Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач являється власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач, однак з 2011 року у ньому не проживає. Всі обов`язки по утриманню даного житла власник несе самостійно. Водночас реєстрація відповідача перешкоджає позивачу розпорядженню своєю власністю, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 20.03.2019 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 27.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не заявлялось, а тому суд у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування (на 9 а.с.) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (на 10 а.с.), В будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який з 2011 року по теперішнеій час в не мешкає за вказаною адресою (довідка про реєстрацію місця проживання особи на 30 а.с.). Вказані обставинипідтверджені також актом від 20.12.2018 року ( на а.с.14). Відпоідач перестав бути членом сім"ї власника житла позивача [PERSON] після розірвання шлюбу ( копія рішення на 17 а.с.) з дочкою позивача - [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] ( свідоцтво про народженя на 16 а.с.). Матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач не проживає в квартирі позивача з 2011 року (акт на 14 а.с.). Реєстрація [PERSON] створює позивачеві перешкоди в користуванні та розпорядженні належним їй майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідач не проживає у будинку який належить позивачеві більше семи років, не є членом її сім"ї позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення 768,40 грн судового збору на користь держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved