Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач\~ звернулася\~ до суду з\~ позовом до відповідача, в якому просила суд ухвалити рішення, яким припинити спільну часткову власність на автомобіль Opel Combo, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер: ВА3269ВЕ, між нею та відповідачем. Стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Opel Combo, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер: ВА3269ВЕ, у розмірі 83\~061,02 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Свій позов мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року по 5 березня 2015 року. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 5 березня 2015 року шлюб між ним було розірано. Під час шлюбу сторонами був придбаний автомобіль марки Opel Combo, 2008 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER]. Технічний паспорт на даний транспортний засіб знаходиться у відповідача. Він повністю і особисто користується їх спільним автомобілем та навіть не допускає позивача до авто. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4 червня 2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02.09.2015 року, та яке набрало законної сили, за нею визнано право власності на 1/2 частину спірного автомобіля марки Opel Combo, 2008 р.в. Після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не дає їй змоги користуватись вказаним майном, спільно користуватись та володіти спільною частковою власністю вони не можуть. Виплатити у добровільному порядку грошову компенсацію за частку у майні відповідач відмовляється/ Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Крім того пояснила, що користуватись автомобілем відповідач змоги їй не дає, сховав вдома в гаражі, пояснивши це тим, що він несправний, а зараз їздить на машині батька. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити та дав пояснення згідно поданої до суду позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення, однак підтвердив, що спірний автомобіль, що належить їм з позивачем на праві спільної часткової власності знаходиться в його користуванні. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, оскільки позивач не здійснила попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, а саме половини вартості автомобіля Опель Комбо, який знаходится у спільній частковій власності між сторонами. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України). Положеннями ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення закріплені у ч. 2 ст.372 ЦК України. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року ними придбано автомобіля марки Opel Combo, 2008 р.в., білого кольору, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який зареєстрованийза відповідачем. Згідно з п.п. 22, 23\~\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та\~\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4 червня 2015 року за позивачем [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину автомобіля марки Opel Combo, 2008 р.в., білого кольору, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 7-9/. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2015 року рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4 червня 2015 року залишено без змін /а.с. 10,11/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно висновку автотоварознавчого експерта від 19.10.2015 року вартість автомобіля Opel Combo, 2008 р.в., № [NUMBER]., в комплектації легковий пасажирський, дизельний двигун об»ємом 1700 см3 має середню ринкову вартість станом на 19 жовтня 2015 року 166122,05 гривень /а.с. 12/. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль, який є неподільною річчю, є спільною частковою власністю сторін, враховуючи, що дане майно знаходиться в користуванні відповідача, спільне володіння і користування майном є неможливим, позивач просила стягнути з відповідача її долю у грошовому еквіваленті із спільної власності, відповідно до ст. 358 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація вартості її ? частки у спільному майні, в сумі 83061, 02 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає 830, 62 гривень понесених судових витрат.

Outcome: approved