Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 18 липня 2016 року близько 19 год. 30 хв. при перевірці дотримання вимог лісового законодавства України в Білоцерківському лісництві ДП «Білоцерківське лісове господарство» в адміністративних межах Логвинської сільської ради Володарського району був затриманий громадянин [PERSON], який скоїв самовільну рубку дерев породи дуба в кількості 3 шт. в кварталі № 15 виділ 12 Володарського лісництва. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП. Згідно Постанови КМ України від 23.07.2008 року № 665 «Такса для обчислення розміру шкоди» відповідачем внаслідок порушення вимог лісового законодавства заподіяна шкода державі становить 25227 грн.47 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на рахунок Логвинської сільської ради Володарського району Київської області кошти в сумі 25 227 грн. 47 коп. за шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства. Окрім цього з відповідача на користь Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду надійшла заява, якою він просить суд розгляд справи провести без його участі, вказуючи на підтримання позовних вимог та просив суд позов задоволити ( а.с.63). Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, якою він просить суд розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю (а.с.59). Представник третьої особи на строні позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника Логвинської сільської ради Володарського району Київської області ( а.с.62). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України , при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст. 174 цього кодексу . Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції представника позивача, відповідача, який визнав позовні вимоги та представника третьої особи викладену у відповідних заявах, що надійшли до суду, та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що 21 липня 2016 року інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» Хоменко О.Ю. складений протокол про адміністративне правопорушення № 000040 за ст.65 КУпАП, щодо громадянина [PERSON], який в кварталі № 15 виділ 12, Володарського лісництва в адміністративних межах Логвинської сільської ради Київської області здійснив незаконну вирубку дерев, що є порушенням ст.105 Лісового Кодексу України, чим спричинив шкоду державі ( а.с.6). Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 000040 від 25.10.2016 року, винесеної інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення передбачене ст.65 КУпАП, та на нього накладено штраф в розмірі 85 грн. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» визначений розмір шкоди спричиненої діями відповідача [PERSON] внаслідок незаконної порубки дерев, становить 25 227 грн.47 коп. ( а.с.7). Заподіяну шкоду лісовому господарству, відповідач в досудовому порядку не відшкодував, тому позивач звернувся до суду із позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, статті 1, 3 Лісового Кодексу України встановлюють, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно природоохоронні, захисні, санітарно-гієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 7 Лісового кодексу України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб'єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Постійні лісокористувачі мають, зокрема, право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством. Збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідно до закону (ч. 4 ст. 19, ст. 24 ЛК України). У відповідності до положень ст. 69 Лісового кодексу України - спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток. За змістом ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового Кодексу України громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Порядок розрахунку суми завданої шкоди визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Суд, дослідивши розрахунки шкоди, надані позивачем, в повній мірі погоджується із порядком їх здійснення; розрахунок проведено на підставі польових перелікових відомостей пнів, виявлених при самовільній рубці, з урахуванням діаметрів стволів дерев, всього незаконно зрубано дерев в кількості 43 штуки. Відповідно до детальної матеріально-грошової оцінки лісосіки з врахуванням такс, визначених в Додатку № 1 до вказаної вище постанови КМ України, розмір шкоди становить 25 227 грн.47 коп. З матеріалів справи вбачається факт незаконної вирубки дерев відповідачем по справі. Наведене свідчить про порушення відповідачем природоохоронного законодавства та про його обов'язок відшкодувати заподіяні такими неправомірними діями збитки. Як вказано вище, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, яка передбачає відповідальність за незаконну порубку, пошкодження та знищення лісових культур і молодняка, та піддано за це адміністративному стягненню. Згідно польової переліскової відомості пнів, виявлених при самовільній рубці в кварталі № 15 виділ 12, Володарського лісництва в адміністративних межах Логвинської сільської ради Володарського району Київської області та судом встановлено, що матеріальна шкода від злочину спричинена державі в особі Логвинської сільської ради Володарського району Київської обласної і ліс та земельна ділянка відносяться до лісового фонду, постійним користувачем земельної ділянки є Логвинська сільська рада Володарського району Київської області. За таких обставин, вина відповідача у незаконній вирубці дерев, а саме 3 дерев породи дуба встановлена. За приписами ст.40 КУпАП відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. З врахуванням всього вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача до відповідача про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок незаконного вирубування дерев, обґрунтованими. А тому судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав інших осіб. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved