Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він з 10.08.1994 року працює в ПАТ «СМНВО». Відповідач в порушення вимог законодавства та колективного договору з червня 2014 року постійно затримував виплату заробітної плати і не виплачувалася компенсація відповідно до ст. 117 КЗпП України. Заробітна плата йому невиплачена за січень 2016 року у розмірі 2476,00 грн. та за лютий 2016 року у розмірі 3430,00 грн. Зменшивши розмір позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати за лютий 2016 року у розмірі 1715,00 грн. та березень 2016 року у розмірі 3850,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, однак до суду не зявився. Згідно поданих заперечень відповідач позов визнає частково, а саме в частині стягнення на користь позивача належної йому заробітної плати за лютий 2016 року у розмірі 1715,00 грн. та березень 2016 року у розмірі 3850,00 грн. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» - відповідачем по справі, працює електрозварником у цеху № 14 (а.с.6). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нарахована частина заробітної плати позивача за лютий 2016 року становить у розмірі 1715,00 грн. та березень 2016 року у розмірі 3850,00 грн., однак не виплачена відповідачем. Відповідач вказаний розмір заборгованості визнає, однак доказів про виплату позивачу цієї заборгованості не надав. З огляду на викладене, суд вважає необхідним уточнені позовні вимоги задовольнити стягнути з ПАТ СМНВО на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за лютий 2016 року у розмірі 1715 грн. та за березень 2016 року у розмірі 3850 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved