Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що 08 березня 2011 року між нею та відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, а саме: офіційна шлюбна угода за законами шаріату № 347 від 2011 року, № 5634, номер завірення 10, запис № 785 в реєстрі актів громадянського стану від 08.03.2011р., складена в актовому залі відділу у справах реєстрації актів громадянського стану вповноважним юристом Мухамедом Абдалла. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована громадянкою України. [PERSON] та [PERSON] останні 3 роки не могли проживати разом як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Вони виявилися людьми різних поглядів, різних релігійних переконань (відповідач мусульманин), у них різні звичаї та традиції, в тому числі щодо поняття «сім'я». Відповідач не вважав своїм обов'яком забезпечувати сім'ю матеріально, він без поваги ставився до позивача як до жінки, одразу ж після народження доньки ігнорував її появу на світ, відносився до неї як до можливої в подальшому наживи (видати заміж в ранньому віці та отримати хороший «калим»). Проживають з відповідачем окремо. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їхньої малолітньої доньки [PERSON]. Це призвело до того, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року, яке вступило в законну силу 31 травня 2016 року, шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач з [PERSON] контактів не підтримує, з донькою не спілкується, її здоров'ям не цікавиться, вихованням не займається. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач [PERSON] матеріально не допомагає. [PERSON] фізично здоровий, працює, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї доньки. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дітей можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Також ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, позивач , просить суд, стягнути з [PERSON] аліменти саме в твердій грошовій сумі з моменту звернення її з цим позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1000 (одна тисяча) грн., аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] . Крім того, відповідач з початку 2015 року, взагалі не цівиться її життям та здоров'ям, не бере участі у вихованні доньки, не піклується про її стан здоров'я та духовний розвиток, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, тобто повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, дитині неприємні навіть спогади про нього, боїться, коли їй показуть фотографію батька. Вищенаведене підтверджується характеристикою на вихованицю дитячого клубу «ТЕДДІ» (приватний дитячий дошкільний заклад) від 17.06.2016р. на [PERSON], згідно якої «Вихованням дитини займається виключно мати, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, кожного ранку приводить дитину на заняття та забирає її, цікавиться її успіхами та займається з нею вдома. За весь період навчання в дитячому клубі «ТЕДДІ» батько дитини не з'являвся, не дзвонив, не цікавився розвитком дитини, оплату за навчання [PERSON] в дитячому клубі у розмірі 1150 грн. щомісяця здійснює завжди тільки мати [PERSON].». Так як, відповідач повністю нехтує своїми обов'язками щодо дитини, хоча має для цього реальну можливість. Він свідомо не бажає брати участь у вихованні доньки, життям дитини не цікавиться, не виявляє турботу щодо неї, а тому позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], Республіка Єгипет, батьківських прав щодо доньки, [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, але представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Від представника органу опіки і піклування надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог та заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду справи через засоби масової інформації, про причини неявки не повідомив, поважних причин його неявки не встановлено, а тому суд вважає, що справу слід розглядати заочно у відсутності відповідача. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: висновок органу опіки і піклування від 27 вересня 2016 року № 224, з якого видно, що відповідач не підтримує жодних контактів з позивачем та дитиною, з дочкою не спілкується, не цікавиться її здоров'ям, вихованням не займається, будь-яка матеріальна допомога на утримання дочки з боку батька взагалі відсутня, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, жодних перешкод у побаченні з дитиною йому ніхто не чинить, тому доцільно позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки, [PERSON], [INFO]; копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 07.09.2016 року ; копію заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 13.05.2016 року про розірвання шлюбу, згідно якого дитину залишено проживати з матір'ю; копію перекладу реєстрації про народження [PERSON], [INFO], національний номер [NUMBER] справжність підпису якого засвідчена консулом Посольства України з Арабської Республіки Єгипет 11.03.2013 року №570/137-13; копію картки платника податків [PERSON], [INFO]; копію довідки про реєстрацію особи громадянином України від 14.03.2013 року №6163/500-11 від 14.03.2013 року про те, що посольство України в Арабській Республіці Єгипет підтверджує, що [PERSON], [INFO], зареєстрована громадянкою України; копію реєстраційної картки [NUMBER] від 22.06.2015 року видану управлінням світи і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про те, що [PERSON], [INFO] внесена до загальноміського реєстру дітей-заявників на поступлення до «ДНЗ №22 «Світанок» у середню вікову групу на 2016 рік; копію характеристики на вихованку дитячого клубу «ТЕДДІ» (приватний дитячий дошкільний заклад) від 17.06.2016р. на [PERSON], згідно якої вихованням дитини займається виключно мати - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, кожного ранку приводить дитину на заняття та забирає її, цікавиться її успіхами та займається з нею вдома, за весь період навчання в дитячому клубі «ТЕДДІ» батько дитини не з'являвся, не дзвонив, не цікавився розвитком дитини, оплату за навчання [PERSON] в дитячому клубі у розмірі 1150 грн. щомісяця здійснює завжди тільки мати [PERSON].»; копії чеків за 2015-2016рр. про оплату за абонемент навчально-ігрового комплексу в клубі «Тедді» в розмірі 1150 грн. щомісячно; копію закордонного паспорта [PERSON]; копію довідки обласної універсальної наукової бібліотеки ім.. І. Франка від 17.03.2016 року №42/01 про те, що позивач працює в Івано-Франківській обласній універсальній науковій бібліотеці ім.. І. Франка на посаді провідного юрисконсульта з 01.10.2015 р. ( наказ №174-к від 01.10.2015 р. ); копію довідки №274 виданої управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради, про реєстрацію місця проживання [PERSON], згідно якої вона зареєстрована [ADDRESS] суд, - дійшов до висновку, що вищевказаними доказами доведено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, з наступними змінами, передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.164 СК України та п.16 Постанови Пленуму Верховоного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.2 ст. 166 СК України - одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що відповідач є людиною молодого віку, працездатний, суд вважає, що слід присудити стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved