Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення Волноваського районного суду від 24.06.2019 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 8,9 кв.м., земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий № 1421581200010000156, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий № 1421581200010000155, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. При зверненні до державного регістратора йому стало відомо, що за колишним власником [PERSON] значаться заборони відчудження на житловий будинок та земельні ділянки. Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження було припинено 16.09.2019 року, однак заборона відчудження у відділі ДВС не знята. Просив зняти арешт з житлового будинку та земельних ділянок. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, при зверненні до суду з позовною заявою, подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву. Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми, та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогамст. 280 ЦПК України. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, відповідно до ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволеню виходячи з наступного. Позивачем в обґрунтування позову надані наступні докази. Так, згідно рішення Волноваського районного суду від 24.09.2019 року [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 8,9 кв.м., земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий № 1421581200010000156, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий № 1421581200010000155, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.42-44). Згідно Відомостей з єдиного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, 01.10.2008р. було зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 23,7 кв.м., житловою площею 8,9 кв.м., земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий № 1421581200010000156, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий № 1421581200010000155, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі іпотечного договора, серія № 1433 , виданий 01.10.2008 року (а.с.35-40). Згідно Витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію, обтяження було припинено 16.09.2019 року на підставі повідомлення банку АТ " Універсалбанк", серія та номер 1731, виданий 11.02.2019 року.(а.с.35-40). Згідно повідомлення Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заборона відчудження у відділі ДВС не знята.(а.с.41). Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст316, 317, 319 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК Україниє обов`язковою для суду. Відповідно до частини 2 статті 57З акону Українивід 21.04.1999року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (даліЗакон №606-ХІV) - арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1ст. 60 Закону України « про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved