Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивачі звернулись до суду звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та їх виселення. В обґрунтування заяви, зазначають, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] 1/3 частина квартири та [PERSON] 2/3 частини квартири. У спірній квартирі зареєстровані мати позивачів [PERSON] позивач [PERSON] з неповнолітньою [PERSON], [INFO], та колишній чоловік матері позивачів [PERSON] У вказаній квартирі яка складається з двох кімнат в одній з яких мешкає мати позивачів, а в другій відповідач. Позивач [PERSON], маючи на праві власності частину вказаної квартири не має змоги мешкати у ній, у зв*язку з неналежною поведінкою відповідача, який зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки. Участі у сплаті комунальних послуг [PERSON] також не приймає, у зв*язку з чим позивачі вимушені звернутися до суду з вказаною заявою. Позивачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з*явились надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, проти винесення заочного рішення не запручували. Відповідач в судове засідання н з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на житло від 10.01.1999 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно до договору дарування частини квартири від 29.08.2007 року, з якого вбачається, що [PERSON] подарувала 1/3 частину квартири [ADDRESS] своїй донці [PERSON]. Згідно довідці з КП «Жилкомсервіс» квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 31.01.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею\~Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника будинку, квартири визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи положення\~ст.7 ЗУ від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до\~ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст.109,\~150 ЖК України, ст.ст.15,16,316,\~319,321,383,\~391,405 ЦК України,\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання",

Outcome: approved