Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд поділити спільне майно з відповідачем, та визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS],загальною площею 61,8 кв.м., виділити у власність [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 107,4 кв.м., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що вказане майно є спільною сумісною власністю, оскільки набуте в період шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, по день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, за змістом якої вбачається, що позивача просить розглядати справу за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з18.07.1992 року, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17.02.2014 року. Під час шлюбу сторонами було набуто нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира [ADDRESS],загальною площею 61,8 кв.м., про що свідчить договір купівлі-продажу від 04.12.1998 р. , зареєстрований на товарній біржі "Ізумруд" 04.12.1998 р. за № 2-143, право власності зареєстровано в Херсонському БТІ 08.12.1997 року за [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності № 11113291 від 18.10.2013 року [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 107,4 кв.м. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловіку на праві загальної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що майно, придбане за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі розділу майна, що є об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки майна жінки та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Ч 3. Передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, якщо чоловік та жінка не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Оскільки правовідносини щодо набуття права власності на нерухоме майно виникли, до набрання чинності ЦК України та СК України, застосуванню підлягають норми права, що діяли на момент виникнення правовідносин. Статтею 16 ЗУ «Про власність» встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Статтею 28 КпШС України встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено жодного належного доказу на підтвердження тих обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Позивачем в позовній заяві зазначено, що розмір вартості квартир погоджено з відповідачем та становить 518000 грн за кожну. Відповідачем даний розмір спростований не був. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме нерухоме майно підлягає розподілу в рівних частинах, враховуючи що майно є спільною сумісною власністю, набутою в період шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача, пропорційно від задоволеної частини позовних вимог судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved