Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок в м. Жовкві по вул. Короленка 6 Львівської області, який вона успадкувала після смерті своєї матері, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину та реєстраційним посвідченням. В даний час в будинку зареєстровані син позивачки, [PERSON] з двома дітьми, один з яких ще неповнолітній та дружина сина, [PERSON], [INFO], яка хоч зареєстрована, але не проживає в будинку 10 років. Зазначає, що в 2006 році [PERSON] залишила синові неповнолітніх дітей і сказала що їде на заробітки, куди саме не повідомила. Позивачу відомо, що [PERSON], має у власності за договором дарування житловий будинок в с. Річки по вул. Садова 10 Жовківського району. Крім цього зазначає, вона та син [PERSON], який має па утриманні дітей, що залишила відповідачка, повинні утримувати будинок, сплачувати всі комунальні платежі. У зв'язку з чим Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить такий задоволити. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з»явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задоволити. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.1993 року та копії реєстраційного посвідчення від 30.08.1993 року вбачається, що [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок в м. Жовкві по вул. Короленка 6 Львівської області, який вона успадкувала після смерті своєї матері Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З актів обстеження матеріально-побутових умов від 10.06.2016 р., 01.07.2016 р., 19.07.2016 р., вбачається, що на час скдадання даних актів обстеження за адресою м. Жовква, вул. Короленка 6, де власником будівлі є [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO] не проживає. З копії відповіді на запит за № 3524 від 09.08.2016 року, вбачається, що станом на 31.12.2012 року будинок № 10 по вул. Садова в с. Річки Жовківського району Львівської області, зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Рава-Руською державною нотаріальною конторою 28.05.2009 року за реєстром № 666. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивача йому не чинилося. Крім цього, як встановлено, відповідач добровільно залишила спірне житло і переїхала жити в інше місце. Враховуючи вищенаведені обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved