Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що 17 травня 2008 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області був зроблений запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу № 14 і проживала з ним однією сім`єю до листопада 2018р. після чого її проживання однією сім`єю із Відповідачем було фактично припинено. Під час перебування у шлюбі, а саме 05.03.2013 року, згідно договору купівлі-продажу будинку за спільні кошти, сторони придбали за 32 000 (тридцять дві тисячі гривень) житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . 25.01.2019р. рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2020р. спільне майно подружжя було поділено, та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину будинку [ADDRESS] з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, як таке, що набуто в порядку поділу майна подружжя. Відповідно до договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно від 24.12.2020р. [PERSON] передав у власність Вишневому своєму сину [PERSON] [INFO] 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Таким чином, власниками домоволодіння [ADDRESS] на теперішній час є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому виданого 09.09.2021р. № 3404 Благовіщенською міською радою, у вище зазначеному будинку зареєстровано три особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак фактично тільки проживають у даному будинку [PERSON] та [PERSON] . Відповідач у житловому будинку [ADDRESS] з 2018 року не проживає та не з`являється за місцем своєї реєстрації. В свою чергу відповідач втратив право на користування житловим будинком внаслідок відсутності без поважних причин понад 6 місяців. Так, як відповідач за вказаною адресою не проживає у позивача виникають проблеми з оформленням житлової субсидії та інших соціальних пільг. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяву, якою підтримують заявлені вимоги та просять розглядати справу у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом оголошення на сайті "Судова влада України". Про причини своєї неявки у судове засідання відповідач суду не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавала, та відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належним чином про розгляд справи. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. відзиву на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2020 року спільне майно подружжя було поділено, та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину будинку [ADDRESS] з господарсько - побутовими будівлями та спорудами, як таке, що набуто в порядку поділу майна подружжя ( а.с.5- 6).. Відповідно до договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку, з передачею права власності на нерухоме майно від 24.12.2020р. [PERSON] передав у власність Вишневому своєму сину [PERSON] [INFO] 1/2 частину будинку [ADDRESS] ( а.с. 7 - 8 ) З витягу виконавчого комітету Благовіщенської міської ради Кіровоградської області № 3404 вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а.с.11). Оскільки в будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач, позивач не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном та оформлення соціальних пільг.. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Суд враховує, що житловий будинок належить позивачу, відповідач не проживає у вказаному житлі, а тому позов підлягає до задоволення. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved