Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати договір купівлі-продажу №2-229 від 17.12.1998 року, укладений на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» між [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON], яка діє від імені неповнолітнього [PERSON], нерухомого майна, а саме: 75/100 житлового будинку, що належать [PERSON], та 25/100, що належать [PERSON], який знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Селянська,51. Вказаний житловий будинок на плані зазначений літерою «А», житловою площею 49,7 кв. м.; загальною площею 84,1 кв. м.; літня кухня зазначена літерою «Б»; сарай-котельня літерою «В»; сарай, літерою «Д»; надвірні спорудження під номером 1,4,5,7; загорожа під №2,3,6, мощення під №1; туалет літерою «Е»; гараж - літерою «Ж» і розташовані на земельній ділянці 700 кв.м. - дійсним. На обґрунтування позовних вимог зазначив такі обставини: 17.12.1998 року було укладено договір №2-229 купівлі продажу нерухоме майно, відповідно до якого 75/100 житлового будинку придбав позивач та 25/100 [PERSON], який знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Селянська, 51. Договір було посвідчено на Товарній біржі «Ізумруд» 04.01.1999 році в реєстраційній книзі №11 за реєстровим №213 здійснено реєстрацію в бюро технічної інвентаризації. Зазначає, що на час укладення цього договору його подальше нотаріальне посвідчення не вимагалося, але нещодавно позивачу стало відомо, що даний договір не є правовстановлюючим документом так як зареєстрований на біржі нерухомості. Позивач проживає і зареєстрований у вказаному домоволодінні. Представник позивача та позивач до судового засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили справу розглядати без їхньої участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, була повідомлена про дату та час судового засідання належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 53 (5922) від 21.03.2017р., у відповідності до статті 74 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність та покладались на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить, до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Згідно ст. 242 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Згідно ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що 17.12.1998 року між [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], яка діє від імені неповнолітнього [PERSON] на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого 75/100 житлового будинку придбав позивач та 25/100 [PERSON], який знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Селянська, 51. Вказаний житловий будинок на плані зазначений літерою «А», площею 49,7 кв.м.; загальною площею 84,1 кв.м.; літня кухня зазначена літерою «Б»; сарай-котельня літерою «В»; сарай, літерою «Д»; надвірні спорудження під номером 1,4,5,7; загорожа під №2,3,6, мощення під №1; туалет літерою «Е»; гараж - літерою «Ж» і розташовані на земельній ділянці 700 кв.м. (далі Договір). Договір купівлі - продажу будинку був зареєстрований на біржі нерухомості «Ізумруд» 17.12.1998 року в реєстраційній книзі під №2-229 та в бюро технічної інвентаризації під №213 в книзі 11 від 04.01.1999 року. Вищевказаний житловий будинок належав відповідачу на підставі свідоцтва на право власності від 08.08.1988 р., виданого на підставі рішення виконкому Степанівською сільською радою народних депутатів № 27 від 06.05.1988р., зареєстрованого в Херсонському Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №11 за реєстром №213 від 16.08.1988р. Отже, як встановлено судом, відповідач була власником будинку і відповідно мала право на його відчуження. У п. 11 Договору зазначено, що договір подальшого нотаріального посвідчення не потребує. З часу придбання нерухомого майна позивач проживає і зареєстрований у будинку, що підтверджується відміткою у паспорті та домовою книгою. Користується майном як власник, його право та право інших співвласників ніким не оспорюється. Позивач зазначив, що має намір розпорядитися належним йому майном, але нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що квартиру придбано за угодою, яка нотаріально не посвідчена. Таким чином, нотаріусом не визнається право позивача на належну йому частку у квартирі. Доводи позивача в частині відмови нотаріуса у посвідченні угоди та не визнання права позивача на належну йому частку у квартирі не приймаються судом до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляд справи, суду не надано доказів такої відмови. На сьогодні нотаріальне посвідчення угоди неможливе, оскільки для нотаріального посвідчення договору необхідно надати правовстановлюючі документи на квартиру, але правовстановлюючі документи на квартиру під час укладання угоди передані біржі, в реєстрі прав власності на нерухоме майно власником майна зазначений позивач. Позивач постійно відкрито та безперешкодно користується майном, його право власності ніким не оспорюється, проте відсутність належного нотаріального оформлення договору позбавляє позивача повним обсягом здійснювати права власника. Також, згідно ст. 47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1960 року, яка діяла на момент укладання договору) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що під час укладення Договору купівлі - продажу №2-229 на Херсонській товарній біржі "Ізумруд" від 17.12.1998 року сторонами виконано всі необхідні умови в повному обсязі. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved