Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав його батьку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Позивач, будучи сином померлого, прийняв спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Позивач та його представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті свого батька [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, пояснивши, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого і фактично прийняв спадщину після смерті батька, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном. Оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, то нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є давньою сусідкою позивача, а тому їй відомо той доглядав свого батька [PERSON] до смерті, а після цього користувався майном і речами померлого, проживав і продовжує проживати в його будинку до теперішнього часу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживав по сусідству з батьком позивача, який доглядав його до смерті, а після цього користувався майном і речами померлого, проживає в його будинку до цього часу. Суд, вислухавши позивача та його представника, свідків, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зі ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. А відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2014 року, помер [PERSON] , після смерті якого на території Чигиринської міської ради Черкаської області відкрилася спадщина. Як встановлено судом та вбачається з договору на право будівництва будинку і безстрокового користвування земельною ділянкою від 06.08.1954 року [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення сесії Чигиринської міської ради Черкаської області № 32-3 від 02.10.2008 року вулицю Карла Маркса в м. Чигирині Черкаської області перейменовано на вулицю Козацьку . Згідно з довідкою № 82-02-33/1 від 29.01.2020 року, виданою Чигиринською міською радою Черкаської області, [PERSON] належить на підставі договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 06.08.1954 року, посвідченого Чигиринською державною нотаріальною конторою, житловий будинок, який мав [ADDRESS] а на даний час вказаний будинок має наступну адресу: [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок садибного типу від 20.03.1984 року та Висновку із звіту про вартість майна, виконаного 07.02.2020 року ФОП " [PERSON] ", характеристика будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , включає в себе: Житловий будинок (А-І), Прибудова (а), Сарай (Б), Сарай (б), Гараж (В), Вбиральня (Г), мощення (І), Огорожа (№ 1-4), Водоколонка (№ 5). Також судом встановлено та вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.1970 року, що позивач, як син померлого [PERSON] , є спадкоємцем його майна відповідно до закону першої черги спадкування, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР. При цьому, правовстановлюючі документи хоч і містять різні варіанти написання імені по батькові спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак суд вважає, що в написанні по батькові спадкодавця допущено помилку при зазначенні імені « [PERSON] », але це є одне і теж ім`я. Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і користування спадковим майном, що зокрема підтвердили суду і свідки. Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори № 186/01-16 від 20.02.2020 року після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звертався [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини чи із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори № 725/02-31 від 10.09.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину у вигляді житлового будинку після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з неприйняття спадщини у встановлений законом спосіб та розбіжностями в правовстановлюючих документах. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття позивачем спадщини та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved