується сторонами. Отже обидві сторони покупець і продавець виконали свої зобов`язання в даному правочині. З грудня місяця 1997 року по даний час позивачі проживають в цій квартирі, тобто володіють і користуються даною нерухомістю. Зареєстрували своє місце проживання в квартирі [ADDRESS] в вересні 2000 року, що стверджується відмітками в їх паспортах (а.с. 13-16). Оскільки сторони домовились щодо всіх істотних умов договору і відбулось повне його виконання, а позивачі іншим шляхом не мають можливості захистити своє право на придбане майно, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved