Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу м. Дніпропетровська [PERSON] було вчинено виконавчий напис від 02 грудня 2015 року та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 7080, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 13 грудня 2005 року у розмірі 44\~563,33 грн. яка складається з: 7\~995,50 грн. заборгованість за кредитом; 97\~445,77 грн. заборгованість по відсотках, 2\~122,06 грн. штраф. Окремо підлягають стягненню витрати повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1\~700 грн. Про існування даного виконавчого напису позивач дізнався лише 22 квітня 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 49773049, яке було відкрите на підставі цього виконавчого напису. Даний виконавчий напис, вважає вчинений з грубим порушенням строків встановлених чинним законодавством, а тому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 02 грудня 2015 року, таким що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність . Представник приватного нотаріус Дніпропетровського МНО [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що нотаріус діяла згідно норм діючого законодавства, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу м. Дніпропетровська [PERSON] було вчинено виконавчий напис від 02 грудня 2015 року та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 7080, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 13 грудня 2005 року у розмірі 44\~563,33 грн., яка складається з: 7\~995,50 грн. заборгованість за кредитом; 37\~445,77 грн. заборгованість по відсотках, 2\~122,06 грн. штраф. Окремо підлягають стягненню витрати повязані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1\~700 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло - не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Так, 13 грудня 2005 року [PERSON] було підписано заяву на отримання кредиту в розмірі 5 000,Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська грн. у вигляді фіксованого кредитного ліміту на платіжну картку (тип карти Visa Event Credit [NUMBER]) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % щомісячно із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. В тексті даної заяви зазначена така інформація, що відповідна заява Позивача разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Тобто у даному випадку кредитний договір складається не тільки з однієї заяви позичальника від 13 грудня 2005 p., a з певного кола зазначених документів, які є складовою частиною договору про надання банківських послуг. Однак, в матеріалах нотаріальної справи дані документи відсутні, що є порушенням п. 3 Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, згідно з яким документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов 'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: ●відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; ●дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; ●номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; ●строк, за який має провадитися стягнення; ●інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Так, зі змісту заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» вих. № б/н від 01 грудня 2015 pоку, адресованої приватному нотаріусу вбачається, що він просить вчинити виконавчий напис за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2005 р. в сумі 44 563,33 грн., серед яких значиться заборгованість по штрафам у розмірі 2 122,06 грн., а з іншого документу, якій міститься в матеріалах нотаріальної справи - виписки з рахунку боржника станом на 16 листопада 2015 р. - жодного рядку про нарахування штрафу у відповідній сумі не вказано, при цьому жоден інший документ, який знаходиться в матеріалах нотаріальної справи, не містить цих необхідних відомостей. Наведене свідчить про надання відповідачем неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної, дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Окрім того на зворотній сторінці заяви [PERSON] від 13 грудня 2005 року приватний нотаріус зазначив, що за даним кредитним договором стягнення провадиться частинами та подібні відомості також містяться і в заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» вих. № б/н від 01 грудня 2015 р. на вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № б/н від 13 грудня 2005 р. частинами. Згідно із ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Аналогічна норма міститься і у Порядку № 296/5, у відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (4.2 підп. 3.1 п. З Глави № 16). Згідно підп. 3.4. п. З Глави №16 Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, з'ясування строку, з якого у Відповідача виникло право вимоги повернення кредиту, є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов'язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису. Так, [PERSON] отримано кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді фіксованого кредитного ліміту на платіжну картку (тип карти Visa Event Credit [NUMBER]) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % щомісячно із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, що є підтвердженням того, що кінцевий термін повернення коштів відповідає строку дії картки. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Окрім того в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127 цс 14:зазначено, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України)». Враховуючи те, що кредитний договір отриманий позичальником у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку має чітко визначений кінцевий строк погашення, тобто має прив'язку до дії строку картки, що виключає можливість стягувати кошти за такими договорами за межами строків, визначених ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Окрім цього, частиною 11 ст. 11 Закону України «Про захист права споживачів» встановлено, що якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. Отже, стягнення витрат, пов'язаних із вчиненням оскаржуваного виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн., суперечить діючому законодавству. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено 13 грудня 2005 року, остання сплата заборгованості відбулася 29 вересня 2006 року, а виконавчий напис вчинено 02 грудня 2015 року, тобто виконавчий напис було вчинено після закінчення строку для предявлення права на вимогу. У відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved