Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є наймачем квартири [ADDRESS], в якій також зареєстрований відповідач (син позивача). Зазначає, що [PERSON] вже понад пять років за фактичною адресою своєї реєстрації не зявляється та фактично не проживає. Останній перебуває на постійному місці проживання за кордоном, а також, як повідомив, не бажає повертатися в Україну. Враховуючи те, що [PERSON] вищевказаною квартирою не користується, його особистих речей у квартирі немає, комунальні платежі ним не сплачуються, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 16 в будинку № 12 по вул. Винниченка в м. Луцьку. До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Від нього на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 21-22). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є наймечем квартири № 12, яка знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 16. Дана обставина підтверджується карткою реєстраційного обліку, виданою відділом реєстру житлового фонду Департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради (а.с. 9-10). З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вбачається, що в квартирі № 12 за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 16, по даний час зареєстрований, зокрема, син позивача відповідач у справі [PERSON] (а.с. 8). Судом також встановлено, що відповідач залишив місце своєї реєстрації понад пять років тому, та з того часу, жодного разу не повертався. [PERSON] проживає за кордоном, наміру повертатися до України немає. Вказані обставини відповідач не заперечує. Отже, відповідач будучи членом сімї власника жилого приміщення, понад шість місяців без поважних причин не проживає в ньому. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 12 в будинку № 16 по вул. Винниченка в м. Луцьку. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved