Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, пов`язаної з виплатою страхового відшкодування в розмірі 3762 гривні 48 копійок та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.12.2014 р. між [PERSON] та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №4564, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом « Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] . 05.04.2015 р. по пров.Голосіївському, 57 в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля « Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 14.05.2015 р. [PERSON] був визнаний винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень, в зв`язку з чим 24.04.2015 р. власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. 25.05.2015 р. Страховою компанією на підставі страхового акту № КР-009789 від 12.05.2015 р., виходячи з рахунку № КМдС-0003368 від 24.04.2015 р., акту виконаних робіт № КМДСА-003268 від 26.05.2015 р. здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6462,498 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з чим позивач звернувся письмово до відповідача про відкодування збитків. Позивач посилається на те, що відповідач в добровільному порядку в період часу з липня 2015 р. по грудень 2017 р. відшкодував кошти в розмірі 2700 гривень. Іншу частину, яку відповідач не сплатив в добровільному порядку, позивач просить стягнути з нього в судовому порядку, а також стягнути понесені позивачем судові витрати у справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час його проведення повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. На підставі положень ст. 280 ЦПК України, за загодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що 26.12.2014 р. між [PERSON] та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №4564, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом « Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] . 05.04.2015 р. по пров.Голосіївському, 57 в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля « Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 14.05.2015 р. [PERSON] був визнаний винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Вина [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди не оспорюється сторонами, встановлена судовим рішенням і відповідно до положень ст.82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. 24.04.2015 р. власник пошкодженого транспортного засобу «Ford Fiesta» д.н. [NUMBER] звернувся до ТДВ «СК «ВіДі Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. 25.05.2015 р. Страховою компанією на підставі страхового акту № КР-009789 від 12.05.2015 р., виходячи з рахунку № КМдС-0003368 від 24.04.2015 р., акту виконаних робіт № КМДСА-003268 від 26.05.2015 р. здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6462,498 гривень. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Однак, як встановлено судом, на момент дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.04.2015 р., цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER] не була застрахована. В ході судового розгляду встановлено, і це не оспорюється позивачем, що на підставі письмових вимог від 10.06.2015 р. та від 08.07.2015 р. відповідач в добровільному порядку відшкодував на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування в сумі 2700 гривень. На момент розгляду справи суду не надано доказів щодо виконання відповідачем свого обов`язку по відшкодуванню шкоду, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 05.04.2015 р. в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved