Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 18.07.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З початку 2020 року вони не підтримують подружніх стосунків, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного тому, що за час спільного проживання переконались, що у них немає спільних інтересів і вони не мають бажання бути разом, кожен живе своїм життям і не намагається перейматися проблемами іншого. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Рішенням суду просить шлюб розірвати. Одночасно просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". 21.09.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено\~ відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.\~ Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 29.09.2020 року.\~У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.07.2014 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Шершнівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис №1. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Спір про визначення місця проживання дитини не порушувався. Оскільки позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, згідно п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій (посвідчення серії [NUMBER] видане 19.03.2015 року, судові витрати у справі покладаються на відповідача [PERSON] , яка документів на підтвердження наявності у неї пільг не подала. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved