Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка 07 травня 2015 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 27 грудня 2012 року між нею та відповідачем Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 27 грудня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час подружні відносини припинені, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя не можливе, зазначає, що спорів щодо поділу майна на даний час немає, а також досягнуто згоду з приводу матеріального утримання та виховання дитини, враховуючи наведене на підставі ст. 110, 112, 113 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що вона з відповідачем з квітня 2015 року проживають окремо не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, вказувала, що дитина проживає з нею, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, підтвердив, що вони з дружиною не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2012 р. про що є актовий запис № 3364 (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, судом надавався сторонам строк на примирення два місяці, однак за даний час примирення між сторонами не досягнуто, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з квітня 2015 року не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved