Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на 3/4 частини та 1/4 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва Джохара (вул. Фучика), буд. №17. Позов мотивували тим, що після смерті [PERSON], померлого 19.09.1996, власниками вказаного домоволодіння стали [PERSON] (1/4 частина домоволодіння) і [PERSON] (3/4 домоволодіння). 11 листопада 2013 року померла [PERSON]. Після [PERSON] залишилось спадкове майно - 3/4 частини вищевказаного володіння, яке спадкодавець заповіла своїй дочці [PERSON] (2/4 частини домоволодіння) та внучці [PERSON] (1/4 частини домоволодіння). За життя правовстановлюючі документи на дане домоволодіння, з врахуванням добудови до житлового будинку, померла [PERSON] належним чином не оформила, а тому нотаріусом [PERSON] МНО позивачам відмовлено у видачі свідоцтв за відсутністю документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] Позивачі в судове засідання не зявилися, представник позивачів [PERSON] суду подав заяву, за змістом якої просить розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до копії свідоцтва про право власності 28 листопада 1997 року, виданого державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4Д-1173, [PERSON], яка є дружиною [PERSON], померлого 19.09.1996 року, належить право власності на 1/2 частку в спільному майні, набутому з названим подружжям за час шлюбу (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом 28 листопада 1997 року, виданого державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4Д-1175, спадкоємцями майна [PERSON], померлого 19.09.1996 року є дружина - [PERSON], дочка [PERSON]. Спадкове майно складається з 1/2 частини будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться в м. Івано-Франківську по вул. Дудаєва, №17 (а.с. 8). Таким чином, на час смерті [PERSON] останній належало на праві власності 3/4 вказаного домоволодіння (1/2 як частка у спільному майні подружжя і 1/4 - як успадкована частка після смерті [PERSON]Т.), а [PERSON] належала 1/4 частина даного будинковолодіння як успадкована за законом після смерті батька [PERSON] Згідно копії рішення Івано-Франківського міського суду від 18.10.2006 року , яке набрало законної сили 30.10.2006 року, за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно, а саме: на літню кухню, мезонін, веранду, та самовільно переобладнаний сарай, які самочинно збудовані та приналежні до будинковолодіння №17 по вул. Дудаєва в м. Івано-Франківську. (а.с. 9). Із копії реєстру права власності на нерухоме майно вбачається від 07.12.2006 року , що власниками домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва Джохара (вул. Фучика), буд. №17 є 1/4 частки [PERSON] та 3/4 частки - [PERSON]. Також, відповідно до опису обєкту, домоволодіння складається із житлового будинку літ. «А» - загальною площею 122,1 кв.м., літньої кухні літ. «Б» - загальною площею 27,3 кв.м., сараю літ. «В» - загальною площею 5,0 кв.м., сараю літ. «Г» - загальною площею 5,8 кв.м., вбиральні літ. «Д» , воріт - загальною площею 6,8 кв.м., огорожі №1, - загальною площею 20,9 кв.м., криниця №2 (а.с. 10). 11 листопада 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ №179342, виданого 11.11.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції (а.с.12). Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1235 ЦК України передбачено право заповідача на призначення своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповітом від 05.02.2007 року, копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON] заповіла належні їй 2/4 частин житлового будинку, що знаходиться в м.Івано-Франківську по вул. Дудаєва Джохара, буд. №17 [PERSON] та належну їй 1/4 частину цього ж житлового будинку - [PERSON] (а.с.11). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Копією довідки №119/01-16 від 08.09.2014 року (а.с.13) підтверджується, що приватним нотаріусом [PERSON] МНО [PERSON] заведено спадкову справу після смерті [PERSON], спадкоємцями якої є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.02.2015 року, [PERSON] та [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зязку з відсутністю документів, що підтверджують державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] (а.с. 14-15). Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ними письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 328, 392, 1217, 1216, 1218, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved