Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідач 24.05.2007року уклали кредитний договір № б/н., про надання позичальнику кредит у розмірі - 9000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 7808.40, що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.05.2007 р. в розмірі - 7808.40 грн. та судовий збір в сумі - 1600.00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Розглянувши подану заяву представника позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24.05.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позичальник, 24.05.2007 р., отримав кредит в розмірі 9000.00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 15) Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією згідно умов кредитного договору (а.с. 16-50). Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі - 9000.00 грн. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором № б/н від 24.05.2007р. за позичальником, станом на 27.12.2015 року рахується заборгованість перед позивачем в розмірі - 7808.40 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: -10602.51 грн., тіло кредиту; -1768.56 грн., нараховані проценти за користування кредитом; з них - 4562.67 грн., внесено коштів на погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно Свідоцтва про смерть, серія І-КЕ № 312298 від 29.12.2015р. (а.с. 52), встановлено, що [PERSON], помер 27.12.2015р. у віці 59 років про що 29.12.2015р. складено відповідний актовий запис № 71, місце смерті с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області. Відповідно листа Полтавської районної державної нотаріальної контори № 01-16 від 15.07.2016р. (а.с. 56), встановлено, що 05.07.2016р. на майно померлого [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на легковий седан - В на ім.»я дружини померлого [PERSON], що зареєстрована в с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У ч. 1 ст. 527 ЦК передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням, і в даному випадку [PERSON] є правонаступником за кредитним зобов'язанням після померлого чоловіка [PERSON] Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача [PERSON], як спадкоємця після померлого чоловіка - [PERSON], повернення суми кредиту, а також сплату процентів у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved