Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення по день постановлення рішення виходячи з середньої заробітної плати у розмірі 296,02 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що він з 23.11.2009 року був прийнятий на посаді провідного юрисконсульта в ДП ВАТ «Мостобуд» Мостозагін № 73, правонаступником якого є ТОВ «Мостобудівельний загін № 73». З 14.06.2017 року він був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. За весь час перебування у трудових відносинах з відповідачем, заробітна плата відповідачем виплачувалася не регулярно та не в повному обсязі. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ДП ПАТ «Мостобуд»-Мостобудівельний загін № 73» змінило назву на ТОВ «Мостобудівельний загін № 73». Судом встановлено, що згідно наказу № 378-к ДП ВАТ «Мостобуд» Мостозагін № 73 (правонаступник - ТОВ «Мостобудівельний загін № 73») від 23.11.2009 року, [PERSON] прийнято на посаду провідного юрисконсульта, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 16-19). Згідно наказу № 118-к від 23.12.2014 року ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» [PERSON] звільнено з посади провідного юрисконсульта за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до наказу № 119-к ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 26.12.2014 року, [PERSON] прийнято на посаду провідного спеціаліста юрисконсульта. Згідно наказу № 6-к ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 01.02.2015 року, [PERSON] призначено на посаду начальника юридичного відділу та згідно наказу № 19-к від 14.06.2017 року звільнено з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу № 22-к ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 15.06.2017 року, [PERSON] призначено на посаду начальника юридичного відділу та згідно наказу № 32-к від 26.07.2017 року звільнено з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказане підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 16-19). Відповідно до особового рахунку [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 30.11.2017 року, відповідачем не виплачено за період з 01.06.2017 року по 14.06.2017 року (9 днів 22 години) та компенсацію за невикористану відпустку 69 днів, індексацію заробітної плати, всього 21084,77 грн., з урахуванням податків - 16762 грн. 88 коп. Згідно судового наказу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2017 року, наказано стягнути з ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» на користь [PERSON] , нараховану, але не виплачену працівникові суму заробітної плати в сумі 113760 грн. 62 коп. На підставі судового наказу, за заявою [PERSON] , державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сагайдак А.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54595281 (а.с. 5-7). Позивач зазначає, що до цього часу відповідачем заборгованість не погашена. Відповідачем даний факт не спростовується. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Таким чином, обов`язок щодо виплати заробітної плати покладений саме на роботодавця, з яким працівником укладений трудовий договір. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність спору між сторонами, щодо наявності заборгованості з виплати заробітної плати, яку відповідач повинен був виплатити позивачеві в день звільнення, підтверджується судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2017 року (а.с. 5-6). У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до пункту 2 наведеного Порядку у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Із наданих позивачем пояснень та особового рахунку вбачається, що останніми двома повними місяцями його роботи є січень 2017 року (заробітна плата становила 8732 грн. 80 коп. відпрацьований день) та лютий 2017 року (заробітна плата становила 8732 грн. 80 коп. відпрацьований день). В подальшому по день звільнення, а саме з березня по травень 2017 року позивач працював за графіком з неповним робочим днем (березень 2017 року відпрацьовано 22 робочих дні, 132 години; квітень 2017 року - відпрацьовано 19 робочих дні, але всього 114 годин; травень 2017 року - відпрацьовано 20 робочих дні, але всього 120 години), тобто з неповним робочим днем. Таким чином, середньоденний заробіток позивача складає 296 грн. 02 коп. = (8732 грн. 80 коп.+8732 грн. 80 коп.)/59 робочі дні. За період звільнення позивача з ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» по сьогоднішній день пройшло 565 днів, з яких 137 днів в 2017 році (червень - 10 днів; липень - 21 день; серпень - 22 день; вересень - 21 днів; жовтень - 21 день; листопад - 22 днів; грудень - 20 день); 250 днів у 2018 році (січень - 21 день; лютий - 20 днів; березень - 21 день; квітень - 19 днів; травень - 21 день; червень - 20 днів; липень - 22 день; серпень - 22 день; вересень - 20 днів; жовтень - 22 день; листопад - 22 днів; грудень - 20 день); та 178 днів в 2019 році (січень - 21 днів; лютий - 20 днів; березень - 20 днів; квітень - 20 днів; травень - 22 днів; червень - 18 днів; липень - 23 дня; серпень - 21 день; вересень -13 днів до дати винесення рішення суду-18.09.2019 року). У зв`язку із цим, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку (на дату винесення рішення), становить 167251 грн. 30 коп. Будь-яких доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості по заробітній платі та іншим виплатам, наданий позивачем, відповідач також не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved