Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачі 21.03.19 р. звернулись до суду із вказаним вище спільним позовом, просять визнати за кожним з них право власності на Ѕ частку нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної частки (паю) розміром 2, 16 умовних кадастрових гектарів згідно з Державним актом на право колективної власності на землю КСП «Волинь» на території Пізрізької сільської ради Ковельського району Волинської області серії [NUMBER] від 15.05.96 р. і списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) цього КСП, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 04.10.94 р. померла їх матір [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на спірне майно. Заповіту спадкодавиця не складала. Вони вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті спадкодавиці за законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне нерухоме майно вони не мають змоги у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно на ім`я спадкодавиці. Покликаючись на ст. ст. 527, 534, 529, 548, 549, 260 ЦК України (в ред. 1963 р.), просять позов задовольнити. У судове засідання позивачі не з`явились, хоча є належно повідомленими. Про причини неявки суду не повідомили. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов визнає у повному обсязі. Суд вважає за можливе справу розглянути по суті у відсутності сторін, у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх у сукупності, приходить висновку про повне задоволення позову з наступних підстав. Як слідує із копії паспорта позивача [PERSON] , він є [INFO] р [INFO] н [INFO] , уродженцем с. Кашівки Ковельського району Волинської області. Як слідує із копії паспорта позивача [PERSON] , він є [INFO] р. н [INFO] , уродженцем с. Кашівки Ковельського району Волинської області. Та обставина, що є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Кашівки Ковельського району Волинської області, є [PERSON] , [PERSON] , стверджується копією свідоцтва про його народження повторного, виданого 18.01.58 р.. Та обставина, що є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Кашівки Ковельського району Волинської області, є [PERSON] , [PERSON] , стверджується копією свідоцтва про його народження відновленого, виданого 10.07.68 р.. Та обставина, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Кашівці Ковельського району Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно ч. 1\~ст. 1 222 ЦК України\~спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так як спадкодавиця померла у 1994 р., застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ЦК України (в ред. 1963 р.) як такі, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, відкриття спадщини. За містом ст. 525 ЦК України (в ред. 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -\~день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як зазначено у ст. 553 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). За змістом ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно з копією довідки № 874 від 10.04.18 р., з копією Витягу з погосподарської книги № 1 за 1991 1995 р. р. Велицької сільради, виданих Велицькою сільрадою Ковельського району Волинської області, за адресою розташування спірного будинку з 1950 р. і по день своєї смерті проживала [PERSON] як голова господарства, одиноко. Заповіт не посвідчувався. Після смерті спадкодавиці спадщину прийняли позивачі засобом вступу у фактичне володіння спадковим майном шляхом догляду за житловим будинком, обробленням земельної ділянки. Таким чином позивачі як спадкоємці прийняли спадщину у встановленому законом порядку, інших спадкоємців немає. Згідно з копією висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.03.19 р., житловий будинок А - 1 за вказаною позивачами адресою має заг. пл. 39, 9 кв. м., маються надвірні будівлі та споруди. Як вбачається з копії архівного витягу № 1\~394/01.20 від 06.07.18 р., спадкодавиця за життя за списком громадян Підрізької с/ради мала у приватній власності спірний житловий будинок. Як стверджується копією Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , копії списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) КСП «Волинь» (далі КСП), спадкодавция була включена у ці списки паювання КСП згідно з наведеним вище Державним актом на право колективної власності на землю КСП «Волинь» Ковельського району Волинської області на території Підрізької сільради Ковельського району Волинської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). З матеріалів спадкової справи, заведеної з приводу успадкування спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавиці, вбачається, що позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавиці у встановленому законом порядку. Однак свідоцтва про право на спірну частину спадщини за законом на житловий будинок та земельну частку (пай) вони не отримали у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спірне нерухоме майно на ім`я спадкодавиці, з приводу чого нотаріусом було надано позивачам відповідну відмову за № 535/01 16 від 24.10.18 р.. Крім позивачів інших спадкоємців немає. За змиістом ст. 14 Закону України "Про власність", що був чинним на дату виникнення спірних правовідлносин, громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Відповідно до п. 17 розд. X ЗК України, сертифікат на право на земельну частку (пай), отриманий громадянином, вважається правовстановлюючим документом при реалізації ним права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки спадкодавиця померла і не реалізувала свого права за життя на отримання такого документа як сертифікат на право на земельну частку (пай), тобто, відповідно, позивачі не має можливості оформити своє право спадкування на спірне спадкове майно у нотаріальному чи іншому порядку. За змістом ст. 112 ЦК України (в ред. 1963 р.), майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). За змістом ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у\~заповіті\~сам не розподілив спадщину між ними. Тобто позивачі не мають можливості оформити свого право власності на рівні частки у спірному спадковому майні у нотаріальному порядку, оскільки спадкодавиця за життя не зареєструвала свого права власності ні на спірний житловий будинок, ні на земельну частку (пай), що не виділялась в натурі за її життя. Спадкодавиця не розділила спадщини між спадкоємцями, тому їх частки у спірному нерухомому майні є рівними. Ст. 328 ЦК України\~вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Таким чином, враховуючи, що позивачі являються спадкоємцями за законом після смерті спадкодавиці, вони вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину, але не мають можливості оформити свого право власності на Ѕ частки кожного у вказаному вище спірному спадковому майні у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що слід визнати за кожним з позивачів право власності на Ѕ частку у спірному нерухомому майні в порядку спадкування.

Outcome: approved