Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 14735,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.01.2016 року на вул. Федорова-Боженко в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля «Рено» д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Рено», д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Оскільки автомобіль «Рено» д.н. [NUMBER] , був застрахований власником в страховій компанії «Соверен» за договором страхування транспортного засобу № 1-178-005/15 від 25.05.2015 року, то відповідно до страхового акту № 07/16-08 Т від 14.07.2016 року страхова компанія «Соверен» виплатила страхове відшкодування на користь власника автомобіля «Рено» д.н. [NUMBER] , в розмірі 31567,00 грн. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу №АІ/5476389 та ця компанія сплатила страхове відшкодування в розмірі 16832,00 грн. Залишок заборгованості становить 14735,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.02.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначив справу у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.01.2016 року на вул. Федорова-Боженко в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля «Рено» д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09.03.2016 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] , якого притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Мерседес», д.н. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Рено» д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Соверен», на підставі договору №1-178-005/15 від 25.05.2015 року та відповідно до страхового акту №07/16-08 Т від 14.07.2016 року страхова компанія «Соверен» виплатила страхове відшкодування на користь власника автомобіля «Рено», д.н. [NUMBER] , в розмірі 31567,00 грн. (на підставі рахунку-фактури № ФОП-001499 від 12.07.2016 року). Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] була застрахована у ПАТ «СК «Уніка», відповідно до полісу №АІ/5476389, яким встановлено лііт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн. франшиза відсутня. На підставі йього ПрАТ «СК «Уніка» було розраховано суму страхового відшкодування 16832,00 грн. в розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля з вирахуванням зносу в сумі 14735,00 грн. Зазначене підтверджується страховим актом ПрАТ «СК «Уніка» та висновком компанії. 21.12.2017 року ця сума була сплачена страховою компанією відповідача на користь ПрАТ «СК «Соверен». Залишок заборгованості становить 14735,00 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використьанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 14735,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved