Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрованого 03 жовтня 1993 року в Станіславчицькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 22; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Під час спільного проживання у шлюбі між ними виникали сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя. Близько двох років назад сторони припинили сімейні відносини та проживають окремо один від одного. Відповідач на даний час проживає однією сімєю з іншою жінкою. Шлюб між ними існує лише юридично, а фактично вони один одному чужі люди. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Вважає за необхідне шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в наданій до суду 27.04.2017 року заяві зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу та дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 27.04.2017 року заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Просив дану справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнав повністю та визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.10.1993 року, зареєстрований у Станіславчицькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 22 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.6). Подальше спільне життя подружжя, ведення спільного господарства і збереження шлюбу неможливе, так як сторони шлюбні відносини припинили. На примирення не згодні. За таких обставин збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Судові витрати (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved