overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 09 вересня 1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Великоберезнянському райвідділі ЗАГСу Закарпатської області за актовим записом № 37. У шлюбі в них народилося двоє дітей, які вже є повнолітніми. Виявилося, що з відповідачкою вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок у домі. Як наслідок, він втратив до неї почуття любові та поваги. Питання розірвання шлюбу ним обдумане, тому просить не давати строк для примирення і шлюб розірвати. Крім того, просить з'ясувати питання вибору відповідачкою прізвища після розірвання шлюбу. Сторони подали до суду спільну заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, при цьому позивач позов підтримав та просив його задовольнити, а відповідачка позов визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу та просила залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 09 вересня 1989 року Великоберезнянським райвідділом ЗАГСу Закарпатської області за актовим записом № 37 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.09.1989 року). Спільне сімейне життя між позивачем та відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на нього, що призводить до частих непорозумінь та сварок у домі. Вони втратили почуття взаємоповаги та любові одне до одного. Двоє їхніх дітей, що народилися у шлюбі, є повнолітніми. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру, а тому їх шлюб існує лише формально. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. - 2 - Статтею 113 СК Кодексу визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 20 січня 1990 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Вишківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 1. У цьому шлюбі в них народилося троє синів, які на даний час є повнолітніми. Однак, більше як чотири роки вони разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що з відповідачкою вони мають різні характери та різні погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок у домі, в результаті чого він втратив до неї почуття любові та поваги. Питання розірвання шлюбу ним обдумане, примирення вважає неможливим, оскільки проживає в громадянському шлюбі з іншою жінкою, а тому просить шлюб з відповідачкою розірвати. Сторони подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, при цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати, а відповідачка позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти розірвання шлюбу та просила залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 20 січня 1990 року виконавчим комітетом Вишківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 1 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 116516 від 12.08.2014 року). Спільне проживання та сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинилися, шлюб існує лише формально, оскільки тривалий час вони разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Діти, що народилися в них у шлюбі, є повнолітніми. Позивач проживає в громадянському шлюбі з іншою жінкою. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру. Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. - 2 - Згідно з ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК Кодексу визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 31 жовтня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 41. У шлюбі в них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Виявилося, що з відповідачкою вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок у домі. Як наслідок, він втратив до неї почуття любові та поваги. Більше трьох років вони разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Питання розірвання шлюбу ним обдумане, тому просить не давати строк для примирення і шлюб розірвати. Щодо місця проживання їхніх дітей, за домовленістю з відповідачкою вони залишаються проживати з нею. Сторони подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, при цьому позивач позов підтримав, просив його задовольнити, а відповідачка позов визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу та просила залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 31 жовтня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 41 зареєстровано шлюб між сторонами (свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER], видане повторно 25.06.2014 року). У шлюбі в них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя між позивачем та відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на нього, що призводить до частих непорозумінь та сварок у домі. Вони втратили почуття взаємоповаги та любові одне до одного. Поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру, а тому їх шлюб існує лише формально. - 2 - Ці обставини дають підстави суду зробити висновок, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, буде суперечити нормам людської моралі та інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Двоє спільних дітей сторін, що народилися у шлюбі, за домовленістю останніх залишаються проживати з відповідачкою. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 113 СК Кодексу визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2,2177 га на території Стодулецької сільської ради Жмеринського району та майнового паю члена КСП "Перше Травня". Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, як він вважає з поважних причин, оскільки йому не було відомо про наявність зазначеного спадкового майна, а тому він вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З метою забезпечення та реалізації, прав позивача як спадкоємця, йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а після вирішення справи у суді звернутися в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті його матері. Без продовження строку в судовому порядку для подачі письмової заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, позивач немає можливості оформити своїх спадкових прав після смерті своєї матері. В зв'язку з цим позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання письмової заяви про прийняття спадщини в Жмеринську районну державну нотаріальну контору після смерті [PERSON], яка померла [INFO], продовживши цей строком на два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав заяву про те, що позовні вимоги позивача визнає, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.130 ч.4 ЦПК України - у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст.174 Цього кодексу. Відповідно до змісту ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що [INFO] року в с.Курилівці Жмеринського району Вінницької області померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 3,3035 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та права на пайовий фонд майна КСП "Золотий Колос" с.Курилівці Жмеринського району. У зв'язку з розбіжностями у новому та старому законодавстві, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, як він вважає з поважних причин. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, про що зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З метою забезпечення та реалізації, прав позивача як спадкоємця, йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а після вирішення справи у суді звернутися в нотаріальну контору для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Без продовження строку в судовому порядку для подачі письмової заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, позивач немає можливості оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON] В зв'язку з цим позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання письмової заяви про прийняття спадщини в Жмеринську районну державну нотаріальну контору після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, продовживши цей строком на два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про те, що позовні вимоги позивача визнає, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.130 ч.4 ЦПК України - у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст.174 Цього кодексу. Відповідно до змісту ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і зазначає, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 27.12.2007 року відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції, за актовим записом №2820. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] - [INFO]. Шлюбні стосунки між ними були припинені через сварки і суперечки, які виникали з приводу непорозумінь, негативного ставлення до сімейних обов"язків, різного розуміння побудови стосунків, сім»я розпалась, вони почали проживати окремо, тому позивач просить шлюб розірвати. Крім того позивач просить стягнути з відповідача понесені нею при подачі до суду судові витрати. Позивач свої вимоги підтримав (л.с.18). Відповідач проти позову не заперечив, своїм правом на участь в розгляді справи не скористався (л.с.16,25). Судом проведено розгляд справи за правилами ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27.12.2007 року, який зареєстровано відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції, за актовим записом №2820. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] - [INFO]. Шлюбні стосунки між ними були припинені через сварки і суперечки, які виникали з приводу непорозумінь, негативного ставлення до сімейних обов"язків, різного розуміння побудови стосунків, сім»я розпалась, вони почали проживати окремо. Зважаючи на це, суд прийшов до висновку, що примирення між ними неможливе, шлюб слід розірвати. Також суд задовольняє вимогу щодо понесених позивачем судових витрат при подачі позову до суду та стягує їх з відповідача (л.с.1,8). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і зазначив, що 10.09.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір про отримання кредиту у сумі 16000.00 грн. на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% річних на суму залишку боргу за кредитом, з кінцевим терміном погашення,що відповідає строку дії картки. Цей договір укладено на підставі вимог ст. 634 ЦК України, тобто умови договору, запропоновані банком є стандартними і боржник має з ними погодитись, оскільки інші умови договору- ним запропоновані бути не можуть. Позивач зазначає, що свої зобов"язання перед позичальником банк виконав, відповідач же, умови укладеного договору та свої зобов»язання виконав частково, станом на 30.05.2014 року утворився борг в сумі - 22645,31 грн. в т.ч. заборгованість по кредиту - 16134,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 4306,77 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 650,00 грн., а також штрафи( п.2.1.1.7.6 договору) фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова - 1054,54 грн. Через що, позивач, посилаючись на умови договору просить суд стягнути з відповідача суму боргу 22645,31 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача дані позовні вимоги підтримав (л.с.46). Відповідач проти позову не заперечив (л.с.47). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.09.2013 року між Банком та відповідачем було укладено договір про отримання кредиту у сумі 16000.00 грн. на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% річних на суму залишку боргу за кредитом, з кінцевим терміном погашення,що відповідає строку дії картки. Цей договір укладено на підставі вимог ст. 634 ЦК України, тобто умови договору, запропоновані банком є стандартними і боржник має з ними погодитись, оскільки інші умови договору- ним запропоновані бути не можуть. Позивач зазначає, що свої зобов"язання перед позичальником банк виконав, відповідач же, умови укладеного договору та свої зобов»язання виконав частково, станом на 30.05.2014 року утворився борг в сумі - 22645,31 грн. в т.ч. заборгованість по кредиту - 16134,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 4306,77 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 650,00 грн., а також штрафи( п.2.1.1.7.6 договору) фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова - 1054,54 грн. За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в передбачений договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, а боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Через що, позивач, посилаючись на умови договору просить суд стягнути з відповідача суму боргу 22645,31 грн. та понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., тому вимоги позивача передбачено ст.ст.509, 526,527,1050,1054 ЦК України і обґрунтовано доказами в т.ч. розрахунком боргу (л.с.6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного кредитного договору від 28 квітня 2017 року. 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 25). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2017 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до "Правил надання банківських послуг за картковими продуктами" на умовах тарифного плану «Універсальна карта «Домовичок»» і встановлення банком кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 30-51). Відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 20 серпня 2019 року складає 4677 гривень 99 копійок, що підтверджується розрахунком (а.с. 6-11). Правовідносини сторін урегульовано: ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ст. 610 ЦК України, відповідно якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); ч.1 ст. 1054 ЦК України, відповідно якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, є законні підстави для задоволення пред`явленого позову. Судові витрати необхідно віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що між ним та відповідачем - власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2600 га, що розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району, 30.11.2012 р. був укладений договір оренди землі терміном на 3 роки, та того ж дня підписано акт прийому-передачі. Усупереч договору, 30.10.2013 р. відповідач заявив про намір використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, а у 2015 році самовільно здійснив обробку землі, чим порушив його права як орендаря. Посилаючись на це, просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою та не чинити перешкоди у подальшому. У судовому засіданні представник позивача Дудник А.В., який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, представник відповідача - [PERSON], який також діє на підставі довіреності позов не визнав, посилаючись на те, що договір від 30.11.2012 [PERSON] не підписувала, у зв'язку з чим була призначена судово-почеркознавча експертиза. Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ст.ст.10,11, ч.1 ст.61 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.06.2006 р. судом встановлено, що відповідач є власником земельної ділянки площею 8,2600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. З договору оренди землі від 30.11.2012 року, укладеного між сторонами, вбачається, що відповідач (орендодавець) надав, а позивач (орендар) прийняв в строкове платне користування зазначену земельну ділянку терміном на 3 роки. Відповідач стверджувала, що цей договір оренди земельної ділянки нею не підписувався. Зазначена обставина підтверджується висновком експертів №5677/5678/16-32 від 25.07.2016 р., згідно з яким підпис від імені [PERSON] в графі "орендодавець" у договорі оренди земельної ділянки від 30.11.2012 р. виконаний не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів тієї обставини, що договір оренди землі від 30.11.2012 р. був укладений ним з [PERSON], а тому у позові відмовляє.

Outcome: approved