Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулися до суду із позовом до територіальної громади [ADDRESS] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину за законом, в якому просять встановити факти прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в с.Василів Заставнівського району, а також визнати за кожним із них право власності по 1/3 частці житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, який розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Посилаються на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишав, а тому відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого - [PERSON] та діти померлого- [PERSON] , [PERSON] . Зазначають, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли вчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проживаючи в даному будинку, обробляючи земельну ділянку, користуються всім майном померлого. З метою оформлення спадщини, позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, однак у їх видачі нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ними не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивачі змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтували вищенаведеним, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивачів, показання свідків, дослідивши письмові доказа по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст.549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.01.1997 (а.с.32). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не залишав, а тому відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги по закону після смерті [PERSON] є дружина - [PERSON] та діти: син- [PERSON] , донька- [PERSON] , що вбачається із довідки Василівської сільської ради Заставнівського району №2084 від 17.09.2019 (а.с. 33). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] не відмовилися, в шестимісячний термін вступили в управління та володіння спадковим майном, шляхом управління та розпорядження спадковим майном, оскільки проживали в ньому на момент відкриття спадщини та продовжують проживати в даному господарстві. Дана обставина підтверджується довідкою Василівської сільської ради Заставнівського району №2266 від 04.11.2019(а.с. 34) . Факт прийняття позивачами спадщини в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на момент смерті чоловіка та батька [PERSON] проживали разом із ним та продовжували проживати в ньому після його смерті, робили ремонт будинку, підтримують господарство в належному стані та обробляють присадибну земельну ділянку. Отже, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] і такий факт необхідно встановити. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтв нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 738/02-31 від 19.09.2019 (а.с.44-45). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських та міських радах визначався згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РС, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянна житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових права нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Із копії будівельного паспорта , а саме виписки із рішення №257 (а.с.46-48) вбачається, що згідно рішення виконкому Василівської сільської Ради народних депутатів №12/49 від 26.11.1987 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с.Василів . Згідно довідки Василівської сільської ради № 2668 від 04.11.2019 видно, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований в [ADDRESS] належав [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.36). Згідно копій виписок з погосподарських книг (а.с.40,42) вбачається, що головою господарства , що розташований по [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO]. Із копії Рішення Василівської сільської ради народних депутатів 22 сесії 21 скликання від 31.03.1994 "Про приватизацію земельних ділянок" вбачається, що [PERSON] передано у безоплатну приватну власність землю для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного госпрдарства в розмірі 0,50 га (а.с.37-39). З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на надежне йому нерухоме майно, однак за життя не оформив та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачкою, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved