Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення [PERSON], [INFO], навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. З 1994 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя [INFO] у сторін народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний - [PERSON]. 01 серпня 1997 року шлюб між сторонами було розірвано, копія свідоцтва про розірвання шлюбу була отримана позивачкою 01 серпня 1997 року. Згідно довідки № 1272 від 26 травня 2014 року [PERSON] є студенткою ІІ курсу відділення «Лікувальна справа» Комунального вищого закладу «Мелітопольський медичний коледж» Запорізької обласної ради. Строк закінчення навчання 01 липня 2016 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №520 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки. Отже, судом при визначенні розміру аліментів було враховано матеріальне становище повнолітньої доньки, матеріальне становище її батьків, а також інші обставини у справі, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17 липня 2014 року та до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 01 липня 2016 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Outcome: approved