Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 01 травня 2012 року у виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №03; стягувати аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], 12 вересня 2013 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу мають сина [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сімї у них не склалося, спільне життя не заладилось. Відповідач не забезпечував сімю матеріально, хоча мав таку можливість. Позивач вимушена була перейти з сином проживати до своєї матері, де проживає до цього часу, та по можливості працювати. Відповідач рідко навідував її з сином, матеріальної допомоги не надавав. Більше року їхні стосунки зовсім припинилися та ніяких спроб до примирення між ними не було. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Відповідач живе своїм особистим життям, не цікавиться моральним та духовним розвитком сина, не приймає участі у його вихованні, матеріальної допомоги не надає. Позивач [PERSON] в наданій до суду 27.10.2016 року заяві зазначила, що підтримує в повному обсязі заявлені нею позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та просила їх задовольнити. Дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 27.10.2016 року заяві зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини визнає повністю та безумовно. Повідомив, що визнання ним позову не порушує права та інтереси інших осіб. Просив дану справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як відповідач позов визнав повністю та визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 травня 2012 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №03 (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.6). Дитина проживає з позивачем (а.с.7). Шлюбні відносини сторони припинили. На примирення не згодні. За таких обставин збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим. Хоча відповідач офіційно не працює, але займається самостійним заробітком від якого має відповідний дохід, в звязку з чим має можливість сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина в розмірі 600 грн. щомісячно. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved