Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України, в якому просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 28425,88 грн та середній заробіток із розрахунку середнього заробітку в розмірі 407,86 грн за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 01.01.2020 по день фактичного розрахунку. Свої вимоги мотивував тим, що з 2001 року працював на різних посадах Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України. 31 грудня 2019 року був звільнений з роботи за власним бажанням по ст.38 КЗпП України. У день звільнення отримав копію наказу про припинення трудового договору, трудову книжку та розрахунковий лист, згідно якого борг за підприємством по заробітній платі становить 28 425,88 грн. Разом з тим, у день звільнення відповідач не провів з ним розрахунок, а саме: не виплатив заборгованість по заробітній платі. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період затримки розрахунку, починаючи з 01.01.2020. До судового засідання представник позивача адвокат Кричун Ю.А. подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача на неодноразові виклики до суду не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію представника позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 2001 року працював на Державному підприємстві «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України на різних посадах, із 19 квітня 2013 року обіймав посаду начальника варти відомчої воєнізованої та пожежної охорони. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.9-14). Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 31 грудня 2019 року № 91-К був звільнений із займаної посади та роботи за власним бажанням по ст.38 КЗпП України (а.с.15). З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена, що підтверджено розрахунковим листом за грудень 2019 року, згідно якого борг за підприємством по заробітній платі на кінець місяця становить 28 425,88 грн (а.с.16). Відповідно до ст.115 КЗпП України та ст.24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 28 425, 88 грн. Згідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Розмір, належного позивачу, до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні підлягає обрахунку з 01 січня 2020 року, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі за текстом Порядок). Пунктом 2 розділу ІІ Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином, передбачений ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, а наявність рішення суду, якім підтверджується факт порушення строків проведення розрахунку з працівником не звільняє його від виконання цього обов`язку, а тому суд приходить до висновку, що розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку становить відповідно до довідки про заробітну плату від 03.09.2020 №1 (заробітна плата за листопад 2019 р. становить 4604,39 грн, за грудень 2019 р. - 12525,73 грн). Розрахунок: (4604,39 грн. за листопад 2019 р.+ 12525,73 грн, за грудень 2019 р.) : (21 кількість роб. днів у листопаді 2019 р. + 21 кількість роб. днів у грудні 2019 р.) = 407,86 грн). Таким чином, розмір середньоденного заробітку становить 407,86 грн. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунків при звільненні, починаючи з 01.01.2020 по день ухвалення рішення судом, тобто по 09 лютого 2021 року за 277 робочих днів затримки складає 112977,22 грн (407,86 грн х 277 робочих днів =112 977,22 грн). Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку, оскільки на момент подання позову не можливо встановити точну його ціну, щодо вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі останній звільнений від сплати судового збору, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн 80 коп., та на користь держави 1129,77 грн судового збору, який складається з: 840 грн 80 коп. - за вимогу про стягнення заробітної плати; 288 грн 97 коп. - за вимогу про стягнення середнього заробітку (1129,77 - 840,80), що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного та,

Outcome: approved