Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 16049,38 грн., в обґрунтування якого вказує на те, що 11.03.2008 року між ВАТ «Запоріжжяобленрго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж, правонаступником якого є ПАТ «Заоріжжяобленерего» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж, і фізичною особою- підприємцем був укладений договір про постачання електричної енергії №983. За умовами цього договору (п.2.3.4) споживач зобовязаний оплачувати використану електроенергію згідно з умовами Додатків №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», №5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії». Відповідачем не надавалися покази розрахункових засобів обліку за грудень 2014 року і січень 2015 року. Відповідно до п.12 Додатку №4 до договору, якщо споживач не надав Акт про спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію, постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяг спожитої електроенергії виходячи із середньодобового обсягу споживання електроенергії. Позивачем були складені Акти про спожиту активну електроенергію за листопад і грудень 2014 року, січень 2015 року на загальну суму 5947,76 грн. Але відповідач не здійснив оплату за спожиту активну електричну енергію за цей період. Пунктом 4.2.1 договору у разі прострочення сплати платежів, споживач сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної сплати, що склало 6416,39 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу з урахуванням індексу інфляції (інфляційні втрати у розмірі 3192,44 грн.) і трьох процентів річних . що становить 492,79 грн. Загальна сума боргу становить 16049,38 грн. Згідно запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 04.01.2011 року зареєстровано припинення ФОП [PERSON] Посилаючись на ст.. 52, 526,527,530, 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 16049,38 грн. та судові витрати 1600,00 грн. Ухвалою суду від 18.12.2017 року було відкрито провадження у цій справі і призначено підготовче судове засідання на 29.01.2018 року. В підготовче судове засідання сторони не зявилися. Причини неявки суду не повідомили. Відповідач ухвалу суду за вказаною у позовній заяві адресою не отримав. Підготовче судове засідання відкладено на 14.02.2018р. Про дату час і місце розгляду справи відповідача повідомлено шляхом опублікування оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду. В підготовче судове засідання 14.02.2018 року представник позивача не зявився, подав заяву про проведення засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач повторно не зявився, відзиву не позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 14.02.2018 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до судового розгляду на 13.03.2018 року. Сторони в судове засідання не зявилися в цей день. Представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншому судовому процесі в м. Запоріжжі. Розгляд справи відкладено на 02.04.2018 рік. У сьогоднішнє судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку у разі відсутності відповідача. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду, оскільки за вказаною у позовній заяві адресою реєстрації судові повістки не отримує. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,\~ в\~ заочному порядку, за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив таке. 11.03.2008 року між ВАТ «Запоріжжяобленрго» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж, правонаступником якого є ПАТ «Заоріжжяобленерего» в особі Виробничого структурного підрозділу Бердянського міського району електричних мереж, і фізичною особою- підприємцем [PERSON] був укладений договір про постачання електричної енергії №983 з додатками (а.с.14-30). За умовами цього договору (п.2.3.4) споживач зобовязаний оплачувати використану електроенергію згідно з умовами, що є Додатком №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», Додатком №5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії». 01.04.2009 року, 24.10.2012 року і 03.09.2013 року між сторонами були укладені Додаткові угоди про внесення змін до договору про постачання електричної енергії (а.с.31-39). Згідно запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 04.01.2011 року зареєстровано припинення ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Таким чином, припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не впливає на його цивільну правоздатність і не звільняє його від обовязку нести відповідальність за неналежне виконання зобовязань, передбачених законом, та не тягне за собою юридичних наслідків, подібних до тих, які настають при ліквідації юридичної особи. Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк. Відповідно до розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Умовами п.2.3.4 Договору встановлено, що розрахунки за активну електричну енергію здійснюються згідно Додатка №4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію...» Згідно із п.1 Додатка №4 до Договору визначено, що розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа поточного місяця до 24 годин останнього числа поточного місяця . Пунктом 5 цього Додатку встановлений обов'язок Споживача надати не пізніше 2-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, «Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» в двох примірниках. Пунктом 11 Додатку № 4 до Договору визначено, що «Споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії. Відповідачем не надавалися покази розрахункових засобів обліку за грудень 2014 року і січень 2015 року. Відповідно до п.12 Додатку №4 до договору, якщо споживач не надав Акт про спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію, постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяг спожитої електроенергії виходячи із середньодобового обсягу споживання електроенергії. Позивачем були направлені на адресу відповідача рахунки №983/11а від 04.12.2014, №983/12а від 06.01.2015, № 983/1 від 04.02.2015 (а.с.40-42), але відповідач до цього часу не здійснив оплату за спожиту активну електричну енергію за рахунками. Загальна заборгованість за спожиту електроенергію становить 5947,76 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також 3% річних за період з 12.12.2014р. по 30.11.2017р. у сумі 492,79 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3192,44 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством. До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться 3 % річних та інфляційні нарахування. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання. Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 6416,39грн. пені за період з 12.12.2014р. по 30.11.2017р. Вказані вимоги також підлягають задоволенню з таких підстав. Пунктом 4.2.1 договору у разі прострочення сплати платежів, споживач сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної сплати. За умовами\~ ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідач заяви про застосування позовної давності суду не подавав. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Таким чином, нарахування позивачем пені, у звязку з порушенням умов договору не суперечить нормам діючого законодавства України, тому вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладено,

Outcome: approved