Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач з урахуванням уточнень до позовної заяви від 18 березня, 15 травня та 20 листопада 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 липня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір №1059/1 про надання останній на споживчі цілі кредиту в сумі 125000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19% річних та строком повернення кредиту не пізніше 11 липня 2026 року, при цьому договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору (п.8.1). Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк зобовязався передати позичальникові грошові кошти, а відповідач як позичальник згідно п.п.1.1, 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісійні винагороди на умовах та в строки, визначені договором, при цьому у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором або договору іпотеки позичальник зобовязаний сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором, а банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України, в тому числі в примусовому порядку та шляхом звернення стягнення на заставлене майно (п.4.2.2). Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором №1059/1 забезпечувалося порукою [PERSON] згідно укладеного 12 липня 2006 року договору поруки №1, за яким поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, а також за додатковими угодами до нього, що укладені або можуть бути укладені в майбутньому, при цьому згідно п.2.1 в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Відповідачем [PERSON] несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 404332 гривні 17 копійок, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 123729 гривень 17 копійок, простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 64689 гривень 25 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 42252 гривні 49 копійок, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 42734 гривні 62 копійки, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 9457 гривень 18 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 13027 гривень 12 копійок, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 48024 гривні 18 копійок та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 60418 гривень 16 копійок. У звязку з наявністю заборгованості по кредитному договору як позичальнику [PERSON], так і поручителю [PERSON] банком 15 жовтня 2014 року направлялися вимоги про усунення порушення зобовязань за кредитним договором та про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку, які після отримання боржниками залишилися без задоволення, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості з боржника та його поручителя, оскільки відповідачі не виконали взятих на себе зобовязань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними, у звязку з чим у банку виникло право вимагати повернення всієї суми кредиту достроково, в тому числі в примусовому порядку. Крім цього, з посиланням на положення ст.217 ЦПК України прохали суд при постановленні рішення вирішити питання про розстрочення виконання рішення суду боржниками на 61 місяць з моменту ухвалення рішення суду шляхом сплати відповідачами боргу до повного погашення заборгованості по кредитному договору за графіком, в тому числі: 30 листопада 2015 року, 30 грудня 2015 року, 29 січня 2016 року, 29 лютого 2016 року, 30 березня 2016 року, 29 квітня 2016 року, 30 травня 2016 року, 30 червня 2016 року, 29 липня 2016 року, 30 серпня 2016 року, 30 вересня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 30 листопада 2016 року, 29 грудня 2016 року, 30 січня 2017 року, 28 лютого 2017 року , 30 березня 2017 року, 28 квітня 2017 року, 30 травня 2017 року, 30 червня 2017 року, 31 липня 2017 року, 30 серпня 2017 року, 29 вересня 2017 року, 30 жовтня 2017 року, 30 листопада 2017 року, 28 грудня 2017 року, 30 січня 2018 року, 28 лютого 2018 року, 30 березня 2018 року, 30 квітня 2018 року, 30 травня 2018 року, 29 червня 2018 року, 30 липня 2018 року, 30 серпня 2018 року, 28 вересня 2018 року, 30 жовтня 2018 року, 30 листопада 2018 року, 28 грудня 2018 року, 30 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 29 березня 2019 року, 30 квітня 2019 року, 30 травня 2019 року, 28 червня 2019 року, 30 липня 2019 року, 30 серпня 2019 року, 30 вересня 2019 року, 30 жовтня 2019 року, 29 листопада 2019 року, 30 грудня 2019 року, 30 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 30 березня 2020 року, 30 квітня 2020 року, 29 травня 2020 року, 30 червня 2020 року, 30 липня 2020 року, 31 серпня 2020 року, 30 вересня 2020 року - по 3000 гривень 00 копійок щомісячно; 23 жовтня 2020 року 2316 гривень 02 копійки; 30 жовтня 2020 року - 215913 гривень 75 копійок. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.40 т.2), у судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити, а розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, (а.с.51т.2). У судове засідання відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки під розписку представнику та згідно поштового повідомлення (а.с.38,42,43,49 т.2), не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, за якою уточнену позовну заяву від 20 листопада 2015 року визнали в повному обсязі (а.с.52 т.2). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки (а.с.39,46,48,50 т.2), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, за якою уточнену позовну заяву від 20 листопада 2015 року визнав та не заперечував проти їх задоволення(а.с.54,55 т.2), в звязку з чим суд ухвалив розглядати справу за його відсутності. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, по наявних у справі доказах. Суд, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який повинен відповідати вимогам ст.ст. 1046-1050,1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі, а зазначене свідчить про те, що за формою та змістом укладений між сторонами кредитний договір відповідає зазначеним вимогам. Судом встановлено, що 12 липня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.16-18 т.1), як позикодавцем та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір №1059/1 про надання останній на споживчі цілі кредиту в сумі 125000,00 гривень зі сплатою 19% річних за користування кредитом строком на 20 років з терміном остаточного погашення не пізніше 11 липня 2026 року зі сплатою протягом одного робочого дня з моменту підписання договору комісійної винагороди на користь банку в сумі 150 гривень та з укладанням в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, смт Солоне, вул. Кременя,18 і з умовою про укладення за власний рахунок на користь банку договору страхування предмету іпотеки (а.с.16-18 т.1). Відповідно до п.1.1 договору банк як позикодавець зобовязався передати позичальникові [PERSON] грошові кошти, а відповідач зобовязався згідно п.1.1 прийняти, належним чином використати та повернути кредити в сумі 125000,00 гривень та згідно п.1.5 договору зобовязався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 521,00 гривня та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з серпня 2006 року та здійснити останній платіж не пізніше 11 липня 2026 року, при цьому кошти у рахунок погашення кредиту та сплати процентів за його користування повинні зараховуватися у черговості встановленій в п. 1.7 договору (а.с.16 оборотна сторона т.1), а відповідно до п. 3.4,4.2 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або майновим поручителем будь-яких зобовязань за іпотечним договором, в тому числі в примусовому порядку та шляхом звернення стягнення на заставлене майно (а.с.19-21 т.1). Відповідно до п.8.1 якого договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих за договором зобовязань. За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2), сплатити неустойку в розмірі 0,05% від суми кредиту за ненадання документів, що передбачені умовами кредитного договору (п.5.4). Також встановлено, що виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечувалося договором поруки №1 від 12 липня 2006 року, укладеним між банком та відповідачем [PERSON] як поручителем, за якими останній відповідає по зобовязаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник (а.с.22 т.1 ), при цьому згідно п.2.1 в разі порушення боржником виконання зобовязання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязань боржника перед кредитором. Обовязок у поручителя виконати за кредитним договором зобовязання за позичальника настає після отримання поручителем повідомлення банку згідно п.п.2.4,2.5,6.1 договору поруки, а відповідно до п. 3.3. цього договору у разі невиконання або неналежного виконання поручителем зазначених зобовязань, поручитель сплачує на користь кредитора штраф в розмірі 10% від суми несплаченого платежу. Крім цього, виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечувалося договором іпотеки від 13 липня 2006 року, укладеним між банком та [PERSON], який був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №3212 та накладено заборону, зареєстровану в реєстрі №3213, на відчуження предмету іпотеки - будинку №18 по вул.Кременя в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області з визначенням його вартості в сумі 182681 гривня 00 копійок (а.с.19-20) та приватизованої земельної ділянки за цією ж адресою, на які розташований предмет іпотеки. Відповідно до п.п.7.2,7.3 цього договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених в п. 3.3 договору іпотеки, іпотекодавець зобовязаний сплатити на користь банку штраф в розмірі 10% вартості невиконаного зобовязання, відшкодувати понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі, а також неустойку в розмірі 10% вартості предмета іпотеки. Судом встановлено, що банк як позикодавець належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] як позичальнику кредит в сумі 125000,00 гривень, що не оспорювала при розгляді справи позичальник, а відповідач [PERSON] порушувала умови кредитного договору та не виконувала належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, у звязку з чим позивачем на адресу як позичальника так і його поручителя були направлені вимоги №37 та №38 про дострокове повернення кредиту від 27 серпня 2013 року (а.с.34,35 т.2) та 15 жовтня 2014 року направлені вимоги про усунення порушень зобовязань за кредитним договором від 14 жовтня 2014 року та про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку від 14 жовтня 2014 року, які були ними отримані, про що свідчать підписи «Фадєєва» «Фадєєв» у бланках рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.24, 25,26 т.1), але і після цього ні позичальник, ні поручитель не виконав зобовязань за кредитним договором. Відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 125\~000,00 гривень, але в порушення умов кредитного договору не виконала взяті на себе грошові зобовязання, не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки та інші передбачені договором платежі, не надав доказів укладання договору страхування предмету іпотеки відповідно до вимог п. 1.4.3 кредитного договору та п. 3.3.9 договору іпотеки, а вказане свідчать про істотне порушення позичальником [PERSON] в односторонньому порядку умов укладеної угоди, а також умов договору іпотеки, які нерозривно повязані між собою. Статтею ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що відповідно до розділу 2 укладеного договору поруки № 1 від 12 липня 2006 року, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніш ніж за три дні до моменту настання строку платежу, а після отримання такого повідомлення поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобовязання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 2.5 договору поруки поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника про прострочення сплати платежу виплатити несплачену боржником суму кредитору, а п. 4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, а також якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Оскільки судом було встановлено, що банк звертався до поручителя з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за кредитним договором №1059/1 від 12 липня 2006 року в межах строків, передбачених договором поруки та звернувся до суду з позовом до поручителя в межах строків, передбачених ЦК України, а поручителем така вимога була отримана 28 серпня 2013 року та 14 жовтня 2014 року (а.с. 24-26 т.1, 34,35 т.2,) проте залишена без задоволення, то вимоги про солідарне стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Внаслідок порушення позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору та договору іпотеки від 12 липня 2006 року за розрахунком позивача (а.с.13-14,83-85 т.1) у відповідача [PERSON] станом на 10 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 404332 гривні 17 копійок, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 123729 гривень 17 копійок, прострочено заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 64689 гривень 25 копійок, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 42252 гривні 49 копійок, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 42734 гривні 62 копійки, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу в сумі 9457 гривень 18 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 13027 гривень 12 копійок, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу в сумі 48024 гривні 18 копійок та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків в сумі 60418 гривень 16 копійок, які підлягають солідарному стягненню з відповідачів, якими було порушено як умови кредитного договору та договору іпотеки, так і договору поруки, що дає право банку в разі несплати божниками заборгованості за кредитом після направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за рішенням суду, тобто в примусовому порядку. Щодо клопотання позивача про розстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором на 61 місяць шляхом сплати боржниками на погашення заборгованості за кредитним договором щомісячно, починаючи з 30 листопада 2015 року, 30 грудня 2015 року, 29 січня 2016 року, 29 лютого 2016 року, 30 березня 2016 року, 29 квітня 2016 року, 30 травня 2016 року, 30 червня 2016 року, 29 липня 2016 року, 30 серпня 2016 року, 30 вересня 2016 року, 31 жовтня 2016 року, 30 листопада 2016 року, 29 грудня 2016 року, 30 січня 2017 року, 28 лютого 2017 року , 30 березня 2017 року, 28 квітня 2017 року, 30 травня 2017 року, 30 червня 2017 року, 31 липня 2017 року, 30 серпня 2017 року, 29 вересня 2017 року, 30 жовтня 2017 року, 30 листопада 2017 року, 28 грудня 2017 року, 30 січня 2018 року, 28 лютого 2018 року, 30 березня 2018 року, 30 квітня 2018 року, 30 травня 2018 року, 29 червня 2018 року, 30 липня 2018 року, 30 серпня 2018 року, 28 вересня 2018 року, 30 жовтня 2018 року, 30 листопада 2018 року, 28 грудня 2018 року, 30 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 29 березня 2019 року, 30 квітня 2019 року, 30 травня 2019 року, 28 червня 2019 року, 30 липня 2019 року, 30 серпня 2019 року, 30 вересня 2019 року, 30 жовтня 2019 року, 29 листопада 2019 року, 30 грудня 2019 року, 30 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 30 березня 2020 року, 30 квітня 2020 року, 29 травня 2020 року, 30 червня 2020 року, 30 липня 2020 року, 31 серпня 2020 року, 30 вересня 2020 року - по 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісячно; 23 жовтня 2020 року - 2316 гривень 02 копійки; 30 жовтня 2020 року - 215913 гривень 75 копійок, то суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК України, визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Верховний Суд України у п. 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які визначає суд,

Outcome: approved