Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про визнання свідоцтва про право власності на житло дійсним. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вони реалізували своє право на приватизацію квартири розташованої за адресою: вул. Центральна (бувша Жовтнева)[ADDRESS], селище Баришівка, Баришівського району, Київської області. Роботи по оформленню документів проведені за участю Госпрозрахункового бюро «Альтернатива», яке було зареєстроване в [INFO] і мало ліцензію на здійснення відповідних дій, повязаних з оформленням документів при проведенні приватизації житла громадянами району. 14 серпня 1996 року позивачі отримали свідоцтво про право власності на житло за №1679, виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Співвласниками квартири по вул. Центральна (бувша Жовтнева)[ADDRESS] в селищі Баришівка, Баришівського району, Київської області являються: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В подальшому свідоцтво було зареєстроване в Переяслав-Хмельницькому БТІ. Позивачі [PERSON] та [PERSON] мають намір подарувати свої частки сину [PERSON], однак в нотаріальній конторі їм відмовили посвідчити договір дарування по причині, що Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», не мало права виготовляти свідоцтва про право власності на житло. Позивачі просять суд визнати свідоцтво про право власності на житло за №1679 від 14 серпня 1996 року, виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» на квартиру по вул. Центральна (бувша Жовтнева)[ADDRESS], селище Баришівка, Баришівського району, Київської області дійсним. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримали заявлений позов в повному обсязі. Представник відповідача по справі Баришівської селищної ради, Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Надали листа про розгляд справи у їх відсутність, проти заявленого позову не заперечують. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Суд, заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що 14 серпня 1996 року позивачі отримали свідоцтво про право власності на житло за №1679, виготовлене Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Співвласниками квартири по вул. Центральна (бувша Жовтнева)[ADDRESS] в селищі Баришівка, Баришівського району, Київської області зазначені: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво зареєстроване в Переяслав-Хмельницькому БТІ. Позивачі [PERSON] та [PERSON] хочуть реалізувати належне їм право власності, однак не можуть це зробити. Встановлені судом обставини стверджуються: - ксерокопіями паспортів позивачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; - ксерокопією свідоцтва про право власності на житло за №1679 від 14.08.1996 року, виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива»; - ксерокопією технічного паспорта на квартиру №13 у житловому будинку №31 по вул. Центральна (бувша Комсомольська) в селищі Баришівка, Баришівського району, Київської області виготовленого 12.09.2016 року; - іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи па річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок законності набуття права власності встановлений статтею 328 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Outcome: approved