Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що 20 грудня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 838/3-27/37/7-160, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 48 000 доларів США у строк до 10 грудня 2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком між [PERSON], [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки № 838/4-27/37/7-156, за яким відповідачі передали в іпотеку банку нерухоме майно, а самеквартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору та норм права, відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків, у зв"язку із чим виникла заборгованість в розмірі 92 318,01 доларів США. Оскільки до цього часу відповідач не виконує взяті на себе зобов"язання, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача не з*явився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся належно. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились з невідомих причин, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, неодноразово викликались в судове засідання за останньою відомою адресою реєстрації шляхом направлення відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України на їхню адресу судових повісток, однак до поштового відділення не з'являються, судові повістки не отримують. Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи. З урахуванням вимог Закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 838/3-27/37/7-160, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 48 000 доларів США у строк до 10 грудня 2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі / а. с. 14-16/. Пунктами 1.1.-1.3 кредитного договору сторони погодили його предмет, відповідно, до якого в порядку, передбаченому договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у Договору, а позичальник прийняв кредит та зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у Договорі. Відповідно до статті 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені Договором. У відповідності до п. 4.3 Кредитного договору, за порушення позичальником прийнятих на себе зобов'язань (п.п.3.3.2-3.3.15) стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити позивачу штраф розмірі 3 (три) проценти від суми кредиту, визначеного в п.1.1. Кредитного договору. Вказаний кредитний, договір підписаний відповідачем особисто, без зауважень, тобто відповідач погодився на отримання кредиту на умовах, запропонованих банком. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Банком 20 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким відповідачі передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а самеквартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] / а. с. 21-22/. У відповідності до п. 1.3. вказаного договору, сторони погодили, що вартість предмета іпотеки відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 17131591, виданого КП «Харківське міське « БТІ» 20.12.2007р. становить 38 980,00 грн. /21-22/. Як вбачається з матеріалів справи, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 27 лютого 1995 року згідно з розпорядженням №-6-95 Радгоспу «Харківська овочева фабрика», право власності на яке зареєстровано у КП «Харківське міське «Бюро технічної інвентаризації» за р.№10943063./а.с.34/. 20 грудня 2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] також була укладена Додаткова угода № 1 про внесення змін до кредитного договору, а саме: з 20.10.2008 року встановлена процентну ставка на рівні 15 (п*ятнадцяти) річних./а.с.34/ Відповідач, як було встановлено в судовому засіданні зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв' язку з чим станом на 07.09.2016р. має заборгованість перед позивачем: прострочена заборгованість за кредитом в сумі 42 278,01 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 135 099,54 грн., заборгованість за простроченими відсотками в сумі 50 040,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 343 497,04 грн. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України проценти за договором кредиту є платою за користування грошовими коштами та є частиною поняття «кредит». Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами cт. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визнаного змістом зобов'язання (неналежне виконання). У статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Приписами статті 625 ЦК України визначено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суду не надано відповідачем належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Позовні вимоги в частині звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки ґрунтуються на положеннях Закону України «Про іпотеку». Так, ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до п.6.2 договору іпотеки Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: - несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; - порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; - інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки Позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені Відповідачем, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням Відповідачем його зобов'язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених Позивачем у зв'язку із реалізацією його права (п.6.1 іпотечного договору). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином Позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved