Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 01.06.2013 р. ПрАТ «СК АСКО ДС» уклало договір майнового страхування № 667481 з [PERSON]. За зазначеним договором страхування застрахована квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 02.07.2013 року з вини мешканця квартири [ADDRESS], відбулось затоплення застрахованої квартири, у результаті чого було завдано матеріальну шкоду [PERSON]. 27.08.2013 року було складено висновок про оцінку нанесеної шкоди від залиття квартири [ADDRESS]. За даним висновком вартість матеріального збитку склала 8684,35 грн. Дане затоплення згідно страхового акту № 488/13 від 06.09.2013 року було визнано страховим випадком. ПрАТ «СК АСКО ДС» здійснило страхову виплату страхувальнику у розмірі 8684,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням. При з'ясуванні обставин страхового випадку ПрАТ «СК АСКО ДС» стало відомо, що залиття квартири [ADDRESS], сталося з квартири [ADDRESS], це підтверджується актом обстеження КП «Комсервіс» від 03.07.2013 року, яка належить [PERSON] та яка в ній мешкає. Відповідно до вказаного акту затоплення квартири [ADDRESS] трапилось з причини прориву труби гарячого водопостачання, що знаходиться тривалий період у незадовільному стані в [ADDRESS], тобто з причини недбайливого відношення [PERSON] до обладнання. Просять стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія АСКО- Донбас Північний» в порядку регресу суму у розмірі 8684,35 грн., а також судовий збір у розмірі 229,41 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Факт залиття квартири [PERSON] за адресою [ADDRESS] 02 липня 2013 року не заперечують, однак вважають, що спричинена матеріальна шкода значно менша суми, ніж зазначено в позові і ПрАТ «Страхова компанія Аско - Донбас Північний» не може бути позивачем у справі, оскільки договір страхування майна № 667481 був укладений строком на 1 рік з 08.04.2008 року і на 2013 рік зазначений договір не пролонговувався позивачем і [PERSON], що підтверджується відсутністю відміток про сплату страхового тарифу ( страхових платежів) за період з 01.09.2012 року по 02.07.2013 року включно. В позові також немає посилань на те, що договір № 667481 від 08.04.2008 року коли- небудь пролонговувався і відповідно до п.п. 11.1,11.2.1,12.1 зазначений договір припинив свою дію у вересні 2012 року. Крім того, вважають, що об'єм і кубатура нібито залитих стін та стель у кімнатах та підсобних приміщеннях квартири [PERSON] завищені, оскільки відповідач зі своїм співмешканцем відвідувала зазначену квартиру і бачили, що було залито в квартирі [ADDRESS]. Кухня була залита вся і лише частково були залиті стелі і стіни в залі та коридорі. Також акт заливу квартиру від 03.07.2013 року не може бути доказом спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди і братися судом до уваги, як доказ у справі, з тієї причини, що даний акт складався за відсутності відповідача і неповним складом комісії. Також вони не згодні з розміром матеріальної шкоди, який визначив в своєму висновку суб'єкт оціночної діяльності спеціаліст [PERSON] від 27 серпня 2013 року. Даний спеціаліст не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, і об'єкти дослідження - стелі і стіни в квартирі [PERSON] за 2 місяці після заливу квартири до дня обстеження і складання висновку висохли, та не можливо було точно визначити кубатуру та об'єм залитого. Тому вважають, що розмір матеріальної шкоди в даному випадку був завищений. Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що між позивачем ПрАТ «Страхова компанія АСКО- Донбас Північний» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування, який на момент настання страхового випадку був дійсний (а.с.4-6). Згідно п.2.1 договору застрахованим об'єктом є житловий майновий комплекс, розташований за адресою [ADDRESS]. Відповідно до п.3.1 Договору майно, зазначене в п2.1 договору, застраховане від наступних ризиків: і відповідно пп.3.2.4 «Д» договору страховим ризиком визначено залиття - безпосередній вплив рідини, яка витекла в результаті аварії з водопровідної, опалювальної, каналізаційної системи або систем пожежогасіння. Відповідно до пп. 3.3.1 Договору страховим випадком є пошкодження, вибуття з володіння застрахованого майна в результаті застрахованих ризиків, зазначених в п.3.1. Пошкодження - погіршення стану майна в результаті страхового ризику, за яким економічна доцільність відновлення зберігається, за яким відновлення економічно не доцільно (конструктивна загибель), за яким відновлення технічно неможливе (знищення). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] пояснили, що 02.07.2013 року квартира [PERSON] [ADDRESS] дійсно була залита з квартири [ADDRESS] цього будинку. А саме в квартирі [ADDRESS] було залито всю кухню, а в залі та коридорі- частково стелі і стіни. Причиною затоплення стало пошкодження в квартирі [ADDRESS] гнучкого з'єднувального шлангу. Суд вважає встановленим, що квартира [ADDRESS] була затоплена з вини відповідача - на кухні в її квартирі лопнув гнучкий з'єднувальний шланг, з чим вона погоджується в своєму письмовому запереченні та своїх поясненнях, і що також підтверджується актом обстеження квартири від 03.07.2013 року, складеного КП «Комсервіс» (а.с.7,19-23). Судом встановлено, що [PERSON] зверталась до позивача із заявою про виплату по договору майнового страхування з вимогою виплатити страхове відшкодування за фактом залиття її квартири (а.с.26). Суд встановив, що за фактом залиття квартири [ADDRESS] настав страховий випадок, який був визнаний позивачем (а.с.25). Судом встановлено, що сума матеріальної шкоди, завданої [PERSON], згідно висновку спеціаліста ремонтних робіт нерухомого майна, склала 8684,35 грн. (а.с.8-17), і була виплачена [PERSON] позивачем в повному обсязі, як страхове відшкодування, шляхом перерахування коштів на її рахунок (а.с.27). Тому у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач та її представник не погодилися в судовому засіданні з розміром завданої шкоди, але доказів, які б підтверджували менший розмір шкоди суду не надали. При цьому як суд, так і представник відповідача [PERSON] роз"яснили право відповідачу [PERSON] щодо проведення відповідної експертизи для з"ясування розміру шкоди, але таким правом відповідач не скористалася, від проведення експертизи відмовилася. Тому суд вважає, що ствердження відповідача щодо меншого розміру шкоди ґрунтуються на власних переконаннях відповідача та її представника, є безпідставними і нічим не підтвердженні. Також суд не погоджується зі ствердженням відповідача, що договір припинив дію на момент залиття квартири. Відповідно до п. 12.1 Договору добровільного страхування (а.с.6) договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік при умові сплати страхового випадку щомісячними рівними частками, в розмірі, передбаченому в розділі 6 цього договору, якщо не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору ні одна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про намір його розірвати. Як вбачається з виписок банку (а.с. 65-112) [PERSON] здійснювала в рахунок платежів за договором страхування відповідну оплату, що свідчить про пролонгацію договору страхування і його дійсність на момент настання страхового випадку. Суд не погоджується зі ствердженням відповідача та представника, що оскільки Акт про залиття квартири від 03 липня 2013року складений в супереч вимогам Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005року № 76 і тому не може бути визнаний належним доказом, оскільки факт залиття квартири відповідач не заперечує і саме про залиття, яке не заперечує відповідач ведеться мова в Акті. Відповідач визнав в судовому засіданні розмір площі, яка була залита на кухні, в коридорі, у ванній кімнаті, туалеті. Заперечив щодо розміру залитої площі в залі, але при цьому свідок [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що він був в квартирі [PERSON] 02 липня 2013року, і можливо вода, яка на той момент пройшла тільки до частки зали, 03 липня 2013року на момент складання Акту, просочилася надалі в зальній кімнаті [PERSON]. Доказів, що розмір пошкодженої площі в квартирі [PERSON] був меншим, ніж зазначено в Акті від 03 липня 2013року, і в наступному взятий до розрахунку спеціалістом для розрахунку матеріальної шкоди, відповідачем не надано. Оскільки відповідач не відшкодовує страхові виплати позивачу в добровільному порядку, то суд вважає необхідним стягнути 8684,35 грн. з відповідача в примусовому порядку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,41 грн. (а.с.1).

Outcome: approved