Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2003 року по 19 лютого 2010 року. Шлюб розірвано рішенням Синельниківського міськрайсуду. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що після припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства з відповідачем син залишився проживати з нею. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не бажає. Відповідач є працездатною особою, займається власним господарством-бджолярством, інших дітей не має, непрацездатної дружини теж немає, тому зобов»язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно до досягнення сином повноліття. Крім того, просить стягнути на свою користь понесені судові витрати за надання юридичної допомоги в сумі 300 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач залишив будинок у якому вони проживали і виїхав до [ADDRESS], при цьому він забрав з будинку усе що можна було забрати, меблі, посуд, познімав навіть двері, унітаз, електролічильник та зняв підлогу. Відповідач займався бджолярством, доходи від якого були їх єдиним джерелом існування, однак після розлучення він вивіз і вулики. Зараз позивачка не працює, змушена була звільнитися за станом здоров»я, хворіє на цукровий діабет 1 ступеню і часто перебуває на лікуванні. Син [PERSON] народився коли вона перебувала у стані коми, через що пологи були прийняті через кесарева розтин, 4 доби син знаходився у тяжкому стані. Зараз син хворіє, має пупову грижу і йому потрібна хірургічна операція. Позивачка пояснила, що син повністю знаходиться на її утриманні так як ніякої матеріальної допомоги відповідач добровільно не надає. Зазначила, що проживає з сином на квартирі [ADDRESS] так як будинок в с.Георгієвка, який залишив відповідач, не пристосований для житла. Доповнила, що у березні 2014 року відповідач вислав їй на сина 108 грн. Зауважила, що других дітей у відповідача немає. Відповідач в судове засідання не з»явився, оскільки проживає за межами області був допитаний за судовим дорученням Синельниківського міськрайсуду від 25.02.2014 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області. Пояснював, що позовні вимоги визнає частково, згодний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі приблизно по 400 грн. щомісячно. Пояснив, що будинок в с.Гергіївка Синельниківського району був куплений за його кошти, який він залишив синові, однак документи нотаріально не оформлені. Доходів окрім заняття бджолярством він не має, тому згодний платити аліменти на утримання сина [PERSON] у мінімальному розмірі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2003 року (свідоцтво про одруження Серії [NUMBER]) на а.с.3. Шлюб сторін розірвано рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 року. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно довідки Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 15.04.2014 року за № 386 [PERSON], [INFO] дійсно проживає разом з матір»ю [PERSON], [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні.(а.с.30). В судовому засіданні досліджені письмові докази надані позивачкою [PERSON], а саме: Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання родини [PERSON] від 13 грудня 2013 року з якого вбачається, що будинок по [ADDRESS] на момент обстеження не пристосований до проживання, оскільки в ньому відсутнє опалення, водопостачання. Стіни не оброблені, підлога відсутня, основні меблі взагалі відсутні. В напрямку кухні відсутні двері, немає побутової техніки, кухонних меблів та приладів. Демонтовано унітаз. У будинку ведуться ремонтні роботи. (а.с.24); довідка КЗ «Раївська загальноосвітня школа-інтернат» від 03.04.2014 року № 126 з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], є учнем 1-го класу зазначеного навчального закладу, навчається у школі на загальній підставі і знаходиться на повному утриманні матері. Батьківська плата за утримання дитини в школі-інтернаті нараховується згідно ставки 222,00 грн. в місяць. (а.с.25); копія Виписки із медичної карти амбулаторного хворого, надана Синельниківською ЦРЛ Дніпропетровської облради, датована 14.04.2014 року з якої вбачається, що [PERSON], хворіє на сахарний діабет 1 типу, знаходиться на інтенсивній інсулінотерапії та перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 26.11.2013 року по 06.12.2013 року. (а.с.26); копія трудової книжки Серії [NUMBER] виданої на ім.»я [PERSON], 18.10.1984 року, з якої вбачається. що остання звільнена з посади укладальника-пакувальника ТОВ «АТБ Маркет» з 10.04.2014 року за угодою сторін. (а.с.23); копія Витягу з Наказу № 64-к від 10 квітня 2014 року згідно якого [PERSON] звільнено з посади укладальника-пакувальника підрозділу маг.Продукти 201, з 10 квітня 2014 року. Виплачено грошову компенсацію за 17 невикористаних днів щорічної основної відпустки за період з 21.02.2013 року по 10.04.2014 року.(а.с.32); копія Довідки від 11.04.2014 року Раївської амбулаторії Синельниківського району Дніпропетровської області з якої вбачається. що [PERSON], [INFO] перебуває на «Д» обліку з діагнозом: пупочна грижа, адонеідні вегетації ІУ ст. рекомендовано оперативне лікування у хірургічному відділенні. (а.с.33) Незадовільний стан здоров»я дитини [PERSON], [INFO] підтверджується копією Виписки із медичної карти амбулаторного хворого з якої вбачається, що дитина народилася від матері яка хворіє на цукровий діабет. Пологи у 37 тижнів шляхом кесерева розтину з вагою 2,550 кг., зріст 47 см. Стан при народженні дуже тяжкий за рахунок дихальних гемодипатичних розладів набрякового синдрому. Знаходився 4 доби на штучній вентиляції легенів та зондовому харчуванні. (а.с.34). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено що у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень. Згідно ст.184 СК України , якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, з пояснень відповідача встановлено, що він на даний час офіційно не працює, регулярного заробітку немає і згодний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Надавати більшу матеріальну допомогу не має можливості. При вирішенні справи суд бере до уваги майновий та сімейний стан сторін по справі, незадовільний стан здоров»я позивачки та дитини, відсутність у позивачки будь-якого джерела доходу. Посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти у встановленому почивачкою розмірі із-за відсутності відповідного джерела доходів не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки є безпідставними та документально нічим не підтверджуються. Одночасно з цим, відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров»я, не має інвалідності, має можливість працювати та не має інших стягнень за виконавчими документами, тому повинен брати участь в утриманні неповнолітньої дитини і зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON],тому зазначений у позовній заяві [PERSON] розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно - і є таким що відповідає дійсним обставинм справи, не буде порушувати права неповнолітньої дитини на належне утримання та виховання. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] є доведеними та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: approved