Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилався на ту обставину, що сторони перебувають у шлюбі з 15.09.2015 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис №02. Спільне життя не склалося, сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, фактично з квітня 2017 року проживають окремо, шлюбні відносини між сторонами припинені. Тому, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] У підготовче судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, термін для примирення просив не надавати. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, термін для примирення просила не надавати, після розірвання шлюбу просила суд відновити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15.09.2015 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис №02 (копія повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 07.11.2017 року). Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.09.2012 року) та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.08.2014 року). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Тому, зважаючи на викладене, а також враховуючи що надії на збереження сім'ї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved