Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до ХМР, третя особа П`ята ХМДНК, в якому після уточнення позовних вимог просить суд встановити факт проживання [PERSON] разом з його матір`ю, спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття її спадщини за адресою: [ADDRESS] , а також встановити місце відкриття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою його останнього місця проживання: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . 04.11.2019 року після його смерті П`ятою ХМДНК було зареєстровано спадкову справу № 64995434. До складу спадщини [PERSON] входить квартира [ADDRESS] . 28.11.2019 р., державний нотаріус П`ятої державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 5656/02-31 якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Підставою відмови, якою керувався державний нотаріус стало те, що згідно Е-картки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, про осіб місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання 29.08.1990 р., та станом на 09.10.1999р.(день смерті його батька), та [INFO] (день смерті його матері), за зазначеною адресою зареєстрований не був. Нотаріус позбавлений можливості перевіряти фактичне місце проживання спадкоємців разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим позивач не має правової можливості оформити право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у загальному порядку в нотаріальній конторі, що було підставою звернення до суду з цим позовом. В якості обґрунтування права на звернення з позовом до суду посилається на ч.1 ст.29, ст.1216, ч.1 ст.1217, ч.1ч.2 ст.1221, ст.1223, ст.1261, ч.3 ст.1268, ч.3 ст.1296 ЦК України, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 23 Постанови пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування». Ухвалою суду від 07.04.2021р. було відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 28.04.2021р. було витребувано за заявою позивача з П`ятої ХМДНК копію спадкової справи №64995434, зведеної після смерті [PERSON] , а також витребувано з Департаменту реєстрації ХМР інформацію з реєстру територіальної громади м. Харкова про осіб, які були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] станом на 09.10.1999 р. та 02.03.2008 р. Ухвалою суд від 08.12.2021р. за заявою позивача судом було залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] щодо визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Головко І.В. підтримав позовну заяву [PERSON] та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу без участі представника ХМР та прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства. Представник третьої особи П`ятої ХМДНК в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства. На виконання ухвали суду від 28.04.2021р. надана суду належним чином засвідчена копія спадкової справи №64995434, зведеної після смерті [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 14.12.1985 року № [NUMBER] позивач є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.06.2019 р. № [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 24.04.1961р. № [NUMBER] його батьком записаний - [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] згідно свідоцтва про смерть від 11.10.1999р. №200426. [PERSON] померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть від 03.03.2008р. № [NUMBER] . 04.11.2019 року П`ятою ХМДНК було зареєстровано спадкову справу № 64995434 після смерті [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1998р. №5-98-103796 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , - батькам померлого [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом, яка складалась з Ѕ частки квартири згідно положень п.1 ст.549 ЦК УРСР (який діяв на день смерті [PERSON] ), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Вказане підтверджується її відміткою про реєстрацію в паспорті, а також інформацією з Реєстру територіальної громади м. Харкова, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи № 64995434 зведеної після смерті [PERSON] . Таким чином, на день смерті [PERSON] їй в цілому належало право власності на спірну квартиру. 28.11.2019 р. державний нотаріус П`ятої державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 5656/02-31, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Підставою відмови стало те, що згідно Е-картки з Реєстру територіальної громади м. Харкова про осіб, місце проживання/перебування яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання 29.08.1990 р. та станом на 09.10.1999 р.(день смерті його батька) та [INFO] (день смерті його матері) за зазначеною адресою зареєстрований не був. Також зазначається, що спадкова справа після померлого [PERSON] та померлої [PERSON] не заводилась згідно витягів зі спадкового реєстру. Позивач зазначає, що померлий [PERSON] був зареєстрований з 1990 року за адресою: [ADDRESS] , але фактично його місце проживання з липня 1997 року по день смерті ( [INFO] ) була адреса спадкового майна [ADDRESS] . У той же час нотаріус позбавлений можливості перевіряти сумісне проживання спадкоємців закликаних до спадкування разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим формально перевіряє тільки адресу реєстрації місця проживання, яка не співпадає з адресою фактичного проживання [PERSON] .. Згідно відповіді Департаменту реєстрації ХМР від 01.07.2021р. № 2912/0/282-21, наданої на запит суду, зазначається, що за інформацією з Реєстру територіальної громади м. Харкова за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] дата прописки 11.07.1984р., дата виписки 29.08.1990р., [PERSON] дата прописки 29.12.1976р., дата виписки 24.11.1999р., [PERSON] дата прописки 29.12.1976р., дата виписки 16.04.2008р. Згідно Акту та довідки від 04.09.2020 р., виданих ЖК «Околиця-9», за адресою: [ADDRESS] померлий [PERSON] з 1994 року по день смерті ( [INFO] ) у вказаній квартирі не проживав, особистих речей не виявлено. Згідно Акту від 03.09.2020 р., складеного за адресою: [ADDRESS] , складеного сусідами квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] вказаного будинку, вбачається, що померлий [PERSON] постійно проживав в квартирі [ADDRESS] з червня 1977 року по день смерті. Згідно лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] №526 від 01.06.2019 р. зазначається місце проживання померлого: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є постійним мешканцем кв. [ADDRESS] , підтвердила, що померлий [PERSON] на час смерті його матері [PERSON] ( [INFO] ) постійно проживав в квартирі [ADDRESS] , доглядав за хворою матір`ю. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є постійним мешканцем кв. [ADDRESS] , підтвердила, що померлий [PERSON] на день смерті постійно проживав в квартирі [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] , підтвердила, що її чоловік [PERSON] на час смерті його матері [PERSON] ( [INFO] ) та на час своєї смерті постійно проживав разом з нею в квартирі [ADDRESS] . У сукупності вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт постійного проживання [PERSON] разом з його матір`ю, спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття її спадщини за адресою: [ADDRESS] , а також факт постійного проживання за вказаною адресою [PERSON] на час відкриття його спадщини. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно статті 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частино 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження. Отже відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Нормами статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а одним із способів судового захисту встановленого статтею 16 ЦК України є визнання права. Згідно ч. 2 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження. Як вже зазначалось, спадкові справи після померлих [PERSON] та [PERSON] (батьків померлого [PERSON] ) нотаріальною конторою не заводились. Тобто померлий [PERSON] не відмовлявся від прийняття спадщини після їх смерті. Окрім того, оскільки він фактично проживав за адресою спадкового майна, це свідчить про його намір вважати себе таким, що прийняв спадщину ніж про відмову від неї. Згідно ч.1, ч.2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Частиною 1 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Пунктом 23 Постанови пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року. Окрім того зазначено, що згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. На підставі вищенаведених доказів, суд вважає, що позовна заяву [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: approved