Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення частки у спільному сумісному майні . В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 23 грудня 2017 року помер її чоловік - [PERSON], [INFO], місце народження - місто Харків, що постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири № 102 (сто два), що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Тракторобудівників, будинок № 89 (вісімдесят девять), житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32,2 кв.м. Вказана квартира придбана позивачкою , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з її чоловіком - [PERSON], [INFO] та не відноситься до майна, що відповідно до законодавства України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, тобто квартира була спільною сумісною власністю. Спадкове майно позивачка прийняла за законом - шляхом своєчасної подачі заяви до нотконтори, [PERSON], [INFO] - син спадкодавця, [PERSON], [INFO] - дочка спадкодавця відмовилися від спадщини на користь позивачки . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину та мають право на обовязкову частку у спадщині, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. З 01 січня 2013 року набув чинності Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, згідно якого речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом (стст. 3-4 ЗУ). Віповідно до ч.1 ст.16 Закона України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, у випадках, передбачених цим Законом. На сьогодні позивачка не має можливості отримати у спадок частину квартири, оскільки для цього законодавство визнає необхідним виділення даної частки з спільної сумісної власності подружжя. У звязку з чим позивачка звернулась до суду з позовом та просить визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру № 102 (сто два), що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Тракторобудівників, будинок № 89 (вісімдесят девять), житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32.2 кв.м., є рівними і становлять по 1/2 частини у кожного. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка\~ [PERSON]\~ в судове засідання не з'явилась , позовні вимоги визнала у повному обсязі, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2017 року помер чоловік позивачки - [PERSON], [INFO] , що постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини квартири № 102 (сто два), що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Тракторобудівників, будинок № 89 (вісімдесят девять), житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 32,2 кв.м. Вказана квартира придбана позивачкою [PERSON] перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з чоловіком - [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 01.09.1973 року серія І-ВЛ№323514, виданого Палацом одруження «Жовтневий » 01.09.1973 року , актовий запис № 1267. Документом, що підтверджує право власності на вказану квартиру є договір купівлі- продажу, посвідчений 29.11.2013 року за р. № 918 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON], право власності за яким 29.11.2013 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 3600466, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в ДРРП - 226299163101. Спадкове майно позивачка прийняла за законом - шляхом своєчасної подачі заяви до нотконтори. [PERSON], [INFO] -син спадкодавця; [PERSON], [INFO]- дочка спадкодавця відмовилися від спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців, які претендують на спадщину та мають право на обовязкову частку у спадщині, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, цивільна дієздатність яких обмежена, немає. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст. 60,63 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З урахуванням наведеного, всебічного,об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про \~визначення \~ частки\~ у\~ спільному\~ \~сумісному \~ майні\~ \~ підлягають задоволенню.

Outcome: approved