Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду в якому просить стягувати щомісячно з відповідачів кошти на його утримання в розмірі по 2000 гривень з кожного. В обґрунтування позову, покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] є його дітьми та в добровільному порядку матеріальної допомоги, якої він потребує, вони не надають, хоча мають стабільний дохід. На даний час вони проживають за кордоном, не приїжджають до батька, не цікавляться його життям. Позивач після смерті дружини у 2016 році залишився проживати сам. У зв`язку з тяжким станом здоров`я позивач витрачає значні кошти на лікування та придбання ліків, також на оплату комунальних послуг, продуктів та речей першої необхідності. Так як він не працює, і розмір пенсії, яка є єдиним джерелом доходу позивача складає 2000 гривень, даної суми позивачеві часто не достатньо. Він змушений позичати кошти в сусідів чи знайомих, і борги перед ними щомісяця збільшуються. Тому просить суд стягнути з відповідачів вказану суму на його користь. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задоволити. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, просять провести заочний розгляд справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин, хоча були належним чином повідомлені. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Так, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідачів [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ) та [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік»\~встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Згідно Довідки про доходи, виданої Дрогобицьким об`єднаним управлінням ПФУ у Львівській області за №9585595936721595 від 03.02.2020 року встановлено, що [PERSON] як пенсіонер за віком за період з грудня 2019 року по травень 2020 отримав пенсію у розмірі 13488,86 гривень. Тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Пенсійне посвідчення Серія [NUMBER] від 24.01.2013 року засвідчує факт, що позивач є пенсіонером за віком. Згідно Довідки до акта огляду МСЕК Серія 10 ААА №469250 від 18.08.2010 року [PERSON] є інвалідом другої групи довічно. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Так, позивач просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачами доходів, достатніх для оплати аліментів батькові, суд виходить з того, що відповідачі є працездатного віку та можуть бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого з 01.09.2020 не може бути меншим 5000 грн. З такого доходу можуть стягуватися аліменти на батька. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, стан здоров`я позивача, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості і визначає їх в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи від дня звернення з даним позовом до суду і довічно. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить позивачу належний та достатній рівень матеріального утримання. Отже, суд доходить переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 6\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 88 ЦПК України\~та\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідачів слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved