Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту квартиру загальною площею 53,16, жилою площею 28,30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], накладеного: - відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Житомирській області, постанова про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження №50162861 від 17.02.2016 року. При цьому посилається на те, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 07.09.2007 року було укладено договір іпотеки №ZRZ0GA07324062. В забезпечення виконання договору відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 53,16, жилою площею 28,30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Житомирській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якому останній не заперечував щодо заочного розгляду справи, представник третьої особи надіслав на адресу суду заперечення в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, якавважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що 07.09.2007 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір іпотеки № ZRZ0GA07324062. В забезпечення виконання даного договору, відповідач надала в іпотеку нерухоме майно: квартиру загальною площею 53,16, жилою площею 28,30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві власності. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2013 року, яке вступило в законну силу 27.12.2013 року, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави, а саме: квартиру кв.84, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Під час продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" стало відомо, що Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Житомирській області було накладено арешт на майно [PERSON], а саме: - постанова про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження №50162861 від 17.02.2016 року. Дані обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.02.2016 року. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно зi ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Судом встановлено, що державними виконавцями: - Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Житомирській області, винесено постанова про арешт майна боржника то оголошення заборони на його відчуження №50162861 від 17.02.2016 року, дані обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.02.2016 /а.с. 4-5/ Відповідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»,стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене та іпотечне майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Таким чином, оскільки позивач має пріоритетне право на звернення стягнення на майно, що перебуває під заставою, арешт та заборона на відчуження такого майна є неправомірними та такими, що порушують права позивача як заставодержателя, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved